ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.04.2019 Справа № 917/139/19

Суддя Кльопов І.Г., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Багмута Д.С. про забезпечення позову

по справі 917/139/19

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Багмут Д.С., АДРЕСА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_2)

до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011,

встановив:

25.01.2019 до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява від Фізичної особи - підприємця Багмута Д.С. до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області про:

1) визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 11,3892 га кадастровий номер НОМЕР_1 від 01.12.2011 укладений між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою Багмут Дмитро Степанович, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 000782, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

2) визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011 зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 00782 наступного змісту: (текст Додаткової угоди згідно прохальної частини позовної заяви).

Відповідно до витягу з протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.01.2019 автоматичний розподіл справи не відбувся.

04.02.2019 справу передано на розгляд судді Кльопову І.Г.

Ухвалою суду від 06.02.2018 даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 06.03.2019.

05.04.2019 за вхід. №3494 Фізичною особою - підприємцем Багмут Д.С. подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд: заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами НОМЕР_2, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та знаходяться на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви заявник вказує на те, що йому стало відомо, що з державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти земельна ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 зникла і відомості про неї більше не містяться в ДЗК, натомість на її місці з"явилося 6 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_2.

Отже, ГУ Держгеокадастру вчинило дії щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом її поділу на земельні ділянки з кадастровими номерами:

НОМЕР_2. Скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером та видалення записів про неї з ДЗК внаслідок поділу унеможливлюють відновлення порушених прав позивача щодо поновлення договору оренди землі та додатково втягує його в інший судовий процес щодо визнання незаконним скасування державної реєстрації земельної ділянки в порядку адміністративного судочинства.

Існують додаткові ризики передачі новосформованих ділянок в результаті у власність або користування третім особам, що унеможливить відновлення порушених прав позивача навіть у випадку задоволення позову.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. В частині два даної норми зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При чому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, заявником до заяви не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно статей 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Багмут Д.С. від 05.04.2019 за вхід. №3494 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 05.04.2019.

Суддя Кльопов І.Г.