ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Справа № 902/91/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Розізнана І.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Вінницької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 (суддя Матвійчук В.В.)

за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури (м. Вінниця) в інтересах держави в особі - Вінницької міської ради (м. Вінниця)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" (м. Вінниця)

про стягнення 43 516, 22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Вінницької міської ради про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" безпідставно збережених коштів в розмірі 43 516, 22 грн.

Правовою підставою заявлених вимог прокурор визначає ст. 1212, 1214 ЦК України та зауважує, що відповідач, будучи власником об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці комунальної форми власності за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 7 (10Б), належним чином не оформив та не зареєстрував речові права на земельну ділянку та не вносив плату за користування нею, внаслідок чого зберіг в себе безпідставно набуте майно - грошові кошти у вигляді плати за землю.

Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави в особі Вінницької міської ради полягає у протиправному та безоплатному використанні відповідачем земель комунальної власності. Безоплатне використання землі з боку відповідача ослаблює економічні основи територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради, що за доводами прокурора потребує прокурорського реагування у межах наданої йому компетенції.

Разом з тим, прокурор наголошує, що з моменту отримання права власності відповідачем на нежитлову будівлю та нарахування суми коштів, які підлягають до оплати за землю Вінницька міська рада не звернулася до суду з позовом про їх стягнення та не вжила інших відповідних заходів щодо стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати за землю, що призвело до ненадходження значних коштів до бюджету територіальної громади м. Вінниця.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 позовну заяву прокурора було повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не доведено виключних випадків, коли він може звернутися до суду за захистом інтересів держави та не надано належних та допустимих доказів не здійснення захисту інтересів держави саме зі сторони позивача, тобто не доведено усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб'єкта владних повноважень, та у зв’язку з цим необхідності здійснення представництва прокурором інтересів держави в особі Вінницької міської ради.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, керівник Вінницької місцевої прокуратури звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду та вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що дана ухвала підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 53, 174, 236 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", п. п. 1, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення".

Скаржник зазначає, що міська рада неналежно здійснювала захист державних інтересів, оскільки упродовж більше ніж року не вжила достатніх та дієвих заходів по стягненню коштів за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що є підставою для захисту цих інтересів прокурором. Апелянт звертає увагу суду, що ним обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів міської ради, а також попередньо, до звернення до суду, повідомлено про це її та наявність підстави для представництва міською радою не оскаржено.

Окрім того, як вказує скаржник, прокурор самостійно, у кожному конкретному випадку, обґрунтовує, наводить обставини, які вказують на неналежним чином здійснення захисту інтересів держави належним суб’єктом, та які є підстави для звернення прокурора до суду. Обґрунтовуючи наявність підстав для його представництва у даній справі прокурор посилається на відповідні обставини, які підтверджуються документами доданими до позовної заяви, а саме: документи, які засвідчують факт користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів; документи, які визначають суму збережених відповідачем коштів; документи, які вказують на припинення права користування нерухомістю на земельній ділянці; відсутність звернень до суду з позовом органом місцевого самоврядування; наявність несплачених безпідставно збережених коштів відповідачем упродовж тривалого часу (понад рік); відсутність належним чином захисту державних інтересів; повідомлення суб’єкта про намір звернутися з відповідним позовом. Тобто, всі ці обставини, що підтверджені доказами, у своїй сукупності підтверджують обізнаність позивача про зазначені в позовній заяві порушення, проте, до часу пред’явлення позову до суду прокурором, суб’єктом не вжито вичерпних заходів, а вжиті заходи не відновили порушені права, спрямовані на їх усунення, що свідчить про неналежне здійснення захисту державних інтересів суб’єктом, що відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред’явлення відповідного позову, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі; розгляд скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено позивачу та відповідачу строк до 29.03.2019 р. для подання до суду відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до них документів) надсилання іншим учасникам справи; встановлено прокурору строк до 08.04.2019 р. для подання до суду відповіді на відзиви на апеляційну скаргу з доказами її (доданих до неї документів) надсилання іншим учасникам справи.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 18.03.2019 р. та отримана прокурором та позивачем - 21.03.2019 р., а відповідачем - 01.04.2019 р., тобто учасники справи належним чином повідомлені про перегляд в апеляційному порядку ухвали суду.

Вінницька міська рада надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу (вх .№ 12392/19 від 29.03.2019 р.), в якому позивач підтримує позицію прокурора, яка викладена в апеляційній скарзі щодо скасування ухвали суду першої інстанції та направлення позовної заяви для продовження розгляду Господарському суду Вінницької області та вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Контакт-В" надіслало до суду лист (вх. №13217/19 від 05.04.2019 р.), в якому зазначає, що копії апеляційної скарги не отримувало, тому не може надати суду відзив на апеляційну скаргу. Разом з тим,в матеріалах справи містяться докази направлення відповідачу копії апеляційної скарги ( копії поштового відправлення та опис вкладення), а відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 271 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України).

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі у судовому засіданні з повідомленням учасників справи від сторін не надходило, а судом апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи такої необхідності не встановлено, справа розглядається в письмовому провадженні згідно ст. ст. 270, 271 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом даного позову є вимога прокурора в інтересах держави в особі міської ради про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів в розмірі 43 516, 22 грн. на підставі ст. 1212, 1214 ЦК України у зв'язку з тим, що відповідач, будучи власником об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці комунальної форми власності не оформив та не зареєстрував речові права на цю земельну ділянку та не вносив плату за користування нею.

Прокурор в позовні заяві зазначає, що порушення інтересів держави в особі міської ради полягає у протиправному та безоплатному використанні відповідачем земель комунальної власності, що ослаблює економічні основи територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради та потребує прокурорського реагування.

Прокурор наголошує, що з моменту отримання права власності відповідачем на нежитлову будівлю та нарахування суми коштів, які підлягають до оплати за землю міська рада не звернулася до суду з позовом про їх стягнення та не вжила інших відповідних заходів щодо стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати за землю, що призвело до ненадходження значних коштів до бюджету територіальної громади.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 позовну заяву прокурора було повернута заявнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Вирішуючи питання про повернення позовної заяви, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в поданій до суду заяві прокурором не вказано обставин у зв'язку з чим уповноважений орган неналежним чином здійснює відповідні повноваження, відповідно не обґрунтовано наявність підстав для здійснення представництва міської ради у даній справі та не подано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність підстав для здійснення такого представництва.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 КК України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Відтак, якщо прокурор у позовній заяві не вказав обставин, пов'язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, то це має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 ГПК України (залишення позовної заяви без руху або повернення такої заяви).

Тобто, суд в будь-якому разі повинен обов'язково перевіряти доводи прокурора щодо правових підстав пред'явлення ним позову на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства.

Суд наділений правом залишити позовну заяву прокурора без руху, в порядку ч. 1 ст. 174 ГПК України, у випадку, якщо прокурором не зазначені підстави такого звернення, як це передбачено ч. 5 ст. 162 ГПК України, та надати можливість прокурору обґрунтувати підстави подання позову, або повернути таку позовну заяву, з посиланням на п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Отже, у випадку, якщо прокурор в позовній заяві не обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, місцевий суд залишає такий позов без розгляду.

При цьому, оцінюючи в кожному конкретному випадку правові наслідки необґрунтованого допуску прокурора до представництва, слід виходити з того, що підстави представництва прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Так, зі змісту позовної заяви прокурора вбачається, що з урахуванням положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органом, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Вінницька міська рада.

При цьому, в обґрунтування необхідності захисту інтересів держави (територіальної громади) прокурор вказує на бездіяльність міської ради (більше ніж рік), яка полягає у невжитті достатніх та дієвих заходів із урегулювання спірних правовідносин в судовому порядку, що, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист цим органом інтересів держави, що стало підставою для звернення до суду прокурора у порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави в особі Вінницької міської ради полягає у протиправному та безоплатному використанні відповідачем земель комунальної власності. Безоплатне використання землі з боку відповідача ослаблює економічні основи територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради, що за доводами прокурора потребує прокурорського реагування у межах наданої йому компетенції.

Прокурор наголошує, що з моменту отримання права власності відповідачем на нежитлову будівлю та нарахування суми коштів, які підлягають до оплати за землю міська рада не звернулася до суду з позовом про їх стягнення та не вжила інших відповідних заходів щодо стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати за землю, що призвело до ненадходження значних коштів до бюджету територіальної громади.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок місцевого господарського суду про те, що прокурором не доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Вінницької міської ради, є передчасним, у зв'язку з чим відсутні підстави для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги те, що у разі виникнення у суду першої інстанції обґрунтованих сумнівів щодо наявності у прокурора повноважень або ж підстав для представництво інтересів держави в особі міської ради суді або сумнівів у правильності визначення прокурором позивача, могли бути застосовані приписи ст. 174 ГПК України щодо залишення позовної заяви без руху, а не для повернення позовної заяви, із наданням прокуророві строку для подання відповідного обґрунтування підстав та повноважень на звернення з даним позовом до суду; місцевий господарський суд не був позбавлений права порушити провадження у справі та зобов'язати прокурора надати докази наявності підстав для такого представництва, а в разі ненадання таких доказів - залишити позов без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновки суду першої інстанції суперечать викладеним в оскаржуваній ухвалі правовим позиціям про те, що "інтереси держави" є оціночним поняттям і прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В оскаржуваній ухвалі не наведено,яким чином суд перевірив обставини захисту інтересів держави належними суб"єктами та недоведеність прокурором порушення інтересів держави.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга керівника Вінницької місцевої прокуратури підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 підлягає скасуванню з передачею справи до Господарського суду Вінницької області для розгляду.

За приписами ст.129 ГПК України розподіл судових витрат апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Вінницької місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.02.2019 р. у справі №902/91/19 - скасувати.

3. Справу направити для розгляду до Господарського суду Вінницької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Розізнана І.В.