РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2019Справа № 910/2601/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТ-1» (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд.4)

до Акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31)

про стягнення 91 296,38 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Панасюк І.В.

від відповідача: Дуднік-Дубіняк Д.І.

В судовому засіданні 03.04.2019, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТ-1» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 91 296,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору про здійснення авторського нагляду №1016/ТЕЦ6-42-17 від 19.06.2017 відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати вартості робіт, які були прийняті останнім згідно з Актом здачі-приймання робіт №1 від 19.06.2017, що стало наслідком виникнення у АТ «Київенерго» перед позивачем заборгованості у розмірі 91 296,38 грн, з яких: 82 061,39 грн - основний борг, 2 455,10 грн - 3% річних, 6 779,89 - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2601/19. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 03.04.2019.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 05.03.2019 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №227 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 11.03.2019, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

У судовому засіданні 03.04.2019 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача не заперечував факт укладення договору про здійснення авторського нагляду №1016/ТЕЦ6-42-17 від 19.06.2017 та прийняття робіт/послуг за Актом здачі-приймання робіт №1 від 19.06.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

19 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТ-1» (надалі - підрядник/позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (надалі - замовник/відповідач) укладено договір № 116/ТЕЦ6-42-17 про здійснення авторського нагляду (наділ - договір), відповідно до умов якого (п.1.1.) замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання по здійсненню авторського нагляду за виконанням будівельно-монтажних робіт по проекту об'єкта будівництва «Реконструкція системи протипожежного захисту машинного залу головного корпусу ТЕЦ-6» (надалі - об'єкт), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах визначених даним договором.

Згідно з п. 1.2. договору авторський нагляд здійснюється в порядку та на умовах визначених постановою КМУ № 903 від 11.07.2007 р. «Про авторський та технічний нагляд під час будівництва об'єкта архітектури», ДСТУ-Н Б А 2.2.-11:2014 «Настанова щодо проведення авторського нагляду за будівництвом», іншими чинними нормативно-правовими актами України та умовами даного договору.

Ціна цього договору, відповідно до умов п. 2.1., згідно із зведеним кошторисом (додаток 1) становить 93 449,99 грн, з ПДВ.

Вартість здійснення авторського нагляду є динамічною та може бути скорегована за взаємною згодою сторін у відповідності з фактичною кількістю відвідувань об'єкту за період будівництва, що розраховується кошторисом за формою ЗП та фактичної вартості витрат на відрядження (п. 2.2. договору).

У п. 2.3. договору сторони визначили, що розрахунки проводяться з відтермінуванням 60 календарних днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Відповідно до п.п. 3.1.,3.2. договору строк здійснення авторського нагляду розпочинається з дати підписання даного договору, протягом усього періоду будівництва та введення об'єкта в експлуатацію відповідно до План-графіку відвідування об'єкта (Додаток 2). Місце виконання робіт: м. Київ, вул.. Пухівська, 1а, ТЕЦ 6 СВП «КИЇВСЬКІ ТЕЦ «ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Виконанні роботи за даним договором оформляються шляхом підписання сторонами актів виконаних робіт. Акти виконаних робіт підписуються сторонами щомісячно і фіксують обсяг виконаних робіт за відповідальний період. До акту виконаних робіт надається виконавчий кошторис за формою ЗП, складний на підставі фактичної кількості відвідувань об'єкту та обсягу виконаних робіт з коригуванням проектної документації (п.п. 5.1.-5.3. договору).

За доводами позивача, ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТ-1» належним чином виконало зобов'язання за договором, про що свідчать підписані сторонами акт № 1 від 28.12.2017 здачі-приймання робіт згідно договору від 19.01.2017 № 116/ТЕЦ6-42-17 на загальну суму 82 061,39 грн та зведений виконавчий кошторис від 28.12.2017 року. Проте відповідачем у строки визначені договором так і не було виконано зобов'язання щодо оплати прийнятих робіт за актом, у зв'язку з чим в останнього утворився борг.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялася претензія на адресу відповідача щодо погашення заборгованості, яка залишена з боку відповідача без реагування.

Отже, спір у справі виник внаслідок неналежного, на думку позивача, виконання відповідачем зобов'язання щодо сплати заборгованості за виконані роботи (надані послуги) за договором.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір від 19.01.2017 № 116/ТЕЦ6-42-17 є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2.3. договору розрахунки проводяться з відтермінуванням 60 календарних днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем виконанні роботи (надані послуги) на суму 82 061,39 грн, що підтверджується актом № 1 здачі-приймання робіт від 28.12.2017, згідно договору від 19.01.2017 № 116/ТЕЦ6-42-17 та зведеним виконавчим кошторисом від 28.12.2017, що підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Однак, відповідач в порушення договірних зобов'язань так і не оплатив наданні послуги у повному обсязі, у зв'язку з чим у останнього утворився борг у сумі 82 061,39 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 20.06.2018 № 50 про сплату заборгованості за договором на суму 82 061,39 грн, яка залишена без реагування з боку відповідача.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що замовник в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті наданих послуг не виконав, в зв'язку з чим заборгованість останнього становить 82 061,39 грн, яку відповідачем станом на час прийняття судового рішення не погашено, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача 2 455,10 грн - 3% річних, 6 779,89 - інфляційні втрати.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат судом встановлено, що вказані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та обставинами справи, а відтак, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача інфляційні втрати у сумі 6 779,89 грн та 3% річних у розмірі 2 455,10 грн.

Враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання грошового зобов'язань за надані позивачем послуги, як і не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення суму заборгованість.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 31; ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТ-1» (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд.4; ідентифікаційний код 32948081) основну суму заборгованості у розмірі 82 061 (вісімдесят дві тисячі шістдесят одна) грн 39 коп.; 3% річних у розмірі 2 455 (дві тисячі чотириста п'ятдесят п'ять) грн 10 коп.; інфляційні втрати у розмірі 6 779 (шість тисяч сімсот сімдесят дев'ять) грн 89 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.04.2019

Суддя Пукшин Л. Г.