ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2019 р. Справа № 917/184/19

м. Полтава

Суддя Солодюк О.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Шульги Миколи Петровича про забезпечення позову у справі № 917/184/19

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Шульги Миколи Петровича, АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2

до Головного управління державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 р. Фізична особа-підприємець Шульга Микола Петрович звернувся до суду з позовною заявою про:

- визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 18,6290 га кадастровий номер НОМЕР_1 від 01.12.2011 р., укладений між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Шульга Микола Петрович, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012р. за № 00778, строком на 7 років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

- визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011 р., зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 р. за № 00778.

05.02.2019 р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.03.2019 р.

05.04.2019 р. від Фізичної особи-підприємця Шульги Миколи Петровича надійшла заява про забезпечення позову у справі № 917/184/19 (вх. №3491).

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову (вх. №3491 від 3491) розглядається судом 15.04.2019р., у зв'язку з перебуванням судді Солодюк О.В. у відпустці.

У поданій заяві заявник просить суд заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та знаходяться на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що 26.02.2019 р. в його інтересах було направлено адвокатський запит з метою отримання інформації щодо дій, які вчиняються ГУ Держгеокадастру по відношенню до земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

У відповідь на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру листом від 07.03.2019 р. (який було отримано лише 01.04.2019 р.) повідомило що будь-яких рішень стосовно вказаної земельної ділянки не приймалося та жодних дій не вчинялося.

Проте, як вказує заявник, через 2 дні після отримання листа 02.04.2019 р. йому стало відомо, що з державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 зникла і відомості про неї більше не містяться в ДЗК, натомість на її місці з'явилося 9 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9. НОМЕР_10.

Скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером та видалення записів про неї з ДЗК внаслідок поділу унеможливлюють відновлення порушених прав позивача щодо поновлення договору оренди землі та додатково втягує його в інший судовий процес щодо визнання незаконним скасування державної реєстрації земельної ділянки в порядку адміністративного судочинства.

Так, наразі існують додаткові ризики передачі новосформованих ділянок в результаті у власність або користування третім особам, що взагалі унеможливить відновлення порушених прав позивача навіть у випадку задоволення позову у даній справі та додатково втягне його в інші судові процеси по скасуванню рішень про передачу у власність чи користування земельних ділянок.

Відтак, як вказує заявник, невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії по розпорядженню земельними ділянками НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10 у випадку прийняття рішення на користь позивача, не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду земельної ділянки.

На підтвердження викладених обставин заявником надано копію листа (відповіді) ГУ Держгеокадастру від 07.03.2019р. № 29-16-0.332-1485/2-19, в якому, зокрема, вказано, що Головним управлінням рішення про передачу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 в користування, в тому числі на умовах оренди, емфітевзису чи іншого речового права фізичним чи юридичним особам, не приймалося. Звернення фізичних чи юридичних осіб про передачу у власність в порядку безоплатної приватизації чи у користування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, у Головному управлінні відсутні.

Також, заявником надано роздруківку з Публічної кадастрової карти України, з якої вбачається, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 відсутні, а остання була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10.

Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Згідно з частиною 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Предметом розгляду даної справи є поновлення договору оренди земельної ділянки площею 18,6290 га. кадастровий номер НОМЕР_1 від 01.12.2011 р. та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011 р., а тому, враховуючи факт вчинення відповідачем дій щодо поділу земельної ділянки площею 18,6290 га з кадастровим номером НОМЕР_1 на 9 нових земельних ділянок, наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову по справі № 917/184/19, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 137, частиною 1 статті 144, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову Фізичної особи-підприємця Шульги Миколи Петровича.

3. Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська обл., 36039, ) приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7. НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та знаходяться на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

4. Дана ухвала суду є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

5. Ухвала набрала законної сили 15.04.2019 р.

6. Ухвала дійсна для пред'явлення державному виконавцю до 16.04.2022 р.

Згідно частини 8 статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст.ст. 235,255 ГПК України).

Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.