УХВАЛА

м. Київ

04.04.2019Справа № 910/4076/19

Суддя Господарського суду міста Києва Ващенко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного підприємства «Компанія Приват-Лекс» (69057, м. Запоріжжя, вул. Победи, б. 129) до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, б. 32) про визнання недійсними договорів застави,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Компанія Приват-Лекс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними договорів застави.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Однак, позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, позивачем в якості додатків до позовної заяви додано копії письмових доказів, які взагалі не засвідчено.

Крім того, вказані докази подано в непридатних для читання копіях.

Позивач посилається на редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс» від 30.03.10., проте не подає доказів на підтвердження того, що вказана редакція статуту діяла станом на день укладення оспорюваних правочинів - 21.08.09. та 08.02.11.

Також позивачем не подано доказів на підтвердження його доводів про те, що відсутнє рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс» про передання директору вказаної юридичної особи повноважень на укладення договорів на суму понад 10.000,00 грн.

При цьому, вказуючи на направлення адвокатських запитів на отримання доказів, позивач не подає такі адвокатські запити та не вказує, які саме докази ним витребувано та від якої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено об'єкти, з яких судовий збір не справляється, а ст. 5 вказаного Закону визначено суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору.

Вказана позовна заява та позивач не підпадають під перелік, встановлений вищезазначеними статтями, а отже, позивач не звільнений від сплати судового збору.

Положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачають можливість відстрочення заявнику сплати судового збору за подачу позову на підставі відповідної ухвали суду.

В позовній заяві викладено клопотання в якому позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 вказаного Закону).

Клопотання позивача мотивовано тим, що він не має доходів від підприємницької діяльності, а належне йому майно перебуває під обтяженням.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Заявником не надано жодних документів на підтвердження обґрунтування для звільнити його від сплати судового збору, а неприбутковість позивача та його важкий фінансовий стан не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Врахувавши приписи ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК Україниі не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком залишення позовної заяви без руху.

Відтак, за вимогу про визнання двох договорів недійсними заявник був зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 3.842,00 грн.

Проте, жодних доказів сплати судового збору позивачем до вказаної позовної заяви не додано.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Окремо суд наголошує на тому, що звертаючи з позовом про визнання недійсними договорів застави, укладених між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс», позивачем фактично пред'явлено вимоги також і до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс», однак, не зазначено вказану юридичну особу в складі відповідачів.

За вказаних підстав позивачу слід визначитись з правовим статусом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс».

Внаслідок вказаного в сукупності позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Приватного підприємства «Компанія Приват-Лекс» про звільнення його від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними договорів застави.

2. Залишити без руху позовну заяву Приватного підприємства «Компанія Приват-Лекс».

3. Встановити строк на усунення недоліків позовної заяви п'ять днів з дня вручення цієї ухвали на юридичну адресу уповноваженого представника позивача - адвоката Щербань Дмитра Миколайовича, встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання:

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

- доданих до позовної заяви документів, засвідчених належним чином та у придатних для читання копіях;

- доказів на підтвердження того, що редакція статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс» від 30.03.10. діяла станом на день укладення оспорюваних правочинів - 21.08.09. та 08.02.11.;

- доказів на підтвердження доводів позивача про те, що відсутнє рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс» про передання директору вказаної юридичної особи повноважень на укладення договорів на суму понад 10.000,00 грн.;

- доказів направлення адвокатських запитів на отримання доказів, з яких би вбачалось, які саме докази ним витребувано та від якої особи;

- належних доказів сплати судового збору в сумі 3.842,00 грн.

- окремої заяви, в якій визначитись з правовим статусом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстехносервіс».

4. Ухвала набрала законної сили 04.04.19. та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Ващенко