ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3458/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, 61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, ;

до Науково виробничого підприємства Електромонтаж, 61137, м. Харків, вул. Бєлінського, 6, ,

про стягнення збитків у розмірі 221160,00 грн.

за участі представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №82 від 27.03.19) та ОСОБА_2 (довіреність №05 від 04.01.19);

відповідача ОСОБА_3 (директор) та ОСОБА_4 (довіреність б/н від 05.02.2019)

Суть спору:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Науково виробничого підприємства «Електромонтаж» про стягнення збитків у розмірі 221160,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діями відповідача щодо невиконання умов договору купівлі-продажу від 24.01.2006 №1145 було завдано збитків державі шляхом знищення обєкта незавершеного будівництва, який був предметом договору вищевказаного договору, у звязку з чим позивач здійснив нарахування збитків згідно звіту про незалежну оцінку зазначеного обєкту затвердженого Наказом відповідача від 30.06.2019 № 1313 станом на 05.06.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.10.2017 р. зазначену позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.11.2017 р.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв'язку з обранням до Верховного Суду України судді Мамалуя О.О. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/3458/17.

Відповідно до розпорядження від 13.11.2017 № 1113 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 922/3458/17 визначено головуючого суддю Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у вказаній справі було призначено судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. професора ОСОБА_5, провадження у справі зупинено на період проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.01.2018 поновлено провадження у справі № 922/3458/17.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.01.2018 задоволено клопотання судового експерта (вх. № 22 від 04.01.2018) про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи та встановлено термін для проведення експертного дослідження більший ніж 90 календарних днів, проте, в якомога найкоротший термін, та не більше 120 календарних днів. Провадження у справі зупинено на період проведення експертизи.

26.12.2018 до господарського суду Харківської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 супровідним листом (вх. № 2312) разом із матеріалами справи № 922/3458/17 надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 24577 складений 31.10.2018.

Відповідно до розпорядження від 26.12.2017 № 833/2018 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 922/3458/17 визначено головуючого суддю Новікову Н.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2018 провадження у справі поновлено, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.01.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 21.01.2019, на підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладено на 11.02.2019.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2019, на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 25.02.2019.

Водночас, 21.02.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування своє позиції відповідач зазначив, що розрахунок позивача розміру збитків у сумі 221160,00грн. є необґрунтованим, оскільки відповідно до висновку експерта розмір збитків становить 86 900,00грн., який є значно меншим ніж предявений до стягнення, окрім цього відповідач зазначив, що у діях відповідач відсутня вина, як елемент господарсько-правової відповідальності, оскільки останнім вчинялись дії щодо виконання умов договору, що підтверджується укладеним договором про оренду землі, а також договорами про вивезення сміття, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

22.02.2019 від позивача надійшов відповідь на відзив (вх.. №4737 від 22.02.2019), в якому позивач підтримав позовні вимоги, та зазначив, що обставини щодо невиконання умов договору встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі 922/3506/16 за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Приватного підприємства" Науково-виробниче підприємство "Електромонтаж" про розірвання договору та повернення майна, крім цього звіт на підставі якого було здійснено визначення розміру завданих відповідачем збитків не оскаржувався відповідачем та є чинним, при цьому позивач зазначає, що висновок експерта не має для суду обовязкового значення, а тому на його думку з відповідача підлягають стягненню збитки у розмірі 221160,00грн..

Протокольними ухвалами від 25.02.2019 відзив та відповідь на відзив долучено до матеріалів справи та за для надання можливості сторонам ознайомитись з матеріалами справи на підставі ст.. 202 ГПК України, відкладено судове засідання на 11.03.2019 о 12:30.

11.03.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.. №5988 від 11.03.2019), в яких відповідач просить відмовити в задоволення позову та зазначає про те, що звіт про оцінку на підставі, якого визначено розмір збитків є недостовірним доказом, оскільки містить суперечливі дані, що підтверджується наявним в матеріалах справи висновком експерта, окрім цього зазначає, що позивачем не доведено наявність у діях відповідача вини, як елементу складу господарсько-правового правопорушення, у звязку з чим, на думку останнього відсутні правові підстави для стягнення з відповідача шкоди у вигляді збитків визначених висновком експерта.

Протокольною ухвалою від 11.03.2019 суд прийняв до розгляду заперечення відповідача та заслухав вступне слово учасників справи.

Повноважний представник позивача просила задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача збитки у розмірі 221160,00 грн. завдані останнім внаслідок не виконання умов договору купівлі-продажу №1145 від 24.01.2006.

Відповідач проти позову заперечував та наголошував, що звіт про оцінку майна на підставі якого визначено розмір збитків є недостовірним доказом, а в діях відповідача відсутня вина, як елемент складу господарсько-правового правопорушення, у звязку з чим, вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Протокольною ухвалою від 11.03.2019 оголошено перерву у судовому засідання до 21.03.2019 о 12.00.

У судовому засідання 21.03.2019 повноважний представник відповідача наголошував на недостовірності звіту про оцінку обєкту незавершеного будівництва на підстав якого позивачем визначено розмір збитків, оскільки такий містить суперечливі відомості застосування відповідних коефіцієнтів необхідних для визначення вартості обєкта оцінки.

Представник позивача зазначив, що вказаний звіт відповідає вимогам ОСОБА_5 оцінки майна затвердженої Постановою КМУ від 10 грудня 2003 р. № 1891 та є чинним станом на момент розгляду справи, а тому на думку останнього доводи щодо недостовірності вказаного звіту є необґрунтованими та безпідставними. Окрім цього, позивач зазначив, що висновок експерта не є обовязковим для суду, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Протокольною ухвалою від 21.03.2019 оголошено перерву у судовому засідання до 28.03.2019 о 10:30.

У судовому засіданні 28.03.2019 повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 221160,00грн.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що позивачем не доведено наявність вини, як підстави для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Розглянувши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 24.01.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (далі - Регіональне відділення) та юридичною особою Науково-виробниче підприємство «Електромонтаж» укладено договір купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» за № 1145, який 25.01.2009 р. посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №181.

Відповідно до акта приймання-передачі від 03.03.2006 б/н Продавець передав, а Покупець прийняв обєкт приватизації.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі 922/3506/16 за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Приватного підприємства" Науково-виробниче підприємство "Електромонтаж" про розірвання договору та повернення майна, позовні вимоги прокурора задоволено повністю, розірвано договір купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва "Сільське відділення зв'язку (СОС-3)" № 1145 від 24.01.2006 р. зі змінами від 28.03.2011 р. № 1, від 20.04.2012 р. № 2, від 26.03.2013 р. № 3, від 31.03.2014 р. № 4, який укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області () та Науково - виробничим підприємством "Електромонтаж" (), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого 24.01.2006 р. за № 181. Зобовязано Науково - виробниче підприємство "Електромонтаж" (адреса: 61137, м. Харків, вул. Бєлінського, 6; ) повернути у відання держави - Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Харківській області (адреса: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1; ) обєкт незавершеного будівництва "Сільське відділення зв'язку (СОС-3)", який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки та розташований на земельній ділянці розміром орієнтовно 0,5 га.

Вищевказаним рішенням встановлено, що відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору Регіональне відділення - Продавець, зобовязується передати у власність Науково-виробниче підприємство «Електромонтаж» - Покупцеві, обєкт незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» (далі - обєкт незавершеного будівництва), який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки та розташований на земельній ділянці розміром орієнтовно 0,5 га, а Покупець зобовязується прийняти обєкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що зазначені в цьому Договорі.

Земельна ділянка окремо не виділена. Питання землекористування та остаточний розмір земельної ділянки під обєктом вирішується новим власником самостійно згідно з порядком, встановленим чинним законодавством. Допускається зміна первісного призначення обєкта.

Згідно з п. 2.2 договору, розрахунки за придбаний обєкт здійснюються Покупцем шляхом безготівково перерахування усієї суми зі свого рахунку на рахунок Продавця.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Продавець та Покупець у пятиденний строк після своєчасних та повних розрахунків за придбаний обєкт згідно з умовами п.2.3 цього Договору підписують акт приймання-передачі обєкта.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що право власності на обєкт приватизації виникає у Покупця з моменту підписання акту приймання-передачі обєкта.

Згідно з п. п. 5.3, 5.4 та 5.7 Договору, обовязками Покупця, зокрема є:

- протягом одного року з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього Договору підготувати документи та здійснити відповідні дії щодо переоформлення права забудовника і права користування земельною ділянкою під обєктом з відповідною місцевою Радою;

- протягом 5 (пяти) років з дати нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього Договору завершити будівництво та ввести обєкт в експлуатацію;

- забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію.

Пунктом 5.5 Договору передбачена заборона відчуження обєкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований обєкт, до моменту здійснення повних розрахунків за обєкт, завершення будівництва та введення обєкта в експлуатацію.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що у разі неможливості завершення будівництва в установлені строки при наявності відповідних обґрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням Продавця та відповідної місцевої ради шляхом укладення додаткової угоди.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов, які передбачені п.п.5.1-5.7 цього Договору, Продавець має право в установленому порядку на розірвання Договору, стягнення завданих збитків у цінах, діючих на момент розірвання Договору, та повернення обєкта приватизації у власність Продавця.

Наказом регіонального відділення від 31.01.2017 р. № 199 було створено комісію з інвентаризації (обстеження) обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, який розташований на земельній ділянці розміром орієнтовано 0,5 га.

Членами комісії, до складу якої, згідно з нормами діючого законодавства, входив представник Науково-виробничого підприємства «Електромонтаж» - ОСОБА_3, 03.02.2017 р. проведено інвентаризацію (обстеження) будівельного майданчику і технічного стану обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС- 3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки. При цьому комісією складено інвентаризаційні описи і акт обстеження обєкта. В подальшому, результати інвентаризації передано на розгляд комісії РВ ФДМУ по Харківській області з питань повернення ОНБ «Сільське відділення звязку (СОС-3)».

На виконання положень Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. № 32 «Про затвердження ОСОБА_7 повернення у державну власність обєктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі - продажу таких обєктів» (далі ОСОБА_7 повернення), наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 10.02.2017 р. № 270 створено комісію з питань повернення у державну власність обєкту незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки. На засіданні Комісії 15.02.2017 р. (протокол № 27) було розглянуто надані інвентаризаційною комісією документи та проведено звіряння результатів інвентаризації (обстеження) обєкта, проведених при приватизації і на дату набрання чинності рішення господарського суду Харківської області від 22.11.2016 р., та встановлено наступне: стан обєкту не відповідає його стану на момент приватизації - обєкт повністю демонтований.

Зважаючи на зазначене вище, за результатами звіряння комісією прийнято рішення про визначення вартості обєкта та розміру збитків, завданих обєкту приватизації шляхом проведення незалежної оцінки, що не суперечить вимогам ОСОБА_5 оцінки майна, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1891.

Згідно з наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 24.04.2017 р. № 870 було затверджено завдання на проведення незалежної оцінки обєкту незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку зазначеного обєкту незавершеного будівництва, затвердженого наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 30.06.2017 р. № 1313, станом на 05.12.2016 р. розмір збитків завданих обєкту приватизації, за час володіння ним покупцем становить 221 160, 00 грн.

За таких умов, РВ ФДМУ по Харківській області листом від 05.07.2017 р. № 47- 3681 покупцю було запропоновано добровільно у 20 денний термін з дня його отримання сплатити зазначену вартість збитків у сумі 221 160, 00 гри. та доведено до відому ймовірність вирішення питання стягнення вказаних коштів у судовому порядку, повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист був отриманий особисто директором НВП «Електромонтаж» - ОСОБА_3 12.07.2017р..

Як стверджує позивач, у звязку з не виконанням умов договору відповідачем завдано збитків у розмірі 221 160,00 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача, в якості доказів, останній посилається на рішення господраьсокго суду Харківської області від від 22.11.2016 у справі 922/3506/16 за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до Приватного підприємства" Науково-виробниче підприємство "Електромонтаж" про розірвання договору та повернення майна та звіт про незалежну оцінку зазначеного обєкту незавершеного будівництва, затвердженого наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 30.06.2017 р. № 1313, станом на 05.12.2016р.

Відповідач, в свою чергу заперечуючи проти позову вказує на те, що звіт на який посилається позивач є недостовірним доказом по справі, оскільки містить суперечливі відомості, а також на те, що позивачем не доведено наявність елементів господарсько-правового правопорушення, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями частин 1 та 2 статті 19 Закону України «Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва» встановлено, що обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є зокрема, встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва. У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Відповідно до пункту 6 ОСОБА_7 повернення у державну власність обєктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких обєктів, затверджених постановою КМУ від 19.01.2001 №32, інвентаризація обєкта приватизації (крім пакетів акцій), який повертається у державну власність, проводиться інвентаризаційною комісією згідно з Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затверджено наказом Мінфіну від 11.08.1994 №69, станом на день прийняття судом, господарським судом відповідного рішення. Склад комісії та порядок її роботи визначаються державним органом приватизації. Результати інвентаризації затверджуються державним органом приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи, володіння НВП «Електромонтаж» обєктом незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОЗ-З)» розташованого за адресою Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки здійснювалось в період з 14.01.2006 (Договір купівлі-продажу №1145) по 05.12.2016 (набрання рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2016 законної сили).

Водночас, у звязку з набранням законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 22.11.2016 у справі №922/3506/16, яким розірвано договір купівлі-продажу від 24.01.2006, позивачем, з метою повернення обєкту приватизації в державну власність, наказом регіонального відділення від 31.01.2017 р. № 199 було створено комісію з інвентаризації (обстеження) обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС-3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, який розташований на земельній ділянці розміром орієнтовано 0,5 га..

Членами комісії, до складу якої, згідно з нормами діючого законодавства, входив представник Науково-виробничого підприємства «Електромонтаж» - ОСОБА_3, 03.02.2017 р. проведено інвентаризацію (обстеження) будівельного майданчику і технічного стану обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку (СОС- 3)» за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки. При цьому комісією складено інвентаризаційні описи і акт обстеження обєкта. В подальшому, результати інвентаризації передано на розгляд комісії РВ ФДМУ по Харківській області з питань повернення ОНБ «Сільське відділення звязку (СОС-3)»

На підставі Протоколу засідання комісії регіонального відділення з повернення у державну власність обєктів приватизації у звязку з розірванням договору купівлі-продажу обєктів незавершеного будівництва №27 від 15.02.2017 було затверджено результати проведеної комісією інвентаризації.

Згідно з пунктом 9 ОСОБА_7 повернення у державну власність обєктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких обєктів, затвердженого постановою КМУ від 19.01.2001 №32, у разі виявлення збитків, завданих державі покупцем об'єкта приватизації за час володіння ним, їх розмір визначається згідно з методикою оцінки майна, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 104-105 ОСОБА_5 про оцінку майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003 №1891 (в редакції, котра діяла на момент визначення розміру збитків) передбачено, зокрема, що визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. Державний орган або орган місцевого самоврядування приймають рішення про розмір збитків з використанням звіту про оцінку збитків за умови наявності позитивного висновку рецензента такого звіту.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_8 було проведено оцінку вартості (визначення розміру збитків), затвердженого наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 30.06.2017 р. № 1313, станом на 05.12.2016 р., згідно якого розмір збитків завданих обєкту приватизації, за час володіння ним покупцем становить 221160, 00 грн.

Статтею 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

В контексті статті 9 Цивільного кодексу України господарські відносини регулюються положеннями ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, ч. 1-3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків за порушення господарського зобов'язання передбачена Господарським кодексом як універсальний спосіб захисту прав, який дозволяє суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено, відшкодувати всі майнові витрати, викликані цим порушенням.

Згідно із приписами ст. 224 ГК України, якою закріплено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Системний аналіз вищенаведених норм закону та матеріалів справи дає підстави для висновку суду про те, що заявлена до стягнення позивачем сума за своєю правовою природою є збитками.

Суд зазначає, що для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, а також вини.

Як вбачається з висновку експерта розмір збитків, в розумінні ОСОБА_5 оцінки майна №1891, яких було завдано частковою руйнацією (зносом) обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення звязку СОЗ-З)» в с. Подвірки Дергачівського району Харківська області за час володіння ним НВП «Електромонтаж» за станом на 05.12.2016 (без врахування ПДВ) дорівнює ринковій вартості майна, зменшену на вартість пошкодженого майна, визначену з урахуванням його стану після часткового знищення (з урахуванням наявного фундаменту та виконаних будівельних робіт за час володіння (господарювання) НВП «Електромонтаж» на об'єкті) та складає 86 900,00грн. Крім цього, експерт при здійсненні дослідження матеріалів справи під час проведення експертизи встановив, що: - будівництво обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення зв'язку (СОЗ-З)» за адресою: Харківська обл. Дергачівський район, с. Подвірки за договором купівлі-продажу від 24.01.2006 за №1145 не завершено з причин наявності на території будівельного майданчика самочинно побудованих сараїв та погребів; - забовязання по п.5.4 договору купівлі-продажу від 24.01.2006 за №1145 не виконано, в звязку з неможливістю звільнення земельної ділянки (звернення до Солоницівської сільради щодо усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном, винесення рішення зборів самочинних забудовників з планом переносу самочинних споруд, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.07.2012 щодо демонтажу самочинних споруд, виконавчий лист від 21.08.2012 Дергачівського районного суду Харківської області про зобовязання виконання рішення суду щодо демонтажу самочинних споруд, але рішення суду так і не було виконано); - зобовязання по договору купівлі-продажу від 24.01.2006 за №1145 частково виконано: зареєстровано договір купівлі-продажу в Солоницівскій сільраді, розроблено технічну документацію по встановленню меж і укладено договір оренди земельної ділянки (подовжено), розроблено проект містобудівного обґрунтування, виконано технічну експертизу і отримано висновок про несучу здатність конструкцій будівлі, розроблено проектно-кошторисну документацію і робочий проект реконструкції будівлі «СОЗ-З», виконано роботи з розчистки території від сміття, виконано будівельні робот по посиленню фундаментів і конструкцій будівлі.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з аналізу висновку експерта, суд вважає, що збитки, які просить стягнути позивач завдані не з вини відповідача, оскільки, як вбачається з висновку експерта №24577 від 31.10.2018 та матеріалів справи, а саме: договору підряду №8 від 18.11.2008 укладений між НВП «Електромонтаж» та ТОВ «Стройпласт-1» на виконання будівельних робіт з посилення фундаментів та несучих елементів конструкцій-будівлі розташованої за адресою: Харківська обл. Дергачівський район, с. Подвірки, акту виконаних робіт до договору підряду №8 від 18.11.2008, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.07.2012 в яким зобовязано ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 демонтувати самочинно збудовані погреба, які знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського, 3»; договору оренди землі від 22.01.2008, відповідно до якого НВП «Електромонтаж» передано в оренду земельну ділянку площею 0,1587га за адресою: Харківська область, Дер'гачівський район, с. Подвірки, вул. Дзержинського, 3 строком на пять років, лист директора НВП «Електромонтаж» від 27.01.2012 за №12/25 до начальника Регіонального відділення ФДМ в Харківській області відповідачем вчинялись дії щодо виконання умов договору купівлі-продажу. Окрім цього, як вбачається з акту обстеження комісією будівельного майданчика та технічного стану обєкта незавершеного будівництва «Сільське відділення зв'язку (СОС-3)» за адресою: Харківська обл. Дергачівський район, с. Подвірки від 03.02.2017, сторонами обумовлено, що невідомими особами в липні 2014року об'єкт приватизації був демонтований, будівельні матеріали і конструкції вивезені з території будівельного майданчика. НВП «Електромонтаж» звернулось до правоохоронних органів Дергачівського району з заявою від 20.07.2014 щодо розбирання зазначеного вище обєкту, за зверненням відкрито кримінальне провадження, ведуться слідчі дії , що також підтверджується повідомленням Старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області.

Водночас, посилання позивача на акти інвентаризації та протокол засідання комісії регіонального відділення з повернення у державну власність обєктів приватизації у звязку з розірванням договору купівлі-продажу обєктів незавершеного будівництва №27 від 15.02.2017, суд оцінює критично, оскільки, вказані докази підтверджують дотримання відповідачем ОСОБА_7 повернення в державну власність обєктів приватизації в разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких обєктів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 32, однак жодним чином не доводить обставин щодо завдання збитків внаслідок дій чи бездіяльності саме відповідача. При цьому, звіт затверджений наказом РВ ФДМУ по Харківській області від 30.06.2017 р. № 1313, станом на 05.12.2016 р., згідно якого розмір збитків завданих обєкту приватизації, за час володіння ним покупцем становить 221160,00 грн., суд вважає недостовірним доказом, оскільки, вказаний звіт містить суперечливі дані щодо застосованих оцінщиком коефіцієнтів визначення вартості майна та проведення порівнянь за функціональним призначенням обєкту оцінки.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як встановлює п.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних, від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Приймаючи до уваги, що відповідачем вчинялись дії щодо недопущення господарського правопорушення, а саме: укладено договір оренди земельної ділянки, розроблено технічну документацію і робочий проект реконструкції «СОЗ-3», виконано роботи по посиленню фундаментів і конструкцій, здійснювався вивіз сміття з обєкту, з огляду, що причиною невиконання умов договору купівлі-продажу №1145 від 24.01.2006 є наявність на території будівельного майданчика самочинно збудованих сараїв та погребів, які всупереч рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2012 не були демонтовані, суд дійшов висновку, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області не доведено наявності у діях відповідача складу всіх елементів господарського правопорушення, необхідних для притягнення останнього до такого виду відповідальності, як стягнення збитків, у звязку з чим, суд дійшов висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Суд погоджується з твердженнями позивача про наявність шкоди у вигляді збитків, однак суд зауважує, що позивачем не доведено, що збитки, які просить стягнути позивач, завдані внаслідок винних дій відповідача, в свою чергу, суд зазначає, що відповідачем вживались заходи за для недопущення господарського правопорушення такі як, зокрема, звернення до суду з вимогою усунення перешкод в користуванні обєктом «СОЗ-3» чи то звернення до правоохоронних органів з метою встановлення осіб винних у демонтажі несучих стін обєкту та викрадення майна НВП «Електромонтаж», у звязку з чим, суд вважає, що у даному випадку відсутня вина, як елемент складу цивільно-правового правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що позивачем не доведено обставин щодо завдання збитків внаслідок винних дій відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків, у звязку з чим відмовляє в задоволенні позову.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повне рішення складено "08" квітня 2019 р.

Суддя ОСОБА_12