ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019м. ДніпроСправа № 904/24/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" ОСОБА_1, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про скасування рішення загальних зборів щодо ліквідації товариства

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 адвокат за довіреністю №2 від 02.01.2019.

Від відповідача: ОСОБА_3 адвокат за договором про надання правової допомоги від 08.01.2019.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "БАНК "ЮНІСОН" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство" (далі - відповідач), в якому просить суд, скасувати рішення загальних зборів єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство", яке оформлене протоколом № 1 від 02.08.2018.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС-АГРО" (боржник, позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії №15/14 КЛ-КБ (надалі - кредитний договір), за яким банк відкриває боржнику відновлювану кредитну лінію у національній валюті.

З метою забезпечення основного зобов'язання, 05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладено Договір іпотеки, який зареєстрований в реєстрі за № 345 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Київського міського нотаріального округу (надалі договір іпотеки).

Додатковий договір №1 до Договору іпотеки від 05.02.2014 зареєстрований в реєстрі за № 363 і посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4Київського міського нотаріального округу.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" поручилось за зобов'язання боржника (ТОВ "ДЕМІС-АГРО") наступним майном, яке належить ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" на праві власності: цілісний майновий комплекс, який розташований за адресою: м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2, який складається з: адмінбудівлі-лабораторії "А" (площа 204 кв. м.); складу № 2 "Б" (площа 1207,5 кв. м.); складу №3 "В" (площа 1123,4 кв. м.); складу № 4 "Г" (площа 1207,4 кв. м.); складу № 5 "Д" (площа 914,3 кв. м.); складу № 7 "З" (площа 1060,5 кв. м.); ваговою "І" (площа 53,3 кв. м.); пожежного депо "Є" (площа 66,4 кв. м.); пекарні "К" (площа 67,8 кв. м.); зерносушарки 2ДСП-32 "Л" (площа 69,4 кв. м.); зерносушарки складу № 5 "Н" (площа 97,4 кв. м.); прохідної "О" (площа 18,2 кв. м.); матеріального складу "С" (площа 93,7 кв. м.); дизельної "Т" (площа 78,8 кв. м.); службової будівлі "Ф" (площа 83,7 кв. м.); котельної "Ц" (площа 8,5 кв. м.); естакади ГУАР-30 "М"; окремого пускового комплексу "П"; гаражів "У"; трансформаторної "X" складів "Ч", "Ш", "Щ" та "Ю"; механічної майстерні "Е"; складу. 1: навісу, 2; туалету, 4; УРАГ-15; ГУАР РБ-2, 11; ГУАР-30, 12; бункеру БЦС-100, 13; ГУАР-30, 14; огорожі, 5-9; мостіння, І-Х; візіровочної з естакадою, 15 (площа 11,8 кв м.); складу № 6 "Ж" (площа 1119,3 кв. м.); складу. 3; складу ".Я"; земельну ділянку площею 21222 кв. м. за адресою: м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2.

Також, між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладений договір застави № 15/14/КЛ-КБ-ЗО-1 від 05.02.2014, у відповідності до якого в заставу банку передано обладнання, що знаходиться у приміщенні майнового комплексу, який розташований за адресою: Херсонська область, місто Скадовськ, вулиця Шевченка, 2, і належить на праві власності ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство".

Крім того, ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" за договором поруки № 15/14/КЛ-КБ-ПЮ-З від 05.02.2014 виступив як фінансовий поручитель позичальника за Кредитним договором.

У відповідності до умов кредитного договору банк належним чином виконав взяті на себе кредитні зобов'язання та надав позичальнику кредитні кошти у порядку і строки передбачені кредитним договором.

У зв'язку з систематичним порушенням умов кредитного договору, банк неодноразово повідомляв ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" про порушення боржником основного зобов'язання.

Однак, незважаючи на проінформованість про наявність у боржника заборгованості, ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" так і не вчинило жодних дій, як фінансовий та майновий поручитель за кредитним договором.

За твердженням позивача, у вересні 2018 року ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" дізналося про те, що ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" розпочало процедуру самоліквідації, про що внесені відомості до ЄДР.

На позачергових загальних зборах протокольним рішенням єдиного акціонера ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" № 1 від 02.08.2018 вирішено:

- припинити Приватне акціонерне товариство "Скадовське хлібоприймальне підприємство" шляхом його ліквідації у добровільному порядку, відповідно до чинного законодавства України (перше питання порядку денного);

- призначити ліквідатором Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство" директора ОСОБА_5 (друге питання порядку денного);

- постановлено, що з моменту обрання ліквідатора до нього переходять повноваження наглядової ради та виконавчого органу товариства у відповідності до ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства". Ліквідатор представляє Товариство у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені Товариства (друге питання порядку денного);

- постановлено строк предявлення кредиторами своїх вимог у 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення (третє питання порядку денного);

- затверджено порядок ліквідації товариства з визначенням заходів (третє питання порядку денного).

Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що оскаржуване рішення єдиного акціонера ПрАТ "Скадовське хлібоприймальне підприємство" порушує права ПАТ "БАНК "ЮНІСОН", оскільки воно впливає на подальшу процедуру задоволення кредиторських вимог, та подальшу процедуру реалізації заставного майна.

Крім того, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає ч.3 ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства", в звязку із тим, що оскаржуваним рішенням обрано ліквідатора, а не ліквідаційну комісію.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2019, справу № 904/24/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 23.01.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

22.01.2019 від відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечував з наступних підстав.

По-перше, рішення прийнято уповноваженим органом з додержанням вимог закону та установчих документів щодо правомочності, за наявності кворуму та без порушень під час скликання та проведення зборів. Разом з цим, відповідач вказує на правову сутність спору як корпоративного, та відсутність у позивача права на оскарження рішення єдиного акціонера відповідача.

По-друге, оскаржуване рішення не порушує прав позивача як кредитора, оскільки вимоги про сплату боргу заявлені позивачем після прийняття оскаржуваного рішення про припинення товариства. За твердженням відповідача, позивач не був позбавлений права задовольнити свої вимоги до прийняття оскаржуваного рішення. У разі порушення справи про банкрутство права позивача, як забезпеченого кредитора, забезпечується Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Окрім цього, відповідач зазначає про невизначеність належної особи кредитора за укладеними договорами через наявність судових спорів.

По-третє, відповідач вказує про невідповідність обраного позивачем способу захисту статті 20 Господарського кодексу України.

По-четверте, відповідач вважає, що обрання ліквідатора не порушує положень ч.3 ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства", оскільки законом не встановлено кількісний та особовий склад комісії, а обрання ліквідатора та покладення на директора функцій ліквідатора відповідає ст. 105 Господарського кодексу України. Крім того, відповідач зауважує, що на момент прийняття оскаржуваного рішення підприємство фактично припинило господарську діяльність і залучення інших осіб із необхідністю сплати винагороди з врахуванням майнового стану було недоцільнім.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 підготовче судове засідання відкладено на 11.02.2019.

01.02.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що не мав можливість задовольнити свої кредиторські вимоги у позасудовий спосіб через наявність арештів заставного майна. Тому вживає судові заходи звільнення майна з-під арештів. Надає додаткові пояснення щодо задоволення вимог кредитора в процедурі банкрутства та тлумачення ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства".

08.02.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких відповідач виклав свої міркування на заперечення доводів позивача.

11.02.2019 суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 19.02.2019.

18.02.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач додатково вказував на невідповідність оскаржуваного рішення пункту 19.6 Статуту підприємства та наводить міркування щодо правової оцінки обставин справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 19.03.2019.

В судовому засіданні 19.03.2019 оголошено перерву до 27.03.2019.

В судових засіданнях, які відбулися 19.03.2019 та 27.03.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.03.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕМІС-АГРО" (боржник, позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії №15/14 КЛ-КБ (надалі - кредитний договір), за яким банк відкриває боржнику відновлювану кредитну лінію у національній валюті.

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" з метою забезпечення основного зобов'язання, укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №345, за яким в іпотеку Банку передано нерухоме майно: цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Скадовськ, вул. Шевченка, 2, який складається з: адмінбудівлі-лабораторії "А" (площа 204 кв. м.); складу № 2 "Б" (площа 1207,5 кв. м.); складу №3 "В" (площа 1123,4 кв. м.); складу № 4 "Г" (площа 1207,4 кв. м.); складу № 5 "Д" (площа 914,3 кв. м.); складу № 7 "З" (площа 1060,5 кв. м.); ваговою "І" (площа 53,3 кв. м.); пожежного депо "Є" (площа 66,4 кв. м.); пекарні "К" (площа 67,8 кв. м.); зерносушарки 2ДСП-32 "Л" (площа 69,4 кв. м.); зерносушарки складу № 5 "Н" (площа 97,4 кв. м.); прохідної "О" (площа 18,2 кв. м.); матеріального складу "С" (площа 93,7 кв. м.); дизельної "Т" (площа 78,8 кв. м.); службової будівлі "Ф" (площа 83,7 кв. м.); котельної "Ц" (площа 8,5 кв. м.); естакади ГУАР-30 "М"; окремого пускового комплексу "П"; гаражів "У"; трансформаторної "X" складів "Ч", "Ш", "Щ" та "Ю"; механічної майстерні "Е"; складу. 1: навісу, 2; туалету, 4; УРАГ-15; ГУАР РБ-2, 11; ГУАР-30, 12; бункеру БЦС-100, 13; ГУАР-30, 14; огорожі, 5-9; мостіння, І-Х; візіровочної з естакадою, 15 (площа 11,8 кв м.); складу № 6 "Ж" (площа 1119,3 кв. м.); складу. 3; складу "Я".

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладено договір застави № 15/14/КЛ-КБ-ЗО-1, згідно якого в заставу Банку передано обладнання згідно з переліком, яке знаходиться за адресою: Херсонська обл., місто Скадовськ, вул. Шевченка, 2.

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладено договір поруки № 15/14/КЛ-КБ-ПЮ-З, за яким відповідач виступив фінансовим поручителем позичальника за Кредитним договором.

26.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Солдо", укладено договір відступлення права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №15/14 КЛ-КБ від 05.02.2014.

02.08.2018 Рішенням єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство", яке оформлене протоколом №1 від 02.08.2018. вирішено:

- припинити Приватне акціонерне товариство "Скадовське хлібоприймальне підприємство", шляхом його ліквідації у добровільному порядку, відповідно до чинного законодавства України (перше питання порядку денного);

- призначити ліквідатором Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство" директора ОСОБА_5 (друге питання порядку денного);

- постановлено, що з моменту обрання ліквідатора до нього переходять повноваження наглядової ради та виконавчого органу товариства у відповідності до ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства". Ліквідатор представляє Товариство у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені Товариства (друге питання порядку денного);

- постановлено строк предявлення кредиторами своїх вимог у 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення (третє питання порядку денного);

- затверджено порядок ліквідації товариства з визначенням заходів (третє питання порядку денного).

Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" предявлені вимоги до відповідача в межах ліквідаційної процедури, що підтверджується письмовими вимогами, які знаходяться в матеріалах справи (№1085/13 від 24.09.2018, №1086/13 від 24.09.2018, №1110/13 від 02.10.2018 ).

Відповідачем за підписом ліквідатора надано відповідь за №11/10/18-19 від 11.10.2018, №11/10/18-21 від 11.10.2018, №11/10/18-20 від 11.10.2018, що підтверджується листами, за змістом яких банку повідомляється про неможливість вирішити питання про задоволення вимог до вирішення судових спорів та визначення особи кредитора, повідомляється про незгоду із сумою боргу.

27.09.2018 Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" до відповідача предявлені вимоги про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" №1093/13 від 27.09.2018, №1099/13 від 27.09.2018, №1098/13 від 27.09.2018, копії яких в матеріалах справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Солдо", в порядку правонаступництва предявлені вимоги до відповідача в межах ліквідаційної процедури, що підтверджується письмовою вимогою №27/09-1 від 27.09.2018.

08.10.2018 складено проміжний ліквідаційний баланс Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 у справі №904/5933/18 прийнято до розгляду в підготовчому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство" про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визначено способи захисту прав та інтересів.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, заслухавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність порушеного, не визнаного або оспореного права чи інтересу позивача, що підлягає захисту в суді.

Критеріями спорів, повязаних з визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, є, по-перше, склад учасників спору, по-друге, підстава, якою обґрунтовується вимога про визнання рішення загальних зборів недійсними.

На підставі змісту ч. 3 ст. 167 Господарського кодексу України, яка визначає поняття "корпоративні відносини", обовязковим учасником корпоративного спору повинен бути субєкт корпоративних прав, тобто акціонер або учасник господарського товариства.

Таким чином, в даному випадку у спорах про визнання недійсним рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, в тому числі таким, що вибув, не належать до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України "Про акціонерні товариства", у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття. Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

У звязку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

акціонер (учасник) товариства був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах;

рішення загальних зборів порушує права чи законні інтереси акціонера (учасника) товариства.

Таким чином, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Зокрема, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є:

прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (ст.41, ч.3 ст. 42 Закону України "Про акціонерні товариства");

прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч.10 ст. 42 Закону України "Про акціонерні товариства");

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства (ст.15 Закону України "Про акціонерні товариства").

Отже, судом встановлено, що при вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів, у звязку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, позивачем не надано доказів, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Таким чином, рішення загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство", яке оформлене протоколом №1 від 02.08.2018, прийнято єдиним акціонером, право власності якого на 100% акцій підтверджено випискою про стан рахунку в цінних паперах на 02.08.2018.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України "Про акціонерні товариства", загальні збори акціонерного товариства мають кворум за умови реєстрації для участі у них акціонерів, які сукупно є власниками більш як 50 відсотків голосуючих акцій.

Статтею 49 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що до товариства з одним акціонером не застосовуються положення статей 33-48 цього Закону щодо порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерного товариства. Повноваження загальних зборів товариства, передбачені статтею 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформлюється ним письмово (у формі рішення). Таке рішення акціонера має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства.

З урахуванням вимог чинного законодавства, оскаржуване рішення прийнято за наявності кворуму, з питань, внесених до порядку денного. Порушень під час скликання та проведення загальних зборів не встановлено.

Судом відхиляються доводи позивача про порушення його прав кредитора з прийняттям оскаржуваного рішення про ліквідацію, оскільки: наявність кредиторської заборгованості не перешкоджає виключному праву акціонерів прийняти рішення про припинення товариства; оскаржуваним рішенням передбачено строк для предявлення вимог кредиторів, який відповідає вимогам ч.5 ст.105 Господарського кодексу України, і позивачем реалізоване своє право на предявлення таких вимог.

Суд зауважує, що задоволення вимог заставодержателя (іпотекодержателя) встановлено Законом України "Про заставу", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Законом України "Про іпотеку" та може бути реалізовано позивачем.

Суд звертає увагу, що вимоги про усунення порушення в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку" предявлені позивачем 27.09.2018 після прийняття оскаржуваного рішення.

Також, твердження позивача про порушення його прав заставного кредитора з прийняттям оскаржуваного рішення та застосуванням процедури, передбаченої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" судом відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено порядок реалізації прав заставодержателя (ст. ст. 42, 45 Закону), метою цього Закону є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Застосування ліквідаційної процедури, передбаченої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обумовлюється неспроможністю боржника виконати свої грошові зобовязання та вартості майна боржника - недостатньо для задоволення вимог кредиторів (ст.ст.1, 95 цього Закону).

При оцінці тверджень позивача про порушення відповідачем п. 19.6 Статуту, ч.3 ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства" з обранням ліквідатора, а не ліквідаційної комісії, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про акціонерні товариства", добровільна ліквідація акціонерного товариства здійснюється за рішенням загальних зборів, у тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який товариство створювалося, або після досягнення мети, з якою воно створювалося, у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Інші підстави та порядок ліквідації товариства визначаються законодавством.

Рішення про ліквідацію акціонерного товариства, обрання ліквідаційної комісії, затвердження порядку ліквідації, а також порядку розподілу між акціонерами майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, вирішують загальні збори акціонерного товариства, якщо інше не передбачено законом.

З моменту обрання ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження наглядової ради та виконавчого органу акціонерного товариства. Ліквідаційний баланс, складений ліквідаційною комісією, підлягає затвердженню загальними зборами.

Згідно пункту 19.6 Статуту відповідача, ліквідація товариства проводиться призначеною загальними зборами акціонерів ліквідаційною комісією, а у разі ліквідації товариства за рішенням суду ліквідаційною комісією, що призначається цими органами.

Відповідно до п. 19.7 Статуту відповідача, з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять всі повноваження по управлінню справами товариства.

Отже, положення статуту відповідають змісту Закону України "Про акціонерні товариства".

Суд погоджується з доводами відповідача, що спеціальним законом та статутом товариства не встановлено вимог щодо кількісного та особового складу ліквідаційної комісії, порядку її роботи та прийняття рішень, а положеннями статуту такі вимоги не врегульовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України "Про акціонерні товариства", добровільне припинення акціонерного товариства здійснюється за рішенням загальних зборів у порядку, передбаченому цим Законом, з дотриманням вимог, встановлених Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства.

Враховуючи неврегульованість Законом та статутом вимог до ліквідаційної комісії як органу з припинення товариства, застосуванню підлягають Цивільний кодекс України та інші акти законодавства.

За змістом Порядку скасування реєстрації випусків акцій, що прийнятий на виконання Закону України "Про акціонерні товариства", затвердженого Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 23.04.2013 №737, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.05.2013 за № 822/23354, вбачається можливість призначення ліквідаційної комісії або ліквідатора.

Це узгоджується з положеннями ст.105 Цивільного кодексу України, згідно якої учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Такий підхід у правозастосуванні відповідає ст.11 Господарського процесуального кодексу України, за якою суд розглядає справи відповідно до законів України та застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що позивачем при визначені підстав позову в частині наявних на його думку порушень при визначені ліквідаційного органу, застосовується формальний підхід.

Обрання органу з припинення - "ліквідатора", а не "ліквідаційної комісії" не впливає як на право прийняття загальними зборами рішення про припинення, так і на проведення ліквідаційної процедури, порядок якої прямо встановлено в рішенні.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що з наданням відповіді на його вимогу ліквідатором, а не ліквідаційною комісією порушуються його права, оскільки загальними зборами - вищим органом управління товариства визначено, що рішення в ліквідаційній процедурі приймаються ліквідатором одноособово з усіх питань, які відносяться до його компетенції; з моменту обрання ліквідатора до нього переходять повноваження наглядової ради та виконавчого органу товариства у відповідності до ст.88 Закону України "Про акціонерні товариства"; ліквідатор представляє Товариство у відносинах з третіми особами та виступає у суді від імені Товариства.

Визнання недійсним чи скасування рішення, яке прийнято правомочним органом та за своїм правовим змістом є правомірним, лише з формальних підстав (зокрема щодо назви органу з ліквідації), не відповідає засадам розумності та справедливості та призведе до правового пуризму (рішення ЄСПЛ від 23.07.2009 у справі "Сутяжник проти РФ").

Також вказує на невідповідність матеріально-правової вимоги позивача - "скасування рішення загальних зборів" способом захисту, передбаченим законом.

Відповідно до частини 2 ст.20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Враховуючи встановлені обставини, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При оцінці аргументів, наведених учасниками справи, суд спирається на висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" (03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 30-А; ) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Скадовське хлібоприймальне підприємство" (50047, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Курильська, будинок 16-А; ) про скасування рішення загальних зборів щодо ліквідації товариства - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на Публічне акціонерне товариство "БАНК "ЮНІСОН" (03028, місто Київ, проспект Науки, будинок 30-А; ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 08.04.2019.

Суддя ОСОБА_6