РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2019Справа № 910/15581/18

За позовомПублічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
до1. Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
прозобов'язання включити кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Малік Т.І.
від відповідача 1:Корнійчук Я.П.
від відповідача 2не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - ПАТ «Укрексімбанк») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» (надалі - ПАТ «Родовід Банк») та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання включити кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» включити кредиторські вимоги позивача у розмірі 69 857,40 грн., які виникли на підставі договору №958-Д/28010-02/82 від 02.07.2009 та додаткового договору №КР/МІНФІН/2-2 від 31.12.2010, до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Родовід Банк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник ПАТ «Родовід Банк» вказує на те, що жодного невиконаного зобов'язання перед ПАТ «Укрексімбанк» за договором №958-Д/28010-02/82 від 02.07.2009 у нього не існує, оскільки введення в установі відповідача 1 тимчасової адміністрації зумовило неможливість подальших оплат на користь позивача. При цьому, на думку представника, ПАТ «Укрексімбанк» не позбавлене можливості отримати грошові кошти за надані послуги за договором №958-Д/28010-02/82 від 02.07.2009 безпосередньо від боржника за таким договором, тобто Міністерства фінансів України.

У поданому 29.01.2019 до канцелярії суду відзиві на позовну заяву, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також заперечує проти позовних вимог з підстав того, що жодних прав та законних інтересів позивача безпосередньо Фондом не порушувалось, а відтак звернення до суду із даним позовом та визначення його як співвідповідача у даній справі є передчасним.

04.02.2019 представником позивача до канцелярії суду було подано клопотання про залучення до участі у справі Національного банку України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд відзначає, що у поданому клопотанні про залучення третьої особи представником позивача не доведено належними та допустимими доказами яким чином рішення суду у даній справі може вплинути на права та/або обов'язки Національного банку України, а відтак в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2019.

Представник позивача в судове засідання 01.04.2019 з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

В судове засідання представник відповідача 1 з'явилася, надала пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням викладеного, неявка представника відповідача 2, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні 01.04.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2009 між Державою Україна, від імені якої діє Міністерство фінансів України, (депонент) та ПАТ «Укрексімбанк» (зберігач) був укладений договір про відкриття рахунку в цінних паперах на ім'я Держави №958-Д/28010-02/82 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1 розділу І Договору депонент доручає, а зберігач зобов'язується надавати депоненту послуги щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком (банківські послуги) на нижчевикладених умовах відповідно до законодавства та внутрішніх нормативних документів зберігача та на підставі письмових розпоряджень суб'єктів управління об'єктами державної власності, які відповідно до законодавства виконують функції з управління відповідними цінними паперами, та які у зберігача набувають статусу керуючого рахунком у цінних паперах депонента в межах його повноважень (керуючий рахунком).

За змістом п. 2 розділу І Договору для набуття статусу керуючого рахунком по рахунку в цінних паперах депонента суб'єкт управління об'єктами державної власності - Міністерство фінансів України повинен укласти із зберігачем від імені депонента цей договір та подати зберігачу документи, передбачені чинним законодавством.

Пунктом 1 розділу ІІІ Договору передбачено, що оплата банківських послуг здійснюється окремо кожним керуючим рахунком або за дорученням керуючого рахунком третьою особою відповідно до цього договору та затверджених тарифів, які не повинні перевищувати максимального розміру тарифів, встановлених Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Антимонопольним комітетом України. Розрахунок вартості банківських послуг за кожним керуючим рахунком здійснюється щодо належних депоненту цінних паперів, якими управляє керуючий рахунком.

Згідно з п. 2 вказаного розділу оплата банківських послуг здійснюється керуючим рахунком по завершенню кожного календарного місяця (звітний період) не пізніше 19 числа місяця, наступного за звітним періодом на підставі окремих актів-рахунків, що складаються в 2 примірниках, в яких вказуються перелік банківських послуг, наданих зберігачем депоненту (в розрізі кожного керуючого рахунком) протягом звітного періоду, та сума до оплати банківських послуг.

31.12.2010 між ПАТ «Укрексімбанк» (зберігач), Державою Україна, від імені якої діє Міністерство фінансів України (Депонент) та ПАТ «Родовід Банк» (Банк) був укладений додатковий договір №КР/МІНФІН/2-2 до Договору (надалі - «Додатковий договір»), відповідно до якого сторони керуючись статтею 528 Цивільного кодексу України уклали цей додатковий договір до Договору з метою погашення заборгованості депонента по оплаті послуг щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах, зберігання належних депоненту цінних паперів, обслуговування операцій за цим рахунком (банківські послуги), які фактично були надані зберігачем депоненту по рахунку в цінних паперах Держави Україна щодо цінних паперів АТ «Родовід Банк», якими управляє керуючий рахунком - Міністерство фінансів України, а також оплати банківських послуг щодо цінних паперів АТ «Родовід Банк», якими управляє керуючий рахунком, наданих в подальшому.

Пунктом 3.2 вказаного Додаткового договору визначено, що Банк здійснює оплату банківських послуг, наданих з грудня місяця поточного року за Договором, в порядку, визначеному розділом ІІ Договору, на підставі копій рахунків, які складаються та надаються зберігачем депоненту (в особі керуючого рахунком), що надаються керуючим рахунком на адресу Банку, вказану в п. 7 цього додаткового договору, разом із супровідними листами. У цьому разі керуючий рахунком також надає на адресу Банку копії актів, що підписуються (з проставленням печаток) між зберігачем та депонентом (в особі керуючого рахунком) в підтвердження надання та отримання банківських послуг за договором за звітні періоди (місяця, що минули) із відповідними супроводжувальними листами.

Позивач вказує, що за період з серпня 2016 по грудень 2017 ним було надано послуг за Договором на загальну суму 69 857,40 грн., проте відповідачем вартість наданих послуг оплачена не була.

У зв'язку з введенням в установі ПАТ «Родовід Банк» процедури ліквідації, позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» із заявою №010-00/348 22.01.2018 з кредиторськими вимогами на суму 69 857,40 грн.

У відповідь на вказану заяву Уповноважена особа повідомила позивача про відхилення його кредиторських вимог до ПАТ «Родовід Банк» у заявленій сумі.

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою включити кредиторські вимоги ПАТ «Укрексімбанк» до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Родовід Банк».

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частин 4, 5 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.02.2016 № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.02.2016 № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 26 лютого 2016 р. до 25 березня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «РОДОВІД БАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кулішу Віктору Миколайовичу строком на один місяць з 26 лютого 2016 р. до 25 березня 2016 р. включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 19.12.2017 № 811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.12.2017 № 5455 «Про початок процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» з 20 грудня 2017 року до 19 грудня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «РОДОВІД БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу строком на два роки з 20 грудня 2017 року до 19 грудня 2019 року включно.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

За змістом ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

У зв'язку з введенням в установі ПАТ «Родовід Банк» процедури ліквідації, позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» із заявою №010-00/348 22.01.2018 з кредиторськими вимогами на суму 69 857,40 грн. Вказана сума заборгованості, на думку позивача, виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем 1 грошових зобов'язань за Договором та Додатковим договором.

У відповідь на вказану заяву Уповноважена особа повідомила позивача про відхилення його кредиторських вимог до ПАТ «Родовід Банк» у заявленій сумі.

Зокрема, заперечуючи проти включення кредиторських вимог позивача, відповідач 1 зазначає про те, що заборгованість на заявлену суму у розмірі 69 857,40 грн. у нього відсутня, оскільки після введення в установі ПАТ «Родовід Банк» тимчасової адміністрації, грошові кошти на оплату послуг за Договором не виділялися.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача 1 за Договором утворилася за надані послуги з відкриття та ведення рахунку в цінних паперах у період з серпня 2016 року по грудень 2017 року, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені відповідні рахунки та акти надання-отримання послуг, підписані уповноваженими особами депонента (Міністерство фінансів України) та депозитарної установи (ПАТ «Укрексімбанк»).

Як було встановлено судом раніше, у вказаний період в установі ПАТ «Родовід Банк» було введено процедуру тимчасової адміністрації, що не заперечується представниками сторін.

Відповідно до п. 3.3 Додаткового договору на період дії тимчасової адміністрації в Банку виконання Банком зобов'язань, визначених у підпунктах 3.1, 3.2 цього додаткового договору, можливе тільки при умові затвердження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків кошторису тимчасової адміністрації щодо витрат, визначених в п. 1 цього додаткового договору.

Тобто, сторонами Додаткового договору було прямо передбачено умову сплати відповідачем 1 вартості банківських послуг за Договором у випадку запровадження тимчасової адміністрації - затвердження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків кошторису тимчасової адміністрації щодо таких витрат.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що позивачем належними та достатніми доказами не підтверджено, що відповідним кошторисом були передбачені витрати по оплаті банківських послуг, наданих ПАТ «Укрексімбанк» у період з серпня 2016 по грудень 2017.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Частиною 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унормовано, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку в тому числі, щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

В той же час, послуги позивача, надані за Договором, не є послугами, що забезпечують господарську діяльність ПАТ «Родовід Банк», а відтак приписи ч. 4 ст. 36 вказаного Закону в цьому випадку застосуванню не підлягають.

Суд зазначає, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В той же час суд відзначає, що безпосереднім боржником за Договором є Держава Україна, від імені якої діє суб'єкт управління об'єктами державної власності - Міністерство фінансів України, а відтак позивач не позбавлений можливості звернутися до нього з метою належного виконання грошового зобов'язання за надані послуги з обслуговування рахунку в цінних паперах.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено яким чином відповідачі у даній справі порушили права та/або законні інтереси позивача на отримання грошових коштів за надані послуги за Договором.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрексімбанк» у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.04.2019.

Суддя В.П. Босий