ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/495/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Мяснікова Валерія Миколайовича, м. Вовчанськ
про стягнення 25000,00 грн.
за участю :

представника позивача - Бабенко С.Ю., за довіреністю від 07.08.2018 року;

представника відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика Морозива "Хладопром" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мяснікова Валерія Миколайовича про стягнення заборгованості за договором суборенди устаткування № 1952 від 04.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано заявнику час на усунення недоліків позовної заяви - дев`ять днів з дня вручення даної ухвали.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.03.2019 року було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 6019).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 01.04.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.04.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання було відкладено на 15.04.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні 15.04.2019 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору суборенди устаткування № 1952 від 04.08.2016 року в частині не повернення орендованого майна, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі вартості орендованого та не повернутого майна в сумі 25000,00 грн.

Представник відповідача в судове засідання 15.04.2019 року не з`явився, на адресу суду повернулась ухвала про відкриття провадження у справі з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Слід зазначити, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

В матеріалах справи наявні докази направлення на юридичну адресу відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії ухвали про повідомлення від 01.04.2019 року.

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи усе вищевказане суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. При цьому, неотримання адресатом кореспонденції від судового органу є суб'єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалою Господарського суду Хмельницької області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

При цьому, явка учасників справи в судові засідання судом обов'язковою не визнавалась.

Суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач так як і відповідач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що сторони зобов'язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються їх безпосереднього, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов'язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

04.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика Морозива Хладопром» (позивач, орендар) та Фізичною особою-підприємцем Мясніковим Валерієм Миколайовичем (відповідач, суборендар) було укладено договір суборенди устаткування № 1952, у відповідності до умов якого орендар зобов'язаний у 5 денний термін з моменту узгодження сторонами кількості та найменувань необхідного устаткування, передати суборендарю устаткування у кількості, узгодженій сторонами.

Відповідно до п. 3.5 договору, повернення устаткування, у випадках передбачених цим договором, проводиться Суборендарем протягом 3 днів з моменту одержання письмової вимоги орендаря про повернення устаткування.

Відповідно до п. 6.2.2 договору суборендар повинен дбайливо ставитись до орендованого устаткування, дотримуватись належного режиму експлуатації та зберігання орендованого устаткування, керуючись інструкцією з експлуатації на орендоване обладнання.

Відповідно до п. 6.2.4 договору, суборендар зобов'язаний утримувати устаткування у технічно справному стані, та виключити доступ до устаткування некомпетентних осіб.

Відповідно до п. 7.4 договору у разі пошкодження, знищення, втрати устаткування або його частини суборендарем або третіми особами, допущеними суборендарем до устаткування, він зобов'язаний відшкодувати орендарю повну дійсну вартість такого устаткування та/або його частини, за цінами, що діють у момент відшкодування, протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги про відшкодування від орендаря.

Відповідно до п. 4.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками (за наявності) та діє до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 4.3 договору, якщо жодна зі сторін цього договору за 15 календарних днів до закінчення строку дії даного договору не повідомить іншу сторону про розірвання цього договору, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, на тих же умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором суборенди та передав відповідачу устаткування - холодильник JUKA М800D з світодіодною під світкою вартістю 25000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі, переданого у тимчасове користування (оренду) від 20.07.2017 року.

Вищезазначений акт підписаний обома сторонами.

Як стверджує позивач, під час останньої перевірки йому стало відомо, що у відповідача за адресою вказаною а акті прийому-передачі сталася пожежа, під час якої згоріло орендоване устаткування.

Враховуючи вищенаведені обставини, 01.10.2018 року позивачем було направлено відповідачу вимогу за вих. № 01 про відшкодування вартості устаткування, яка згідно акту приймання-передачі становить 25000,00 грн. (а.с. 21).

Як зазначає позивач, відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, вартість устаткування, яка складає 25000,00 грн., переданого в суборенду не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 25000,00 грн. вартості устаткування.

Внаслідок укладення Договору суборенди устаткування від 04.08.2016 року № 1952 між сторонами згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п.1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку, як було зазначено вище, позивач передав у користування відповідачу устаткування - холодильник JUKA М800D з світодіодною під світкою вартістю 25000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі, переданого у тимчасове користування (оренду) від 20.07.2017 року.

В свою чергу, здійснюючи перевірку використання орендованого відповідачем устаткування, як то передбачено п. 6.2.5 договору, позивачем було встановлено знищення відповідного устаткування, у зв`язку із пожежею, яка сталася за адресою, яка вказана в акті приймання-передачі, за якою перебуває орендоване устаткування.

Відповідно до п. 7.4 договору у разі пошкодження, знищення, втрати устаткування або його частини суборендарем або третіми особами, допущеними суборендарем до устаткування, він зобов'язаний відшкодувати орендарю повну дійсну вартість такого устаткування та/або його частини, за цінами, що діють у момент відшкодування, протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги про відшкодування від орендаря.

На підставі вищенаведеного, позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення вартості устаткування у розмірі 25000,00 грн.

Вартість устаткування у розмірі 25000,00 грн. визначена в акті приймання-передачі устаткування відповідачу від 20.07.2017 року.

Відповідач доказів повернення устаткування чи відшкодування його вартості, як то передбачено п. 7.4 договору, до суду не надав.

Своїм правом на участь у розгляді справи відповідач не скористався.

Згідно зі ст.73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості переданого в суборенду устаткування за договором суборенди № 1952 від 04.08.2016 року в розмірі 25000,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 623-629 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мяснікова Валерія Миколайовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром» (61046, м. Харків, вул. Хабарова, 1, ) грошові кошти у розмірі 25000,00 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено "16" квітня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/495/19