ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1237/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

представники сторін

від прокуратури Дніпропетровської області: ОСОБА_1, посвідчення №049602 від 01.04.2018 р., заступник начальника відділу;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №02 від 09.01.2019 р., представник;

від Новоолександрівської сільської ради: ОСОБА_3, довіреність №04 від 09.04.2019 р., представник;

інші учасники справи у судове засідання не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 ( суддя Ніколенко М.О.) у справі № 904/1237/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД Стар", м. Дніпро

до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, с. Новоолександрівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Екологія", м. Київ про стягнення заборгованості за договором про закупівлю послуг

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВД Стар" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення основного боргу у розмірі 1 489 950,00грн., пені у розмірі 81 991,94грн., 3% річних у розмірі 7 747,74грн., інфляційних у розмірі 37 248,75грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшу утилізацію відходів № 1-12/17 від 01.12.2017 з оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД Стар" заборгованість у розмірі 1 489 950,00грн., пеню у розмірі 81 232,89грн., 3% річних у розмірі 7 747,74грн., інфляційні у розмірі 22 349,25грн. та 24 019,20грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 вищевказане судове рішення залишено без змін.

14.02.2019 надійшла заява Прокуратури Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18.

В обґрунтування наявності нововиявлених обставин прокурор посилався

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2019 у справі №904/2336/18, якою визнано недійсними рішення тендерного комітету Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 34 від 15.11.2017 та договір про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшу утилізацію відходів № 1-12/17 від 01.12.2017.

Ухвалою від 15.02.2019 року у справі №904/1237/18 заяву Прокуратури Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18 повернуто заявнику.

Ухвала обґрунтована тим, що у даній справі відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 року у справі №904/1237/18 до Центрального апеляційного господарського суду звернулась Прокуратура Дніпропетровської області, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 у справі №904/1237/18 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що жодним нормативним актом не визначено переліку доказів, зазначених судом в оскаржуваній ухвалі, виключно на підставі яких суд має встановлювати наявність у прокурора підстав для реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді.

Апелянт посилається на ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Також зазначає, що чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням субєктом владних повноважень своїх функцій», у звязку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17).

На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений субєкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком обєктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи субєктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного субєкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Також апелянт зазначає, що норма ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не підтвердження настання несприятливих правових наслідків для осіб, які їх вчинили, зокрема, у вигляді притягнення до кримінальної або дисциплінарної відповідальності. Відтак наявність вироку суду або наказу керівника про застосування дисциплінарного стягнення може свідчити про притягнення осіб до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення або дисциплінарного проступку, проте не можуть вважатись обовязковими та виключними доказами для обґрунтування факту неналежності здійснення уповноваженим органом своїх повноважень.

Відтак, посилання суду на ненадання прокурором вищезазначених доказів, як на підставу для повернення прокурору заяви без розгляду є необґрунтованим та не відповідає положенням ч. 2 ст. 86 ГПК України, якою визначено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Крім того скаржник зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження відносно службових осіб Новоолександрівської обєднаної територіальної громади та ТОВ «ВД Стар», відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001416 від 09.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (розкрадання бюджетних коштів). Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом укладення між виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради та ТОВ «ВД Стар» договору про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшій утилізації відходів №1-12/17 від 01.12.2017 на суму 1489950,00 грн. з порушенням вимог Закону України «Про здійснення публічних закупівель». Також скаржником надано копії ухвал по кримінальному провадженню №№0001416.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись, зокрема, з висновками суду першої інстанції.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 у справі № 904/1237/18

та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.04.2019 року.

10.04.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні присутні представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посилання на норми законодавства.

Інші представники сторін не скористалися своїм правом бути присутніми у судовому засіданні, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 року у справі №904/1237/18 слід залишити без змін з наступних підстав.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВД Стар" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення основного боргу у розмірі 1 489 950,00грн., пені у розмірі 81 991,94грн., 3% річних у розмірі 7 747,74грн., інфляційних у розмірі 37 248,75грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшу утилізацію відходів № 1-12/17 від 01.12.2017 з оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД Стар" заборгованість у розмірі 1 489 950,00грн., пеню у розмірі 81 232,89грн., 3% річних у розмірі 7 747,74грн., інфляційні у розмірі 22 349,25грн. та 24 019,20грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.08.2018 вищевказане судове рішення залишено без змін.

14.02.2019 надійшла заява Прокуратури Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18.

В обґрунтування наявності нововиявлених обставин прокурор посилався на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2019 у справі №904/2336/18, якою визнано недійсними рішення тендерного комітету Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 34 від 15.11.2017 та договір про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшу утилізацію відходів № 1-12/17 від 01.12.2017.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 Господарського процесуального кодексу України, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

При зверненні з даною заявою в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави прокурор вказав на тривалу бездіяльність Новоолександрівської сільської ради, яка полягала у невжитті останньою заходів для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18 та повернення грошових коштів, сплачених з місцевого бюджету на виконання недійсного правочину. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про неналежний захист цим органом інтересів держави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який, відповідно до пункту 3 частини першої статті 129 Конституції України, є однією з засад правосуддя.

Також колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з'ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.

Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

У рекомендаціях Парламентської ОСОБА_4 Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох виключних випадках:

1 - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2 - у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який, всупереч вимог закону, не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Отже, прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Але у даній справі відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Новоолександрівською сільською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Сама по собі обставина не звернення Новоолександрівської сільської ради чи відповідачем - Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами протягом певного періоду, без з'ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання відповідним органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Викладена позиція узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема, в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17.

Обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з'ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленої прокурором заяви по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими чи виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 322 цього Кодексу, застосовуються правила статті 174 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, заяву Прокуратури Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 у справі № 904/1237/18 повернуто у відповідності до норм чинного законодавства.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що посилання суду на ненадання прокурором доказів, як на підставу для повернення прокурору заяви без розгляду є необґрунтованим та не відповідає положенням ч. 2 ст. 86 ГПК України, спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, повязаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної ОСОБА_4 України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських обєднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять, а прокурором не наведено, обставин, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання Новоолександрівською сільською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень, однак, матеріали справи не містять доказів повідомлення Новоолександрівської сільської ради, що свідчить про невжиття передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави

Довід скаржника про те, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження відносно службових осіб Новоолександрівської обєднаної територіальної громади та ТОВ «ВД Стар», відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001416 від 09.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (розкрадання бюджетних коштів). Кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за фактом укладення між виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради та ТОВ «ВД Стар» договору про закупівлю послуг по збиранню, зберіганню та подальшій утилізації відходів №1-12/17 від 01.12.2017 на суму 1489950,00 грн. з порушенням вимог Закону України «Про здійснення публічних закупівель» не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Крім того, порушення кримінального провадження відносно службових осіб Новоолександрівської обєднаної територіальної громади та ТОВ «ВД Стар», відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001416 від 09.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України (розкрадання бюджетних коштів) також не свідчить про невиконання або неналежне виконання Новоолександрівською сільською радою своїх функцій із захисту інтересів держави, оскільки стосується порушень при укладенні договору, а не спроможності цих органів захистити інтереси держави.

Крім того, Новоолександрівська сільська рада не є стороною договору або учасником справи.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси позивача.

Права і інтереси Прокуратури Дніпропетровської області не порушені.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 по справі № 904/1237/18 постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 275 ГПК є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2019 року у справі №904/1237/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської від 15.02.2019 року у справі №904/1237/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 12.04.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд