РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2019Справа № 925/1560/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом фізичної особи-підприємця Смалія Артема Сергійовича

до Черкаської обласної державної адміністрації

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1) фермерське господарство "Юзь"

2) Жашківське виробниче управління житлово-комунального господарства

3) Жашківська міська рада

про визнання договору поновленим

Представники учасників справи:

від позивача Смалій А.С.

від позивача Юрченко В.О. (ордер ЧК № 115861 від 02.04.19)

від відповідача не з'явились

від третьої особи-1 ОСОБА_4 (директор)

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 Мінькович В.О. (довіреність № 29/02-28 від 22.01.19)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Смалій Артем Сергійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання поновленим на термін до 13.11.2030 укладеного 13.11.2000 і зареєстрованого у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000 за № 1-1-6 договору оренди земельної ділянки загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер :05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач (як орендар) після закінчення терміну дії вищевказаного договору продовжував користуватись обумовленою ним земельною ділянкою, а від відповідача (як розпорядника земель державної власності водного фонду, які знаходяться за межами населених пунктів) протягом одного місяця з моменту закінчення строку дії договору не надходив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, за твердженням позивача, в силу положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на тих самих умовах до 13.11.2030, у зв'язку з чим позивач вважає, що має право на поновлення спірного договору на термін до 13.11.2030 в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.01.2017 у справі № 925/1560/16 позовні вимоги фізичної особи - підприємця Смалія Артема Сергійовича задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 рішення Господарського суду Черкаської області від 27.01.2017 у справі № 925/1560/16 скасовано, справу передано для розгляду по суді до Господарського суду міста Києва.

Згідно з автоматизованою системою документообігу Господарського суду міста Києва справу № 925/1560/16 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2017 прийнято справу № 925/1560/16 до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 залучено до участі у справі третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Жашківське виробниче управління житлово-комунального господарства, розгляд справи відкладено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 залучено до участі у справі Жашківську міську раду третьою особою (далі - третя особа-3), яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 07.09.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 (суддя - Смирнова Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 (головуючий - Гаврилюк О.М., судді - Майданевич А.Г., Іоннікова І.А.) рішення господарського суду міста Києва від 07.09.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2018 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Смалія Артема Сергійовича задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 у справі № 925/1560/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 22.12.2018, справу № 925/1560/16 передано на розгляд судді Удаловій О.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 прийнято справу № 925/1560/16 до провадження, призначено підготовче засідання на 24.01.2019 у порядку загального позовного провадження.

14.01.2019 від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій сторона просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки загальною площею 34,4 (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер :05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту, від 13.11.2000, зареєстрованого у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000 за № 1-1-6 в редакції, викладеній в даній заяві від 11.01.2019.

21.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому сторона просить суд відмовити у позові з наступних підстав: у позивача не виникло право оренди, оскільки законодавством України не передбачено автоматичного набуття прав оренди земельної ділянки лише на підставі спадкування та майнових прав попереднього орендаря; фізичною особою-підприємцем Смалієм А.С. не дотримано вимог ч. 2, 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" щодо звернення до Черкаської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки звернення здійснено фізичною особою Смалієм А.С.

24.01.2019 від Жашківської міської ради Черкаської області надійшли письмові пояснення, в яких Жашківська міська рада зазначила про те, що позивач, як спадкоємець, не підписав додаткову угоду до спірного договору, що свідчить про відмову від прийняття обов'язків за договором оренди. Крім того, третя особа 3 зазначила, що позивач мав заборгованість з орендної плати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2019 відкладено підготовче засідання на 14.02.2019; відкладено питання прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову до наступного підготовчого засідання; запропоновано позивачу надати відповідь на відзив; запропоновано позивачу та відповідачам надати письмові пояснення щодо заяви про зміну предмета позову з урахування положень ч. 4 ст. 46 ГПК України.

25.01.2019 від Жашківського виробничого управління житлово-комунального господарства надійшли письмові пояснення.

31.01.2019 від відповідача надійшла заява, в якій сторона просила суд заяву позивача про зміну предмету позову залишити без задоволення.

05.02.2019 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

06.02.2019 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2019 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 14.02.2019 позивачем заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 відмовлено фізичній особі-підприємцю Смалій Артему Сергійовичу у прийнятті заяви про зміну предмету позову, з мотивів та підстав, викладених у вказаній ухвалі, та залишено без розгляду заяву позивача про витребування доказів.

14.02.2019 відкладено підготовче засідання на 26.02.2019 та викликано у наступне підготовче засідання відповідача, третіх осіб 1 та 2 на стороні відповідача.

У підготовчому засіданні 26.02.2019 позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 задоволено заяву фізичної особи-підприємця Смалія Артема Сергійовича про забезпечення позову частково.

12.03.2019 відкладено судове засідання по суті на 21.03.2019.

21.03.2019 позивач подав клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

21.03.2019 від третьої особи-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 відкладено розгляд справи по суті на 03.04.2019.

03.04.2019 від третьої особи-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 03.04.2019 позивач підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представники третіх осіб 1 та 3 проти задоволення позову заперечили.

Представники відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У судовому засіданні 03.04.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

13.11.2000 між приватним підприємцем Смалій Валентиною Олександрівною (орендар) та Жашківською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки під водою (далі - договір), відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки під водою, що знаходяться на території Жашківської міської Ради народних депутатів Черкаської області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 34,4 га, з яких 24,2 га знаходяться під водою двох ставків відповідною площею 4,9 га та 19,3 га, а решту вказаної території - 10,2 га - займають інші угіддя (згідно плану-схеми земельної ділянки, складеної Жашківським районним відділом земельних ресурсів Черкаської області).

Договір посвідчено державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І.М. (реєстровий № 3126) та зареєстровано у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 1-1-6.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору земельні ділянки передаються в оренду з метою риборозведення. Орендареві надається право зводити будівлі і споруди, проводити поліпшення стану земельних ділянок з метою ефективного користування нею за вказаним видом користування. Договір укладається на термін до 13.11.2015. По закінченні строку дії цього договору орендар має переважно право на поновлення договору на новий термін. В цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця за 2 місяці до його закінчення. У випадках, коли після набуття чинності даного договору законодавством встановлені інші правила, умови цього договору зберігають чинність на строк його дії. При зміні орендаря договір зберігає його чинність. При переході права власності на зазначену земельну ділянку до іншого власника договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до розділу 4 договору, підставою розірвання договору є смерть орендаря і відмова його спадкоємців від виконання умов цього договору або відсутність таких спадкоємців.

Рішенням Жашківської міської ради від 23.05.2008 № 29-92/V "Про перехід права на оренду земельної ділянки під водою", право на оренду земельної ділянки під водою, який був укладений 13.11.2000, у зв'язку зі смертю Смалій Валентини Олександрівни, передано спадкоємцю - Смалію Артему Сергійовичу.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.09.2015 № НВ-015 вбачається, що у реєстрі міститься інформація про орендаря земельної ділянки площею 34,3997 га з кадастровим номером :05:001:0970, розташованої у Черкаській області, Жашківському районі, в адмінмежах Жашківської міської ради (за межами населеного пункту), яким є Смалій Артем Сергійович.

06.10.2015 Смалій А.С. звернувся до Черкаської обласної державної адміністрації з заявою, в якій просив поновити договір оренди землі під водним об'єктом, укладений між Жашківською міською радою та Смалій Валентиною Олександрівною (спадкоємцем якої є Смалій Артем Сергійович), загальною площею 34,4 га, що зареєстрований у Жашківському районному відділі земельних ресурсів від 13.11.2000 за №1-1-6, терміном на 15 років для рибогосподарських потреб, з розміром орендної плати 6015,00 грн. на рік, шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об'єкта.

До заяви Смалієм А.С. було додано, зокрема, проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки під водним об'єктом.

Листом від 02.11.2015 № 09-24/376 Департамент агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації повідомив Смалія А.С. про те, що питання про поновлення договорів оренди земельних ділянок під водними об'єктами буде розглянуто після розроблення та погодження у встановленому законодавством порядку паспортів відповідних водних об'єктів.

На замовлення Смалія А.С., відповідно до умов трьохстороннього договору № 151 від 20.10.2015, де відповідач виступив замовником, ДП "Черкасириба 2011" - виконавцем, а Смалій А.С. - платником, виготовлені паспорти водних об'єктів.

Вказаний паспорт разом з усіма запитуваними документами було надано відповідачу в жовтні-листопаді 2015 року.

Листом від 09.12.2015 № 09-24/520 Департамент агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації повідомив Смалія А.С. про те, що питання поновлення договорів оренди земельних ділянок під водними об'єктами буде розглянуто після погодження в установленому законодавством порядку Державним агентством водних ресурсів України паспортів водних об'єктів.

11.11.2016 позивачем на адресу відповідача направлено лист, у якому позивач зазначив, що в силу ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки під водою від 13.11.2000 є поновленим на термін до 13.11.2030, у зв'язку з чим просив підписати у трьох примірниках додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Однак, відповідачем не було підписано додаткову угоду до спірного договору оренди.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Черкаської обласної державної адміністрації про поновлення спірного договору оренди землі ще в липні 2015 року, що підтверджується листом-повідомленням від 13.07.2015 та фіскальним чеком від 27.07.2015 (том 1, а.с. 135, 137).

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки після закінчення терміну дії договору продовжував користуватись земельною ділянкою, а від відповідача протягом місяця з моменту закінчення строку дії договору не надходило письмове заперечення у поновленні договору, договір вважається поновленим на тих самих умовах до 13.11.2030 на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати поновленим на термін до 13.11.2030 укладений 13.11.2000 і зареєстрований у Жашківському районному відділі земельних ресурсів 13.11.2000 за № 1-1-6 договір оренди земельної ділянки загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер :05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд виходив з наступного.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017, постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 у справі № 925/1560/16 та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у своїй постанові від 11.12.2018 зазначив, що у разі встановлення факту порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, зазначені обставини дають позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Однак приймаючи постанову у справі апеляційна інстанція на ці обставини уваги не звернула та оцінки не надала, що визнати законним та обґрунтованим не можна. Перевіряючи законність прийнятого у справі рішення, колегія суддів визнала помилковими висновки місцевого суду про те, що вирішення питання про внесення змін до договору оренди земельної ділянки одночасно з поновленням договору оренди земельної ділянки на той самий строк та на тих самих умовах відповідно до положень частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" є передчасним, оскільки дане питання виходить за межі правовідносин, опосередкованих названою статтею, а регулюється положеннями частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, позаяк заявлення позову про пролонгацію договірних відносин на тих самих умовах з належним орендодавцем не є зміною договору в розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 11.12.2018, судом першої інстанції під час вирішення спору встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 2 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Даний позов заявлено на підставі правової конструкції частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Отже, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно з цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Судом встановлено, що орендодавцем за Договором оренди землі від 13.11.2000 станом на дату його закінчення 13.11.2015 був відповідач - Черкаська обласна районна адміністрація, оскільки відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час заявлення даного позову та розгляду спору в усіх інстанціях, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

У даній справі об'єктом оренди є земельні ділянки під водою, що знаходяться у Черкаській області, Жашківському районі, в адмінмежах Жашківської міської ради (за межами населеного пункту).

Щодо тверджень відповідача про те, що у позивача не виникло право оренди, оскільки законодавством України не передбачено автоматичного набуття прав оренди земельної ділянки лише на підставі спадкування та майнових прав попереднього орендаря, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовами п. 2.2 договору встановлено, що при зміні орендаря договір зберігає його чинність.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

16.05.2008 Смалій Валентина Олександрівна померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16.05.2008 № 091821.

Згідно з довідкою державного нотаріуса Євича І.П. № 882/02-14 від 14.07.2015 у Жашківській державній нотконторі Черкаської області знаходиться спадкова справа №1009/2008 до майна Смалій Валентини Олександрівни. Вказаною довідкою нотаріус підтверджує, що спадкоємцем майна Смалій Валентини Олександрівни згідно закону є її син - Смалій Артем Сергійович.

Рішенням Жашківської міської ради від 23.05.2008 № 29-92/V право на оренду земельної ділянки під водою за договором, який був укладений 13.11.2000, у зв'язку зі смертю Смалій Валентини Олександрівни передано спадкоємцю - Смалію Артему Сергійовичу.

Таким чином, до позивача перейшло право оренди земельної ділянки.

Умовами спірного договору не передбачається заборона переходу прав на оренду в порядку спадкування, а тому позивач міг успадкувати та успадкував право на оренду землі.

При цьому, як встановлено судом вище, з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.09.2015 № НВ-015 вбачається, що у реєстрі міститься інформація, що орендарем земельної ділянки площею 34,3997 га з кадастровим номером :05:001:0970, розташованої у Черкаській області, Жашківському районі, в адмінмежах Жашківської міської ради (за межами населеного пункту), є Смалій Артем Сергійович.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено обов'язку сторін укладати до нього додаткову угоду у випадку переходу прав та обов'язків однієї із сторін договору до спадкоємця.

Щодо доводів відповідача про те, що фізичною особою-підприємцем Смалієм А.С. не дотримано вимог ч.ч. 2, 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" щодо звернення до Черкаської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки звернення здійснено фізичною особою Смалієм А.С., то суд відхиляє вказані доводи, оскільки даний позов заявлений позивачем саме як контрагентом за договором оренди земельних ділянок під водою з метою риборозведення, тобто як фізичною особою - підприємцем.

Наявність у фізичної особи статусу суб'єкта господарювання не означає, що усі правовідносини з її участю є господарськими. Так, неодмінними ознаками господарської діяльності є сфера суспільного виробництва з метою задоволення не власних потреб виробника, а інших осіб, поєднання приватного інтересу, наприклад, в одержанні прибутку та публічних інтересів суспільства в особі широкого кола споживачів.

Судом встановлено, що позивач на час звернення з листом від 06.10.2018 та від 13.07.2015 був фізичною особою-підприємцем та звертався з названим листом з метою здійснення подальшої господарської діяльності.

Стаття 1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" дає таке визначення рибогосподарській діяльності - це діяльність юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, пов'язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, пов'язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо.

Відповідна правова позиція щодо розмежування обставин здійснення діяльності фізичною особою чи навпаки підприємцем, висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 922/2972/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 749/230/15-ц та від 3 жовтня 2018 року у справі № 904/1182/17.

Таким чином, не зазначення в листі статусу фізичної особи-підприємця не свідчить про недотримання позивачем вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Судом встановлено, що орендар земельної ділянки неналежним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити, як це передбачено умовами пункту 2.2 Договору та ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (листи від 13.07.2015 та від 06.10.2015).

Також судом встановлено, що до вказаних листів позивачем додано проект додаткової угоди.

Частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця з дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря або ж може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

Слід зазначити, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення з проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду з позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

При цьому, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця з повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов'язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною в розумінні статті 3 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач дотримався процедури і строків звернення до орендодавця з повідомленням про намір поновити договір оренди землі.

У той же час, листом від 02.11.2015 № 09-24/376 Департамент агропромислового розвитку Черкаської обласної державної адміністрації повідомив Смалія А.С. про те, що питання про поновлення договорів оренди земельних ділянок під водними об'єктами буде розглянуто після розроблення та погодження у встановленому законодавством порядку паспортів відповідних водних об'єктів.

Однак, суд зазначає, що Закон України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов'язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Слід зазначити, що у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця з повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов'язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Відтак у разі встановлення факту порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, зазначені обставини дають позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, оскільки позивач дотримався процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі, а відповідач у місячний термін не надав відповіді про прийняте рішення, позивач мав обґрунтовані підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

При цьому, суд зазначає, що навіть порушення позивачем визначеного ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" порядку направлення листа про намір поновити договір оренди землі не позбавляє позивача можливості поновлення спірного договору оренди за наявності підстав, визначених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 924/97/18.

Так, судом встановлено, що після закінчення спірного договору оренди позивач продовжував користуватись земельною ділянкою, оскільки докази її повернення відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

У справі, яка розглядається, позивачем визначено спосіб захисту свого права шляхом визнання договору оренди земельної ділянки поновленим.

У той же час, суд зазначає, що заявлений у справі позов, зокрема його прохальна частина, не містить вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди землі, а також не містить проекту додаткової угоди до договору оренди, умови якої суд мав би затвердити у випадку задоволення таких позовних вимог.

Водночас поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений ст. 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Належним способом захисту порушеного права у випадку застосування положень ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є позов про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих же умовах у відповідній редакції, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі без визнання укладеним договору у відповідній редакції не може забезпечити реального захисту порушеного права, оскільки договір є поновленим в силу закону, а також в силу імперативного припису про обов'язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі.

Отже, позивачем у даному випадку обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав.

Аналогічна правова позиція щодо способу захисту права орендаря на поновлення договору оренди відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/3225/17, від 16.01.2019 у справі №908/127/17, 15.01.2019 у справі № 922/1464/18, від 10.01.2019 у справі № 918/850/17, від 06.12.2018 у справі № 915/456/17 та № 905/484/17, від 03.04.2019 у справі № 908/436/17, від 06.03.2019 у справі № 916/600/18.

При цьому, суд зазначає, що при прийнятті рішення по справі суд не може самостійно викладати текст договору оренди землі у певній редакції, оскільки з такими вимогами позивач до суду не звертався.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у справі № 905/174/18.

Відповідно до пункту 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові.

Отже, оскільки суд дійшов висновку, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту, то вказане зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 було частково задоволено заяву фізичної особи-підприємця Смалія Артема Сергійовича про забезпечення позову. Вжито наступні заходи забезпечення позову у справі № 925/1560/16: заборонено Черкаській обласній державній адміністрації (18001, Черкаська обл., м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 185, ідентифікаційний код 00022668) та Жашківському виробничому управлінню житлово-комунального господарства (19200, Черкаська обл., Жашківський район, м. Жашків, вул. Соборна, буд. 50, ідентифікаційний код 03356909) вчиняти будь-які дії щодо оформлення, переоформлення, реєстрації прав, відведення земельної ділянки загальною площею 34,4 га (у тому числі площа водного дзеркала 24,4 га), кадастровий номер :05:001:0970, яка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту, до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва по справі № 925/1560/16.

Відповідно ч. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову по справі № 925/1560/16, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 у справі № 925/1560/16.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Судові витрати позивача, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача в повному обсязі та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 у справі № 925/1560/16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.04.2019.

Суддя О.Г. Удалова