ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Справа № 911/2580/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

(адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801)

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

(адреса: 08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, 178, код 20578072)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

(адреса: 01001, м. Київ, Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720)

про стягнення 5 383 630,32 гривень

за участю представників:

позивача - Кравченко С.В.;

відповідача - Богдан В.М.;

третьої особи - Кисіль Т.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», в якій просить стягнути з відповідача 3 792 694,27 грн основного боргу, 328 249,90 грн три проценти річних та 1 262 686,15 грн інфляційні збитки, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П20 на підставі коригуючого акта наданих послуг №10-15-/П20/ВТВ/КОР.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження на 20.12.2018.

14.12.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що позивач не вправі здійснювати коригування обсягу та вартості наданих послуг, оскільки за спірний період сторонами був підписаний акт від 31.10.2015 №10-15-/П20, згідно з яким у жовтні 2015 року позивач надав, а відповідач отримав послуги з транспортування природного газу в обсязі 93,341 тис.куб.м на суму 30 052,07 грн, що встановлено у рішенні Господарського суду Київської області від 23.03.2016 у справі № 911/157/16, яке набрало законної сили. Також відповідач зазначає про те, що спірні відносини регулюються новим укладеним між сторонами договором від 17.12.2015 №, а не договором від 28.09.2011 №/П20.

28.12.2018 через канцелярію суду від позивача надішла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на акти приймання-передачі від 05.11.2015, що підтверджують отримання відповідачем природного газу на виробничо-технічні витрати та нормовані втрати в об'ємі 11 780,017 тис.куб.м, про що також зазначено у листі відповідача від 06.07.2016 №КV08.3-ЛВ-4096-0716. Додатково факт отримання відповідачем природного газу в обсязі 11 780,017 тис.куб.м підтверджується реєстром реалізації природного газу споживачам соціальної сфери за жовтень 2015 року, підписаним відповідачем. При цьому не підписання відповідачем коригуючого акта №10-15-/П20/ВТВ/КОР не звільняє відповідача від обов'язку щодо оплати послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 11 780,017 тис.куб.м.

23.01.2019 через канцелярію суду від позивача надішли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що отриманий відповідачем з газотранспортної системи природний газ в обсязі 11 780,017 тис.куб.м у жовтні 2015 року для покриття власних виробничо-технологічних витрат, не постачався ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Також ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2015 року не замовляло у позивача та не отримувало послуг з транспортування природного газу в обсязі 11 780,017 тис.куб.м, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/3487/17, яке набрало законної сили. За таких обставин, позивач вважає, що надав саме відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 11 780,017 тис.куб.м за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П20. Крім того, позивач зазначає про відсутність домовленості між сторонами щодо припинення зобов'язань за договором від 28.09.2011 №/П20 шляхом зміни новими зобов'язаннями за договором від 17.12.2015 №.

24.01.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив про відсутність документального підтвердження отримання відповідачем від позивача послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 11 780,017 тис.куб.м, оскільки акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2015 року від 05.11.2015 фіксують загальні обсяги протранспортованого природного газу управліннями магістральних газопроводів в розподільні мережі відповідача і підписані УМГ «Київтрансгаз» та УМГ «Черкаситрансгаз», а не сторонами у справі. При цьому зазначені акти та реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери за жовтень 2015 року не є належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які фіксують здійснення господарських операцій. Крім того, за умовами додаткової угоди № 5 від 20.06.2014 позивач здійснює транспортування природного газу для задоволення потреб промислових споживачів та іншх суб'єктів господарювання, а не на виробничо-технічні витрати та нормовані втрати.

24.01.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, оскільки у випадку встановлення судом у даній справі факту здійснення поставки та транспортування ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2015 року природного газу в обсязі 11 780,017 тис.куб.м відповідачу, це в подальшому вплине на права та обов'язки компанії щодо позивача та відповідача у спірних правовідносинах.

У підготовчих судових засіданнях 20.12.2018, 24.01.2019 та 07.02.2019 оголошено перерви до 24.01.2019, 07.02.2019 та 21.02.2019 відповідно.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.01.2019 постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження у справі № 911/2580/18 на тридцять днів з ініціативи суду.

04.02.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшло заперечення на клопотання про залучення третьої особи, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», оскільки позивачем не конкретизовано, яким чином факти, наведені у клопотанні, можуть вплинути на права та обов'язки компанії щодо позивача та відповідача, а також вважає, що зазначені факти не можуть підтверджувати обставини, що входять до предмету доказування у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.02.2019 постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2019 постановлено закрити підготовче провадження у справі № 911/2580/18, призначено розгляд справи по суті на 14.03.2019.

В судових засіданнях 14.03.2019 та 28.03.2019 оголошено перерви до 28.03.2019 та 04.04.2019 відповідно.

14.03.2019 через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що у зв'язку з наявністю заборгованості відповідача за поставлений природний газ ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не здійснювала поставку природного газу у жовтні 2015 року та не замовляла послугу транспортування газу у позивача у цей період. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/3487/17, яке просить врахувати третя особа при розгляді справи, було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з третьої особи на користь позивача боргу за послуги з транспортування природного газ магістральними трубопроводами у зв'язку з недоведеністю надходження та транспортування обсягів газу у спірний період. Також третя особа зазначає, що виконання договору поставки природного газу, укладеного між відповідачем і третьою особою, не може бути предметом дослідження у справі, що розглядається.

26.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на пояснення третьої особи, в яких стверджується про постачання у жовтні 2015 року третьою особою відповідачу природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих на підставі договору від 04.01.2013 №13-222-ВТВ, розрахунки за транспортування газу для потреб ВТВ магістральними трубопроводами у 2015 році позивачем здійснювалися з третьою особою. Відповідач вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/3487/17 не стосується спірних правовідносин та обставини, встановлені в ньому, не є преюдиційними для справи, що розглядається.

29.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що підставою для транспортування газу мали бути обсяги газу, підтверджені позивачем, який виконував функції оператора Єдиної газотранспортної системи України, а при негативному дисбалансі мав здійснити заходи комерційного балансування. Посилається на постанову НКРЕКП від 19.04.2012 №420, постанову НКРЕ від 13.09.2012 №1181 та методики, затверджені наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 №264, згідно з положеннями яких обсяги витрат газу на власні потреби не включаються до розрахунків виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат. Разом з тим, договором від 28.09.2011 №/П20 не передбачено надання послуг з транспортування природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи у судовому засіданні просить вирішити спір на розсуд суду та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства за наявними матеріалами.

Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», (далі - газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - замовник) був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П20, за умовами п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газопровідних станцій (ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору в редакції додаткової угоди №5 від 20.06.2014 газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Згідно з пунктом 2.1 договору підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі - підтверджені обсяги).

У пунктах 3.1, 3.4 договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (пункт 5.1. договору).

Згідно з пунктом 5.4. договору вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Відповідно до пункту 5.5. договору оплата послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з пунктом 11.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як встановлено судом, 24.06.2016 ПАТ «Укртрансгаз» направив ПАТ «Київоблгаз» супровідним листом від 23.06.2016 №9132/12 два примірники коригуючого акта №10-15-/1120/ВТВ/КОР наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання у жовтні 2015 року в обсязі 11 780,017 тис.куб.м на суму 3 792 694,27 грн з ПДВ.

ПАТ «Київоблгаз» листом від 06.07.2016 №КV08.3-ЛВ-4096-0716 відмовилося підписувати коригуючи акти та повернуло їх без підписання у зв'язку з тим, що підписані сторонами акти наданих послуг у жовтні 2015 року за договором від 28.09.2011 №/П20 повністю охоплюють обсяги природного газу, що були фактично протранспортовані для потреб промислових споживачів ПАТ «Київоблгаз», а зазначені в коригуючи актах обсяги про транспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київоблгаз» від 04.01.2013 №13-222-ВТВ, за умовами якого ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов'язалось передати ПАТ «Київоблгаз» природний газ за ціною, яка включала в себе оплату послуг газотранспортної організації.

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.03.2016 у справі №911/157/16 за позовом ПАТ «Київоблгаз» до ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №10-15-/П20, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П20, так, за період січень-червень та жовтень 2015 року поставив природний газ відповідачу на загальну суму 9 302 548,78 грн, що підтверджується актами, зокрема актом від 31.10.2015 №10-15-/П20 за жовтень 2015 року на загальну суму 30 052,07 грн.

Відповідачем надано до матеріалів справи завірену копію акта від 31.10.2015 №10-15-/П20 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання у жовтні 2015 року обсягом 93,341 тис.куб.м на суму 30 052,07 грн з ПДВ, підписаного сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, умовами пункту 1.2 договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №10-15-/П20 (в редакції додаткової угоди №5 від 20.06.2014) газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Разом з тим, позивачем в підтвердження надання послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання у жовтні 2015 року в обсязі 11 780,017 тис.куб.м на суму 3 792 694,27 грн з ПДВ надані акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2015 року від 05.11.2015, підписані ПАТ «Київоблгаз» з МГ «Київтрансгаз» та УМГ «Черкаситрансгаз», згідно з якими відповідачем отримано природний газ для виробничо-технологічних нормованих витрат в обсязі 12 589 куб.м та 161 куб.м відповідно та для нормованих технологічних витрат в обсязі 10 280 527 та 1 486 740 куб.м відповідно. Також наданий реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери по ПАТ «Київоблгаз» за жовтень 2015 року, підписаний зі сторони відповідача, за яким виробничо-технологічні витрати газорозподільних підприємств становили 12,750 тис.куб.м, а нормовані витрати газорозподільних підприємств - 11 767,267 тис.куб.м.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; зобов'язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, надання позивачем послуг відповідачу з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання у жовтні 2015 року в обсязі 11 780,017 тис.куб.м на суму 3 792 694,27 грн з ПДВ має підтверджуватися первинними документами. Однак акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2015 року від 05.11.2015 та реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери по ПАТ «Київоблгаз» за жовтень 2015 року стосуються отримання відповідачем природного газу для виробничо-технологічних нормованих витрат та нормованих технологічних витрат газорозподільних підприємств, що не охоплюється умовами договору від 28.09.2011 №10-15-/П20 та не відповідає данним, наведеним у коригуючому акті №10-15-/П20/ВТВ/КОР щодо надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання. Крім того, реєстр реалізації природного газу по ПАТ «Київоблгаз» за жовтень 2015 року стосується споживачів соціальної сфери, а не промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Також судом зазначається, що позивачем не було дотримано передбаченого умовами договору від 28.09.2011 №10-15-/П20 порядку та строків направлення актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами при складанні коригуючого акта за спірний період, а вказаним договором не передбачено право позивача складати в односторонньому порядку коригуючі акти.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача та третьої особи на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі №910/3487/17, оскільки згідно з ч. 7 ст. 75 ГПК України обставини, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду.

З урахуванням викладеного, позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявності заборгованості відповідача перед позивачем за коригуючим актом №10-15-/П20/ВТВ/КОР за жовтень 2015 року у сумі 3 792 694,27 грн, у зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування на суму заборгованості 328 249,90 грн 3% річних та 1 262 686,15 грн інфляційних збитків відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 792 694,27 грн основного боргу, 328 249,90 грн 3% річних та 1 262 686,15 грн інфляційних збитків, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 04.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повне рішення складено 15.04.2019.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак