ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Справа№ 910/9661/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Мірвода А.М. довіреність №10 від 25.05.2018;

від відповідача - Винокуров О.В. довіреність №ГН-83/2019 від 02.01.2019,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі №910/9661/18 (суддя Мудрий С.М., повний текст складено - 22.01.2019) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення 50 778,20 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» звернулося до Господарського суду міста Києва про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» 50 778,20 грн., з яких - 46 726,93 грн. витрат на оплату послуг третіх осіб, наданих у відповідності до п. 3.3. договору про надання асистанських послуг №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016, а також 688,74 грн. 3% річних, 2 475,82 грн. інфляційних втрат та суми агентської винагороди в розмірі 886,71 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором в частині повного та своєчасного відшкодування витрат на медичне обслуговування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі №910/9661/18 позов задоволено повністю; стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» 47 613,64 грн. суми боргу, 688,74 грн. 3% річних, 2 475,82 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Так, за висновком суду, позовна вимога про стягнення заборгованості з відповідача в частині компенсації коштів на врегулювання страхового випадку за актом врегульованих збитків №3/3в від 29.11.2017 на суму 46 726,93 грн. та 886,71 грн. сервісної винагороди є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Крім того, судом встановлено прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, тому враховуючи наданий позивачем арифметично вірний розрахунок, стягненню також підлягають 3% річних та інфляційні втрати.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, в обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначає, що у справі відсутні докази понесення ТОВ «Савітар Груп» медичних витрат. Крім того, за твердженнями апелянта, позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення ним гарантій оплати медичних послуг, оскільки листи, які направлялись ним на адресу відповідача, під назвою «гарантійні» не мають юридичної сили, оскільки складені товариством з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» в односторонньому порядку, не підписані фінансовою установою-гарантом, який би забезпечував виконання зобов'язань боржника (принципала) перед кредитором (бенефеціаром) у випадку порушення боржником своїх зобов'язань щодо оплати медичних послуг, що свідчить про нікчемність таких гарантій в силу ст. 547 ЦК України, та про неналежність і недопустимість їх як доказів надання гарантій оплати послуг медичних установ, які надавали послуги застрахованим особам. Також, відповідач не погоджується з висновком суду щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, від відповідача надійшла заява про повернення без розгляду його клопотання від 18.03.2019 про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 та копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №910/17261/16, у зв'язку з тим, що застрахована особа ОСОБА_4 була передана на асистанське обслуговування товариству з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» на підставі договору про надання асистанських послуг від 10.02.2016, а не договору від 11.11.2014, який було розірвано судовим рішенням у справі №910/17261/16.

Розглянувши подану відповідачем заяву про повернення без розгляду клопотання від 18.03.2019 про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 та копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №910/17261/16, колегія суддів вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з підстав у ній заявлених.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (агент) 10.02.2016 укладено договір про надання асистанських послуг №SGU-VUSO-10/02/16, за умовами якого, згідно п. 2.1 страховик доручає, а агент приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні із застрахованими особами подій на території України та за кордоном за полісами, які відповідно до Закону України «Про страхування» та інших актів законодавства України, укладено між страхувальниками та страховиком, та у яких визначено перелік послуг, що надаються застрахованим особам протягом строку дії полісів, згідно з їх умовами.

У відповідності до п. 3.3 договору для реалізації зобов'язань, вказаних у п.п. 3.1, 3.2 договору, агент має право залучати компетентних третіх осіб, зокрема: медичні установи, транспортні компанії, в т.ч. авіакомпанії, організації, що реалізують медичні препарати і товари медичного призначення, бюро, що представляють послуги перекладачів, кур'єрські служби, юридичні компанії, тощо. При цьому, агент від свого імені, укладає договори із вказаними третіми особами, надає гарантійні листи та здійснює оплату третім особам послуг і медичних препаратів, що надаються застрахованим особам, у разі залучення третіх осіб до процесу врегулювання подій, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Страховик зобов'язаний здійснювати, у відповідності до умов 6 цього договору, оплату винагороди агента, а також витрат, пов'язаних з наданням кореспондентами і підрядниками послуг застрахованим особам (п. 5.1.3 договору).

У п. 5.3.4 договору сторони погодили, що агент зобов'язаний протягом робочого дня інформувати страховика у письмовій формі (за допомогою електронної пошти або іншим чином) щодо виданих закордонним медичним закладам, кореспондентам/підрядникам гарантій оплати їх послуг, що надаються застрахованим особам при настанні подій.

Пунктом 6.1 договору визначено, що за виконання агентом своїх обов'язків, згідно з цим договором, страховик зобов'язаний виплачувати агенту винагороду за кожний врегульований збиток при настанні страхового випадку, у розмірах вказаних у додатку 1 до договору.

Збиток, що настав внаслідок страхового випадку, вважається врегульованим збитком, за наявності наступних умов: відомості про відповідний СВ, зазначені в акті врегульованих збитків; агент надав страховику завірені копії повного пакету документів, отриманих від підрядників та кореспондентів по цьому страховому випадку; страховик визнав вказану подію в якості страхового випадку та погодився з сумою врегульованого збитку (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.4 договору сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом, кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюється наступним чином: для цілей визначення попередніх розмірів цих сум і їх сплати страховиком, звітним періодом за цим договором є декади з 01 по 10 число, з 11 по 20 і з 21 по останнє число кожного календарного місяця дії договору.

Згідно умов розділу 8 договору, договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії договору - 1 (один) календарний рік. Якщо протягом 30 (тридцяти) днів до закінчення дії цього договору, жодна зі сторін не заявить про намір припинити його дію, то договір вважається пролонгованим на наступний річний строк.

На початку березня 2016 року ОСОБА_4 уклала комплексний договір страхування осіб, що подорожують за кордон (добровільного страхування медичних, фінансових витрат та від нещасних випадків). Строк дії договору за добровільним страхуванням медичних витрат від нещасних випадків складав 7 днів, а саме з 11.03.2016 по 18.03.2016.

Так, перебуваючи на відпочинку у Єгипті, м. Шарм-ель-Шейх, ОСОБА_4 13.03.2016 телефоном, який був вказаний у пам'ятці застрахованої особи, звернулась до позивача, як до агента, який відповідно до договору про надання асистанських послуг №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 повинен надавати послуги з організації медичного обслуговування при настанні страхових випадків, зі скаргами на температуру, блювоту та біль у правій нижній стороні живота та проханням організувати їй медичну допомогу. Надану інформацію було невідкладно надіслано до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» у вигляді електронного повідомлення.

На виконання договірних зобов'язань за договором №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» розпочало роботу по наданню асистанських послуг, а саме медичної підтримки. Товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» звернулося до своїх партнерів у Єгипті SINAI CLINIC.

SINAI CLINIC 13.03.2016 було діагностовано ОСОБА_4 гострий апендицит, після чого її було терміново прооперовано та виставлено рахунок на суму 1 739,00 USD.

Позивач вказує, що ним 26.08.2016 було направлено відповідачу пакет документів для відшкодування витрат стосовно зазначеного страхового випадку, разом з документами відносно інших страхових випадків.

Разом з тим, від приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» надійшло заперечення №5322 від 06.09.2016, в якому зазначено, що з усіх страхових полісів, вказаних в отриманих документах, на асистанське обслуговування в товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» передавалась лише інформація по полісу (ваучеру) №2609119 (застрахована особа - ОСОБА_4) та по полісу (ваучеру) №2587409 (застрахована особа - ОСОБА_5), та відповідно до умов договору та додатків до нього за асистанське обслуговування вказаних застрахованих осіб ПрАТ «СК «Вусо» зобов'язане сплатити ТОВ «Савітар Груп» витрати на медичне обслуговування у розмірі 1 705 доларів США (страховий випадок ОСОБА_4) та 212 євро (страховий випадок ОСОБА_5), а також агентську винагороду в розмірі 70 доларів США. При цьому, відповідач посилаючись на п.п. 6.3.2, 6.5.2 договору в запереченні просив агента внести до надісланих рахунків та актів виконаних робіт виправлення та коригування.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» листом №476 від 29.11.2017 повторно направило приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Вусо» акт врегульованих збитків у складі документів, пов'язаних із остаточним розрахунком за конкретним страховим випадком, акт виконаних робіт та рахунки №906 від 29.11.2017 на відшкодування медичних витрат на суму 46 726,93 грн. та №907 від 29.11.2017 на сплату сервісної винагороди на суму 886,71 грн.

Утім, відповідач не оплатив виставлені рахунки, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Судом першої інстанції позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» укладено договір про надання асистанських послуг №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016.

Перебуваючи на відпочинку у Єгипті, м. Шарм-ель-Шейх, ОСОБА_4 13.03.2016 телефоном, який був вказаний у пам'ятці застрахованої особи, звернулась до позивача, як до агента, який відповідно до договору про надання асистанських послуг №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 повинен надавати послуги з організації медичного обслуговування при настанні страхових випадків, зі скаргами на температуру, блювоту та біль у правій нижній стороні живота та проханням організувати їй медичну допомогу. Надану інформацію було невідкладно надіслано до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» у вигляді електронного повідомлення.

На виконання договірних зобов'язань за договором №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016, товариство з обмеженою відповідальністю розпочало роботу по наданню асистанських послуг, а саме медичної підтримки та звернулось до своїх партнерів в Єгипті - SINAI CLINIC.

Вказаною клінікою ОСОБА_4 було діагностовано гострий апендицит та згідно виставленого рахунку від 15.03.2016, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.61), витрати на проведення операції з видалення апендициту і лікування склали - 1 739 доларів США.

Порядок розрахунків сторін визначений розділом 6 договору. Умовами вказаного розділу, зокрема п.п. 6.4.1, 6.5.1, 6.5.2, 6.6.1, 6.6.2, передбачено, що агент формує та направляє страховику акт заявлених збитків, акт врегульованих збитків та рахунки на оплату фактично наданих послуг окремо за кожний звітний період.

Позивачем було направлено відповідачу повний пакет документів відносно страхового випадку з ОСОБА_4, однак від відповідача надійшло заперечення №5322 від 06.09.2016, на що позивач здійснивши відповідні коригування, листом №476 від 29.11.2017 повторно надіслав акт врегульованих збитків у складі документів, пов'язаних із остаточним розрахунком за конкретним страховим випадком, акт виконаних робіт та рахунки №906 від 29.11.2017 на відшкодування медичних витрат на суму 46 726,93 грн. та №907 від 29.11.2017 на сплату сервісної винагороди на суму 886,71 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем повторно надісланий пакет документів, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано - 08.12.2017.

Однак, станом на день подання позову, медичні витрати та сервісна винагорода згідно рахунків №906 від 29.11.2017, №907 від 29.11.2017 відповідачем не відшкодовані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що первісно направлений пакет документів не було прийнято ПрАТ «Страхова компанія «Вусо», лише у зв'язку з необхідністю здійснити певні коригування в надісланих рахунках та актах виконаних робіт, та оскільки відповідач у запереченні №5322 від 06.09.2016 зазначив, що відповідно до умов договору та додатків до нього за асистанське обслуговування ПрАТ «СК «Вусо» зобов'язане сплатити ТОВ «Савітар Груп» витрати на медичне обслуговування у розмірі 1 705 доларів США по страховому випадку ОСОБА_4 та сервісну винагороду, отже, тим самим відповідач визнав своє зобов'язання зі сплати коштів за надані медичні послуги по страховому випадку ОСОБА_4, але за умови здійснення певних коригувань в надісланих рахунках та актах виконаних робіт.

Утім, після внесення відповідних виправлень та направлення повного пакету документів, відповідач своє зобов'язання не виконав.

При цьому, колегія суддів враховує наявний у справі гарантійний лист, складений 13.03.2016 та адресований Sinai Clinic, яким ТОВ «Савітар Груп» гарантує та підтверджує покриття лікування пацієнта ОСОБА_4 на суму 1 739,00 USD.

Так, пунктом 3.3 договору про надання асистанських послуг, зокрема, передбачено, що агент від свого імені, укладає договори із третіми особами, надає гарантійні листи та здійснює оплату третім особам послуг і медичних препаратів, що надаються застрахованим особам, у разі залучення третіх осіб до процесу врегулювання подій, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Крім цього, у п. 6.4 договору визначено порядок сплати страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом, кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків.

Тобто, вказаними положеннями договору агенту надано можливість від свого імені надавати гарантійні листи третім особам, якими гарантується подальша сплата страховиком грошових коштів кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків.

Проте, на думку апелянта, позивачем не надано доказів понесення ним медичних витрат та належних та допустимих доказів здійснення ним гарантій оплати медичних послуг, оскільки листи, які направлялись ним на адресу відповідача, під назвою «гарантійні» не мають юридичної сили, оскільки складені товариством з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» в односторонньому порядку, не підписані фінансовою установою-гарантом, який би забезпечував виконання зобов'язань боржника (принципала) перед кредитором (бенефеціаром) у випадку порушення боржником своїх зобов'язань щодо оплати медичних послуг, що свідчить про нікчемність таких гарантій в силу ст. 547 ЦК України, та про неналежність і недопустимість їх як доказів надання гарантій оплати послуг медичних установ, які надавали послуги застрахованим особам.

Стосовно наведених доводів, колегія суддів зауважує, що в даному випадку умовами договору передбачено можливість складання гарантійного листа, саме як особливого виду ділового листа, що містить в собі гарантію, іншими словами підтвердження виконання яких-небудь дій, оплати або дотримання певних умов, а саме гарантії оплати за надані послуги, та є способом забезпечення виконання зобов'язання стороною угоди. При цьому, згідно п.п. 3.3 договору гарантійний лист надається від імені агента. Відтак, гарантом по листу виступає агент, а не банк, тому посилання відповідача на приписи статті 547 ЦК України, якою врегульовано надання банківської гарантії, є недоречним.

Крім того, факт отримання гарантійного листа від 13.03.2016 відповідачем не заперечується.

Таким чином, з огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 530 ЦК України і умов договору №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 заборгованість відповідача за договором становить згідно рахунку №906 від 29.11.2017 на відшкодування медичних витрат - 46 726,93 грн. та №907 від 29.11.2017 на сплату сервісної винагороди - 886,71 грн., відтак компенсації підлягають витрати позивача на врегулювання страхового випадку за актом врегульованих збитків від 29.11.2017 №3/3в на загальну суму - 47 613,64 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення 688,74 грн. 3% річних та 2 475,82 грн. інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачем було допущено прострочення виконання грошового зобов'язання, як вірно встановив суд першої інстанції, за арифметично вірно складеним розрахунком позивача, з відповідача підлягає стягненню 688,74 грн. 3% річних та 2 475,82 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із задоволенням позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» та стягненням з відповідача 47 613,64 грн. суми боргу, 688,74 грн. 3% річних, 2 475,82 грн. інфляційних втрат, а наведені доводи за апеляційною скаргою підлягають залишенню без задоволення, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі №910/9661/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 12.04.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім