РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2019Справа № 910/1060/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов'язання повернути неправомірно списані кошти у розмірі 209319,40 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зобов'язання відповідача повернути на особовий рахунок відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" з наданим кодом платника №8127914 неправомірно списані грошові кошти за неочищення вагонів (контейнерів) і недозлиття цистерн у розмірі 209319,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог АТ "ДТЕК Західенерго" посилається на неправомірність стягнення з позивача штрафу у сумі 209319,40 грн. за договором №00078/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 за неочищення вагонів та недозлиття цистерн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2019 відкрито провадження у справі № 910/1060/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

06.03.2019 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли письмові пояснення, в яких представник АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що представники позивача відмовились від підписання накопичувальних карток, у зв'язку із чим залізниця склала акти, а кошти були списані з особового рахунку позивача правомірно, без порушень умов договору і вимог законодавства.

15.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення, в яких позивач заперечив щодо наданих Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" пояснень по справі.

27.03.2019 через відділ діловодства суду від Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про залучення до участі у справі Філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 заяву Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вих. №14/869 від 21.03.2019) про залучення до участі у справі третьої особи залишено без розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 01.02.2019, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка отримана відповідачем 08.02.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №019.

В той же час, судом враховано, що 06.03.2019 через відділ діловодства суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли письмові пояснення по суті спору. До вказаних пояснень додано довіреність від 26.10.2018 за реєстровим №4520, згідно із якою Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" директора регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Нікуліна С.С., заступника директора регіональної філії з фінансово-економічних питань Підлубного О.В. та першого заступника директора регіональної філії Мякішева Р.О. уповноважено здійснювати дії від імені ПАТ "Українська залізниця", в тому числі видавати довіреності.

Також, до пояснень додано довіреність від 01.11.2018, видану директором регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Нікуліна С.С., заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань Підлубного О.В., якою уповноважено Слюсара М.М., зокрема, представляти інтереси ПАТ "Українська залізниця" в судах.

Оскільки, регіональна філія "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" уповноважена від імені АТ "Українська залізниця" пояснення по справі, то судом долучено до справи надані АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" пояснення вих. 14/697 від 28.02.2019.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) був укладений договір про надання послуг №00078/ЦТЛ-2018 (надалі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до 1.3 договору, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно із п. 4.1. договору, розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до п. 4.2 договору оплата послуг відповідно до договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплатиш шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у п. 14.2 Розділу 14 договору.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній;

- додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг);

- додаткових послуг за вільними тарифами;

- плати за користування вагонами за межами України, наведеній у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень;

- штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

У відповідності до пункту 5.7 договору у разі не очищення вагонів перевізника від залишків вантажу, елементів кріплення та сміття після вивантаження замовник сплачує штраф у розмірі 1 500,00 грн. за вагон.

У період з травня - серпня 2018 року Акціонерному товариству "ДТЕК Західенерго" станцією Ладижин за накопичувальними картками ФДУ-92 № 07050374 від 07.05.2018, №12060490 від 12.06.2018, № 13060494 від 13.06.2018, № 02070558 від 02.07.2018, №03070562 від 03.07.2018, № 24070648 від 24.07.2018, № 25070652 від 25.07.2018, №25070654 від 25.07.2018, № 10080716 від 10.08.2018, № 14080734 від 14.08.2018, №27080769 від 27.08.2018 було нараховано, а філією "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" згідно переліків № 20180507 від 07.05.2018, №20180612 від 12.06.2018, № 20180613 від 13.06.2018, № 20180702 від 02.07.2018, №20180703 від 03.07.2018, № 20180725 від 25.07.2018, № 20180811 від 11.08.2018, №20180815 від 15.08.2018, № 20180828 від 28.08.2018 з особового рахунку ДТЕК Ладижинська ТЕС, яка є відокремленим підрозділом AT "ДТЕК Західенерго" стягнуто штраф за неочищення вагонів (контейнерів) і недозлиття цистерн в розмірі 210858,00 грн. (без ПДВ).

Сума штрафів за неочищення вагонів за накопичувальними картками форми ФДУ- 92 складає: за накопичувальною карткою № 07050374 від 07.05.2018 - 31654,40 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 12060490 від 12.06.2018 - 29926,20 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 13060494 від 13.06.2018 -13731,60 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою №02070558 від 02.07.2018 - 3000,00 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 24070648 від 24.07.2018 - 24463,20 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 25070652 від 25.07.2018 - 1544,00 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 25070654 від 25.07.2018 - 1500,00 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 10080716 від 10.08.2018 - 28500,00 грн. без ПДВ; за накопичувальною карткою № 14080734 від 14.08.18р. - 6000,00 грн. без ПДВ, за накопичувальною карткою № 27080769 від 27.08.2018 - 1538,60 грн. без ПДВ.

Позивачем зазначено, що у пункті 6 накопичувальної картки №12060490 від 12.06.2018 вказані вагони №№ 63499859, 68016526, які не надходили на ДТЕК Ладижинська ТЕС, за неочищення яких з особового рахунка списаний штраф у сумі 1538,60 грн. Зазначена сума була повернута на рахунок AT "ДТЕК Західенерго" згідно переліку № 20180925 від 25.09.2018, про що відповідач повідомив листом № ЄРЦ-05/6286-Е від 01.10.2018.

Таким чином, за розрахунком позивача розмір неправомірно списаної суми штрафу за неочищення вагонів складає 209319,40 грн. без ПДВ (210858,00 грн. - 1538,6 грн.).

АТ "ДТЕК Західенерго", не погоджуючись з накладеним штрафом, звертався до відповідача із претензіями вих. № 22-1733/1 від 18.07.2018р. на суму 31654,4 грн. без ПДВ; № 22-2386 від 02.10.2018 на суму 42119,20 грн. без ПДВ; № 22-2781 від 09.11.2018 на суму 135545,80 грн. без ПДВ., в яких вимагав повернути неправомірно нарахований штраф.

У відповідь на вимоги позивача Філією "Центр транспортної логістики" ПАТ "Українська залізниця" листами вих. № ЦТЛ-19/1783 від 21.09.2018, №ЦТЛ-19/1959 від 22.10.2018, ЦТЛ-19/2251 від 28.11.2018 позивача повідомлено, що про те, що з метою встановлення правових підстав для повернення нарахованих коштів, проводиться внутрішня робота із регіональною філією "Одеська залізниця" та про підсумки проведеної роботи буду повідомлено додатково.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неправомірність нарахування відповідачем та стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 209319,40 грн. за не очищення вагонів, у зв'язку з чим Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" просить суд зобов'язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" повернути на особовий рахунок відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" з наданим кодом платника №8127914 неправомірно списані грошові кошти за неочищення вагонів (контейнерів) і недозлиття цистерн у розмірі 209319,40 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України та ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Відповідно до ст. 35 Статуту залізниць України одержувач або організація, яка здійснює вивантаження, зобов'язана: повністю вивантажити (злити) вантаж із вагона (цистерни) і контейнера; повністю прибрати з вагона (контейнера) скріплюючий дріт, дротові закрутки з люків і штурвалів, стояки, бруски та інші елементи кріплення вантажів, крім інвентарних засобів кріплення, які підлягають поверненню; прибрати також папір, картон, фанеру, листовий метал, дошки та інші засоби упаковки і збереження вантажів. У разі неповного розвантаження вагони залишаються в одержувача з внесенням ним платежів за період користування вагонами; очистити зовнішню поверхню кузова вагона (контейнера) від залишків, які її забруднюють, захисної плівки, наклейок, бірок і написів, а всередині вагонів (контейнерів) - від залишків вантажу, емульсій, профілактичних засобів проти змерзання. Залізниця має право не приймати не очищені після вивантаження (злиття) вагони і контейнери. Вантажна операція вважається незакінченою до повного очищення вагонів (контейнерів), а з одержувача стягується плата за користування вагонами (контейнерами) за весь час їх затримки під очищенням.

Так, судом встановлено, що у період з травня - серпня 2018 року на станцію призначення Ладижин" надходили вагони з вугіллям, що подавались позивачу під вивантаження вантажу та після чого відправлялись у порожньому стані на станції наступного навантаження.

Згідно із накопичувальними картками ФДУ-92 № 07050374 від 07.05.2018, №12060490 від 12.06.2018, № 13060494 від 13.06.2018, № 02070558 від 02.07.2018, №03070562 від 03.07.2018, № 24070648 від 24.07.2018, № 25070652 від 25.07.2018, №25070654 від 25.07.2018, № 10080716 від 10.08.2018, № 14080734 від 14.08.2018, №27080769 від 27.08.2018 відповідачем нарахований штраф за не очищення вагонів (контейнерів) і недозлиття цистерн у розмірі 210858,00 грн. Накопичувальні картки містять заперечення позивача щодо здійснених нарахувань.

Згідно з п. 26 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у разі здавання одержувачем, портом після вивантаження неочищеного рухомого складу або контейнерів одержувач, порт сплачують залізниці штраф у розмірі, передбаченому статтею 123 Статуту залізниць України, а саме - у розмірі 50 відсотків добової плати за користування вагонами і контейнерами.

На підставі зазначених накопичувальних карток відповідач списав з особового рахунку з особового рахунку ДТЕК Ладижинська ТЕС, яка є відокремленим підрозділом AT "ДТЕК Західенерго" суму нарахованих штрафів у загальному розмірі 210858,00 грн.

В подальшому, з огляду на те, що у пункті 6 накопичувальної картки №12060490 від 12.06.2018 були зазначені вагони №№ 63499859, 68016526, які не надходили на ДТЕК Ладижинська ТЕС, відповідачем було повернуто списаний штраф у сумі 1538,60 грн.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

За приписами ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників та одержувачів вантажу з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойку здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Порядок розрахунків за перевезення і послуги врегульований ст. 62 Статуту залізниць України та Правилами розрахунків за перевезення вантажів. Отже, при здійсненні розрахунків сторони повинні керуватись Правилами розрахунків за перевезення вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів" №644 від 21.11.2000 (надалі - Правила розрахунків за перевезення вантажів).

Згідно з п. 2.5 вказаних Правил розрахунків за перевезення вантажів платник за договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу залізниці кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Розрахунковий підрозділ залізниць веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису) (п.п. 2.6, 2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. Усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Пунктом 35 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач або організація, яка здійснює вивантаження, зобов'язані:

- повністю вивантажити (злити) вантаж із вагона (цистерни) і контейнера;

- повністю прибрати з вагона (контейнера) скріплюючий дріт, дротові закрутки з люків і штурвалів, стояки, бруски та інші елементи кріплення вантажів, крім інвентарних засобів кріплення, які підлягають поверненню;

- прибрати також папір, картон, фанеру, листовий метал, дошки та інші засоби упаковки і збереження вантажів. У разі неповного розвантаження вагони залишаються в одержувача з внесенням ним платежів за період користування вагонами;

- очистити зовнішню поверхню кузова вагона (контейнера) від залишків, які її забруднюють, захисної плівки, наклейок, бірок і написів, а всередині вагонів (контейнерів) - від залишків вантажу, емульсій, профілактичних засобів проти змерзання.

Очищення контейнерів здійснюється в усіх випадках вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Очищення внутрішньої і зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів від забруднення після наливу і злиття здійснюється відповідно вантажовідправником або вантажоодержувачем.

Злиття продуктів з цистерн та бункерних напіввагонів має здійснюватись повністю (за винятком випадків, коли стандартами допускається наявність залишків) з очищенням в'язких продуктів з внутрішньої поверхні котла і бункера.

Залізниця має право не приймати не очищені після вивантаження (злиття) вагони і контейнери. Вантажна операція вважається незакінченою до повного очищення вагонів (контейнерів), а з одержувача стягується плата за користування вагонами (контейнерами) за весь час їх затримки під очищенням. Вантажоодержувач вносить залізниці установлену відповідно до статті 119 цього Статуту плату за час знаходження цистерн і бункерних напіввагонів на промивально-пропарювальній станції залізниці під очищенням від залишків продуктів.

Вантажоодержувач відшкодовує також витрати залізниць, пов'язані з очищенням порожніх вагонів у пунктах їх наступного навантаження.

За погодженням між вантажовідправником і вантажоодержувачем очищення внутрішньої поверхні спеціальних вагонів, які належать їм або орендовані ними, може не здійснюватись, якщо це не суперечить нормам та Правилам.

За змістом пункту 35 Статуту залізниць України вбачається, що покладення за вантажоодержувача обов'язку з очищення вагонів зумовлене необхідністю забезпечення перевізником подання наступному замовнику (орендарю) таких вагонів у належному (очищеному) стані.

Отже, вантажоотримувач зобов'язаний або власними силами очистити використані ним вагони або відшкодувати перевізнику витрати, пов'язані з очищенням порожніх вагонів у пунктах їх наступного навантаження.

Згідно із п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності за неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Дослідивши наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23, судом встановлено, акти складені не на ст. Ладижин, а на проміжних залізничних станціях:

Акти № 130 від 05.03.2018, №182 від 09.07.2018 складені на станції Миколаївка Донецька;

Акт № 810 від 25.03.2018, складений на станції Шмаково;

Акт № 211 від 29.03.2018 складений на станції Старокостянтинів;

Акт № 28 від 30.03.2018 складений на станції Камянське (Дніпродзержинськ);

Акт № 242 від 05.05.2018 складений на станції Терни;

Акти №168 від 03.04.2018 (у накопичувальній картці вказаний № 319), №198 від 10.04.2018, №36 від 27.04.2018 складені на станції Богуславський;

Акти № 9624 від 16.04.2018, №9633 від 20.04.2018, №9641 від 23.04.2018, №9675 від 05.05.2018 складені на станції П'ятихатки;

Акти № 521 від 26.04.2018, №535 від 12.05.2018 складені на станції Рокувата;

Акти № 3182 від 13.04.2018, №33/2 від 09.05.2018, 3214 від 2018, №3308 від 08.05.2018, № 3312 від 09.05.2018, №3338 від 11.052018, №3353 від 13.05.2018 (у накопичувальній картці вказаний № 341) складені на станції Трекувата;

Акти № 11278 від 27.03.2018, №7604 від 01.04.2018, №11871 від 04.05.2018, № 12395 від 07.05.2018, №12406 від 08.05.2018, № 12415 від 09.05.2018, №12580 від 21.06.2018, №12898 від 30.06.2018 (у накопичувальній картці вказаний № 898), №12901 від 01.07.2018, №12933 від 09.07.2018 складені на станції Кривий Ріг;

Акти № 278-Н від 01.05.2018, №440-Н від 05.06.2018, №461-Н від 09.06.2018, №464-Н від 09.06.2018, №468-Н від 12.06.18р., №476-Н від 12.06.2018, №499-Н від 18.06.2018, №519-Н від 22.06.2018 (у накопичувальній картці вказаний № 450), №546-Н від 04.07.2018, №578-Н від 10.07.2018, №583-Н від 11.07.2018, №674-Н від 31.07.2018 складені на станції Гайворон.

Тобто, факт неочищення вагонів було встановлено не на станції Ладижин як станції приймання та відправлення порожніх вагонів після закінчення вантажних операцій, а на проміжних залізничних станціях, які знаходились на шляху подальшого слідування залізничних вагонів.

З урахуванням наведеного, вазані вище акти загальної форми ГУ-23 не можуть бути належними і допустимими доказами неочищення вагонів після вивантаження засобами одержувача.

Акти загальної форми, складені на станції призначення та передачі вагонів відповідачу (ст. Ладижин), які свідчили б про здачу вагонів перевізнику у неочищеному стані, в матеріалах справи відсутні.

Як зазначено судом вище, у відповідності до ст. 35 Статуту залізниць України залізниця має право не приймати не очищені одержувачем, портом після вивантаження (злиття) вагони й контейнери. Вантажна операція вважається незакінченою до повного очищення вагонів (контейнерів), а з одержувача, порту стягується плата за користування вагонами (контейнерами) за весь час їх затримки під очищенням.

Однак, порожні вагони були прийняті до перевезення на станції Ладижин без зауважень, без складення актів загальної форми ГУ-23. За таких обставин, вантажні операції були завершені, а вагони прийняті як такі, які є очищеними.

В той же час, в матеріалах справи наявні копії пам'яток про забирання вагонів форми ГУ-45, складені позивачем та відповідачем у відповідності до вимог п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, а саме: № 1 від 20.03.2018, №3 від 20.03.2018, №4 від 20.03.2018, № 22 від 26.03.2018, № 23 від 27.03.2018, № 29 від 30.03.2018, № 54 від 07.04.2018., № 73 від 12.04.2018, №77 від 14.04.2018, №87 від 16.04.2018, №90 від 18.04.2018, №91 від 18.04.2018, №97 від 20.04.2018, № 100 від 21.04.2018., № 101 від 21.04.2018, № 103 від 22.04.2018, № 104 від 23.04.2018, № 117 від 26.04.2018, № 129 від 29.04.2018, №140 від 02.05.2018, № 144 від 04.05.2018, № 146 від 04.05.2018, № 147 від 05.05.2018, №149 від 05.05.2018, №150 від 05.05.2018, №152 від 06.05.2018, № 157 від 09.05.18р. , № 159 від 10.05.18р., № 168 від 27.03.2018, № 169 від 27.03.2018, № 222 від 04.06.2018., № 226 від 18.03.2018, №231 від 08.06.2018, № 232 від 08.06.2018, № 233 від 08.06.2018, №239 від 11.06.2018, № 241 від 12.06.2018, № 247 від 15.06.2018, № 258 від 17.06.12018, № 273 від 22.06.2018, № 286 від 26.06.2018, № 294 від 30.06.2018, № 306 від 03.07.2018, № 314 від 07.07.2018, № 327 від 10.07.2018, № 329 від 10.07.2018, № 371 від 30.07.2018.

Отже, складені на станції Ладижин, підписані між позивачем та відповідачем пам'ятки про забирання вагонів форми ГУ-45, підтверджують те, що вагони були прийняті представниками залізниці від Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" у належному стані, без будь-яких зауважень, в тому числі, без зауважень і щодо їх неочищення від залишків вантажу.

Таким чином, відповідачем прийнято від позивача вагони без зауважень, складення акти загальної форми ГУ-23 складені на станціях подальшого слідування вагонів, а не на станції їх передачі та більш того, складені без участі представника позивача.

Суд зазначає, що самого факту складення відповідного акту загальної форми для застосування до позивача штрафу не достатньо та АТ "Українська залізниця" має довести понесення ним витрат на здійснення очищення вагонів власними силами.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення АТ "Українська залізниця" витрат, пов'язаних з очищенням порожніх вагонів у пунктах їх наступного навантаження.

Відповідно до п. 5.1. роз'яснень Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002, якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати, в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи накопичувальних карток, на підставі яких залізницею було нараховано штраф, ці картки не були підписані з боку вантажоодержувача (АТ "ДТЕК Західенерго"), та в них містяться заперечення представника позивача щодо нарахування відповідних штрафів, в той час як врегулювання спірного питання зі встановлених порушень, які стали підставою для нарахування штрафу, між станцією та вантажовідправником не відбулось.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вище наведене, оскільки суд прийшов до висновку про неправомірність списання АТ "Українська залізниця" з рахунку відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" АТ "ДТЕК Західенерго" штрафу за неочищення вагонів у розмірі 209319,40 грн., позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути частину вказаних коштів у розмірі 209319,40 підлягають задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що у розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Таким чином, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Визначений позивачем предмет позову в повній мірі має забезпечувати захист його порушеного права.

Однак, формулювання позивачем своєї позовної вимоги є некоректним, що унеможливлює задоволення позову у визначений позивачем спосіб. Позивачем не вказано конкретних реквізитів рахунку відповідача та окрім того, суд не може застосувати в резолютивній частині таке формулювання як "захистити порушене право АТ "ДТЕК Західенерго" шляхом", у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" .

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Разом з тим, частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У відповідності до п. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача як на особу, внаслідок неправильних дій якого виник даний спір.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) повернути відокремленому підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" (24321, Вінницька обл., місто Ладижин, ВУЛИЦЯ НАКОНЕЧНОГО, будинок 173,ідентифікаційний код 05470928) Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) з наданим кодом платника №8127914 неправомірно списані грошові кошти за неочищення вагонів (контейнерів) і недозлиття цистерн у розмірі 209319,40 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) витрати по сплаті судового збору в сумі 3139,79 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 08.04.2019.

Суддя О.В. Гулевець