СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Справа №917/405/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, свідоцтво серія ДН№5173 від 26.09.2018 року, довіреність №448 від 03.04.2019 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, посвідчення №868 від 15.03.2018 року, довіреність №27-13/19 від 02.01.2019 року;

першого відповідача не зявився;

другого відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого відповідача Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор», м.Маріуполь, Донецька область, (вх.№802П/1-40) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року по справі №917/405/17,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м.Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м.Київ,

до 1. Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор», м.Маріуполь, Донецька область,

2. Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ», м.Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 230375315,97 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» та Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про стягнення з ПрАТ «Авторадіатор» заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року у розмірі 219862990,97 грн. та стягнення солідарно з ПрАТ «Авторадіатор» та ПрАТ «АвтоКрАЗ» 10512325,00 грн. в рахунок заборгованості за договором про відновлювану кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПрАТ «Авторадіатор» неналежним чином виконувало свої зобов'язання за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 230375315,97 грн., яка складається з: 149110000,00 грн. строкової заборгованості за кредитом, 36705078,60 грн. строкової заборгованості за відсотками та 44560237,37 грн. простроченої заборгованості за відсотками. При цьому ПрАТ «АвтоКрАЗ» як поручитель на підставі договору поруки від 11.11.2011 року №124 солідарно відповідає за неналежне виконання ПрАТ «Авторадіатор» своїх зобов'язань за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року на суму 10512325,00 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року (повний текст складено та підписано 06.06.2017 року, суддя Безрук Т.М.) позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 219862990,97 грн. заборгованості.

Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» та з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 10512325,00 грн. заборгованості.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 234000,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 6000,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Приватне акціонерне товариство «Авторадіатор» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року у справі №917/405/17;

- з метою визначення обґрунтованої документально суми боргу по відсоткам за користування кредитними коштами за договором №1296-09 від 10.02.2009 року, призначити судово-економічну (фінансово-кредитну) експертизу по справі №917/405/17, на вирішення якої поставити питання, визначенні в клопотанні ПрАТ «Авторадіатор»;

- прийняти нове рішення про задоволення позову тільки в частині стягнення боргу зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за договором №1296-09 від 10.02.2009 року в сумі, визначеній у висновках економічної експертизи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що сам договір №1296-09 від 10.02.2009 року з усіма додатковими угодами не є безумовним свідченням надання позики в сумі 149110000,00 грн. Скаржник вказує, що належним доказом факту надання позики можуть бути тільки первинні банківські документи: меморіальні ордери про зарахування позичених коштів на кредитні рахунки позичальника. Проте, до позовної заяви банком був наданий тільки один меморіальний ордер на суму 61110000,00 грн., тобто належні докази надання позики відсутні.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на безпідставне відхилення клопотання про призначення експертизи, а також відсутність належних пояснень і доказів щодо руху коштів по кредитним рахункам.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» задоволено; рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року у справі №917/405/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» про стягнення заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року у розмірі 219862990,97 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 93051443,86 грн. за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року (сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 61110000,00 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 0,00 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам - 3273152,05 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 28668291,81 грн.), а також судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 96938,97 грн.

У задоволені решти вимог - відмовлено.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» та Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про стягнення солідарно в рахунок заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року у розмірі 10512325,00 грн. - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 106632,87 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 року у справі №917/405/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Приймаючи постанову від 13.02.2019 року суд касаційної інстанції вказав, що судом апеляційної інстанції не в повному обсязі досліджено наявні в матеріалах справи докази, зокрема платіжні доручення від 17.04.2009 року, а висновок про відмову в позові у стягненні солідарно з відповідачів заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію є передчасним і суперечить як умовам кредитного договору (пункту 6.1) так і умовам договору поруки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 року у справі №917/405/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого відповідача та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

01.04.2018 року від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3248), в якому зазначає, що згодна з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ПрАТ «Авторадіатор» 02.04.2019 року надав через канцелярію суду письмові пояснення (вх.№3343), в яких наполягає на тому, що належним доказом у підтвердження надання кредиту є меморіальний ордер, а також просить прийняти висновок комісійної судово-економічної експертизи №17614/23632 від 26.07.2018 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 у якості одного з доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№3354 від 02.04.2019 року) проти позиції апелянта заперечує та просить апеляційну скаргу першого відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвала суду від 14.03.2019 року була направлена відповідачам рекомендованими листами за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 19.03.2019 року та 21.03.2019 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, відповідачі у судове засідання не зявилися.

05.04.2019 року від першого відповідача електронною поштою надійшло клопотання (вх.№628), в якому він просить перенести розгляд справи на іншу дату, оскільки повноважний представник не в змозі прибути в судове засідання, а здійснити заміну представника не вбачається можливим.

Дослідивши вказаний документ, суд встановив, що він не містить електронного підпису про що складено акт №13-42/162 від 05.04.2019 року.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Стаття 6 Закону передбачає можливість використання електронного підпису, але не встановлено його обовязковості.

Водночас у ст. 7 вказаного Закону встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», що за своїм змістом відносить електронний підпис до обовязкових реквізитів електронного документа.

Пунктом 1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України передбачено, що електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Пунктом 1.5.17. зазначеної Інструкції роз'яснено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа у паперовій формі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Отже, з надісланого на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи неможливо ідентифікувати підписувача та підтвердити цілісність вкладеного файлу.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для розгляду клопотання про відкладення розгляду справи надісланого на електронну адресу суду, оскільки такий електронний документ не має юридичної сили і статусу офіційного документа.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, учасникам справи створено належні умови для реалізації їх прав у судовому розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників відповідачів та за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.04.2019 року представники позивача та третьої особи надали пояснення по справі та зазначили, що проти позиції апелянта заперечують з підстав викладених у відзивах на апеляційну скаргу, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязок.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Так, 02.02.2009 року перший відповідач - ПАТ «Авторадіатор», звернувся до позивача - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявкою про видачу кредиту у розмірі 88000000,00 грн. на строк до 20 місяців (т.1, а.с.208-220).

10.02.2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та Публічним акціонерним товариством «Авторадіатор» (змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Авторадіатор») укладено кредитний договір №1296-09 (т.1 а.с.37-56).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк (позивач у справі) надає позичальнику (першому відповідачу у справі) кредит у сумі 88000000,00 грн. (вісімдесят вісім мільйонів), а позичальник зобовязується повернути грошові кошти згідно графіку погашення до 15.09.2010 року включно та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі згідно п.3.1. даного договору.

У пункті 3.1. кредитного договору сторони погодили, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок:

а) по кредиту, який обліковується на рахунках №8103 та №8104:

- 20% (двадцять) процентів річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.2 цього договору; по кредиту, який обліковується на рахунку №8105:

- 18% (вісімнадцять) процентів річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, визначеного п.2.2. договору);

б) у випадку порушення позичальником строків погашення, згідно графіка погашення кредиту, вказаного в п.2.2. цього договору: 40% (сорок) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості;

в) 40% (сорок) процентів річних за період з 16 вересня 2010 року до дня фактичного погашення позичкової (основної) заборгованості.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 2.2., 2.6, 3.4., 3.6., 3.7, 4.5., 6.1., 8.3. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені не звільняє позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Перший відповідач - Приватне акціонерне товариство «Авторадіатор», листами від 06.01.2010 року, від 05.12.2011 року, від 23.10.2014 року звертався до позивача з клопотанням про продовження строку дії кредитного договору (т.1, а.с.221-225).

У подальшому зміни та доповнення до кредитного договору вносилися наступними додатковими угодами: додаткова угода від 30.04.2009р., від 29.05.2009р., від 30.06.2009р., від 07.07.2009р., від 10.07.2009р., від 31.07.2009р., від 28.08.2009р., від 29.09.2009р., від 01.10.2009р., від 30.10.2009р. від 30.11.2009р., від 30.12.2009р., від 12.01.2010р., від 29.01.2010р., від 26.02.2010р., від 31.03.2010р., від 30.04.2010р., від 31.05.2010р., від 30.06.2010р., від 30.07.2010р., від 30.07.2010р., від 30.08.2010р., від 30.09.2010р., від 20.10.2010р., від 29.10.2010р., від 30.11.2010р., від 31.12.2010р., від 01.02.2011р., від 28.02.2011р., від 31.03.2011р., від 29.04.2011р., від 31.05.2011р., від 30.06.2011р., від 04.08.2011р., від 30.08.2011р., від 29.09.2011р., від 01.11.2011р., від 24.11.2011р., від 01.12.2011р., від 14.12.2011р., від 30.12.2011р., від 31.01.2012р., від 01.03.2012р., від 30.03.2012р., від 26.04.2012р., від 31.05.2012р., від 27.06.2012р., від 31.07.2012р., від 31.08.2012р., від 28.09.2012р., від 30.10.2012р., від 01.11.2012р., від 29.11.2012р., від 29.12.2012р., від 30.01.2013р., від 31.01.2013р., від 28.02.2013р., від 29.03.2013р., від 30.04.2013р., від 31.05.2013р., від 01.07.2013р., від 01.08.2013р., від 30.08.2013р., від 01.10.2013р., від 31.10.2013р., від 29.11.2013р., від 27.12.2013р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р., від 30.05.2014р., від 01.07.2014р., від 31.07.2014р., від 29.08.2014р., від 30.09.2014р., від 30.10.2014р., від 13.11.2014р., від 11.12.2014р., від 30.12.2014р., від 30.01.2014р., від 06.02.2015р., від 12.05.2015р., від 01.10.2015р. (т.1, а.с.41-166).

Додатковою угодою від 01.10.2009 року до кредитного договору №1296-09 від 10.02.2009 року сторони внесли зміни в п. 3.1. договору та встановили, що банк нараховує, а позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок:

а) по кредиту, який обліковується на рахунках №8103 та №8104:

- 20% процентів річних за період з дня видачі по 30 вересня 2009 року включно;

- 15,5% процентів річних за період з 01 жовтня 2009 року до строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.2 цього договору; по кредиту, який обліковується на рахунку №8105:

- 18% процентів річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту, визначеного п.2.2. договору);

б) у випадку порушення позичальником строків погашення, згідно графіка погашення кредиту, вказаного в п.2.2. цього договору: 36% (тридцять шість) процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості;

в) 36% процентів річних за період з 16 вересня 2010 року до дня фактичного погашення позичкової (основної) заборгованості (т.1 а.с.56).

Додатковою угодою від 12.01.2010 року до кредитного договору №1296-09 від 10.02.2009 року сторони внесли зміни в п.2.2. та узгодили, що позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти банку до 15.12.2011 року включно, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок згідно графіка погашення кредиту (додаток № 2 до цього договору) (т.1 а.с.61-63).

Додатковою угодою від 30.07.2010 року до кредитного договору №1296-09 від 10.02.2009 року сторони внесли зміни в п. 3.1. договору та узгодили, що банк нараховує, а позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок:

а) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами в валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок:

по кредиту, який обліковується на рахунку №8103:

- 20% процентів річних - за період з дня видачі по 30.09.2009 року включно;

- 15,5% процентів річних - за період з 01.10.2009 року до строку повернення кредиту, визначеного в п. 2.2. цього договору;

по кредиту, який обліковується на рахунку №8104:

- 20% процентів річних - за період з дня видачі по 30.09.2009 року включно;

- 15,5% процентів річних - за період з 01.10.2009 року по 31.07.2010 року;

- 11,25% процентів річних - за період з 01.08.2010 року по 09.08.2010 року;

- за період з 10.08.2010 року до дати повернення кредиту, вказаної в п.2.2. цього договору, процентна ставка встановлюється в розмірі рівному сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі банку 3,5% процентів річних;

по кредиту, який обліковується на рахунку №8105:

- 18% процентів річних - за період з дня видачі по 31.10.2009 року включно;

- 11,25% процентів річних - за період з 01.08.2010 року по 09.08.2010 року включно;

- за період з 10.08.2010 року до дати повернення кредиту, вказаної в п.2.2. цього договору, процентна ставка встановлюється в розмірі рівному сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі банку 3,5% (три цілих п'ять десятих) процентів річних;

б) у разі порушення позичальником строків погашення згідно графіка повернення кредитних коштів (згідно додатку, встановленому в п. 2.2. цього договору) процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі банку 25% процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаного графіка, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом;

в) процентна ставка встановлюється в розмірі, який дорівнює сумі діючої облікової ставки Національного банку України і маржі банку 25% процентів річних за період з дати вказаної в п.2.2 цього договору до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Сторони визначились, що у випадку встановлення розміру процентної ставки по договору, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України (з урахуванням маржі банку), процентна ставка автоматично змінюється виходячи з повідомлень Національного банку України про зміну облікової ставки, а виплата процентів позичальником здійснюється з урахуванням даних змін без укладення додаткової угоди до цього договору (т.1 а.с.70-72).

Додатковою угодою від 14.12.2011 року до кредитного договору №1296-09 від 10.02.2009 року сторони змінили п.2.2., та узгодили, що позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти банку до 14.12.2014 року включно, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок згідно графіка погашення кредитної лінії (додаток №4 до цього договору) (т.1, а.с.94-96).

Додатковою угодою від 11.12.2014 року (т.1, а.с.140-151) до кредитного договору сторони внесли зміни в умови договору, в тому числі внесено зміни в назву кредитного договору на «Договір про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року», а також узгодили, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 150000000,00 грн. (сто п'ятдесят мільйонів), а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №1 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 13 грудня 2017 року і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до розділу 3 цього договору.

У пункті 3.1. додаткової угоди від 11.12.2014 року до кредитного договору сторони визначили процентні ставки, за якими позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами, номера рахунків обліку залишку боргу по кредиту, номера рахунків обліку процентів, періоди дії процентної ставки (т.1 а.с.143-144).

У п.п. "б" п. 3.1. додаткової угоди від 11.12.2014 року до кредитного договору сторони встановили, що у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії зазначеним в п.1.1 цього договору, 46% процентів річних від суми невиконаного своєчасного зобов'язання за кредитом згідно з вищевказаним графіком, за період часу з моменту непогашення кредитну (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом;

с) 46% процентів річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5., 6.1. цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

У пункті 3.3. погоджено, що розрахунок процентів здійснюється за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок. Розрахунок відсотків за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Розрахунок відсотків по заборгованості в гривні здійснюється виходячи з «факт/365» («факт/366» у високосному році), в місяці - за календарем.

У пункті 3.4. сторони визначили порядок нарахування та сплати процентів:

а) нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно.

б) позичальник зобов'язаний сплатити проценти, нараховані за користування кредитними коштами по 30.09.2010 року включно, одноразово та в жодному разі не пізніше терміну повернення кредиту, вказаного в п.1.1. цього договору.

в) позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами за період з 01.10.2010 року по дату повернення кредиту, вказану в п.1.1. цього договору, позичальник зобов'язаний щомісячно, у строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця включно).

Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 13 грудня 2014 року включно, в термін до 31 грудня 2014 року включно.

г) позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто, звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п.1.1. цього договору (т.1, а.с.144-145).

Додатковою угодою від 01.10.2015 року до кредитного договору сторони узгодили, що банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 149110000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №3 цього договору) з кінцевим строком погашення до 13.12.2017 року сплати за користування кредитними коштами процентів відповідно до розділу 3 цього договору (т.1, а.с.161-162).

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору та додаткових угод позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на поповнення оборотних коштів та придбання цінних паперів українських підприємств.

Для обліку коштів, що надаються за рахунок кредитної лінії, банк відкрив позичкові рахунки: - №8103, код банку 300131; - №8104, код банку 300131; - №8105, код банку 300131; - №1001, код банку 300131.

Як вказує позивач, заборгованість ПАТ «Авторадіатор» за кредитним договором, що обліковується на рахунку №8103, за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 15752959,99 грн., з яких: 10512325,00 грн. основний борг, 3620529,44 грн. строкова заборгованість по відсоткам, 1620105,55 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам);

- заборгованість ПАТ «Авторадіатор» за кредитним договором, що обліковується на рахунку №3004, за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 47238858,54 грн., з яких 26035800,00 грн. - строкова заборгованість по основному боргу, 15682933,96 грн. - строкова заборгованість по відсоткам, 5520124,58 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам;

- заборгованість ПАТ «Авторадіатор» за кредитним договором, що обліковується на рахунку №8105, за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 74332053,58 грн., з яких: 51451875,00 грн. - строкова заборгованість по основному боргу, 14128463,15 грн. - строкова заборгованість по відсоткам, 8751715,43 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам;

- заборгованість ПАТ «Авторадіатор» за кредитним договором, що обліковується на рахунку №1001, за період з 13.11.2014 року по 02.03.2017 року становить 93051443,86 грн., з яких 61110000,00 грн. - строкова заборгованість по основному боргу, 3273152,05 грн. - строкова заборгованість по відсоткам, 28668291,81 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди від 11.12.2014 року) банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та сплати процентів за весь період користування кредитом до настання строку, визначеного в п. 1.1 цього договору (13.12.2017 року), а позичальник зобов'язаний повернути отримані кредитні кошти та сплатити всі відсотки протягом 1 робочого дня з моменту отримання вимоги банку в зв'язку з порушення умов кредитного договору.

Скориставшись наданим у п. 6.1 кредитного договору правом дострокової вимоги заборгованості за договором, 08.02.2017 року позивач направив боржнику вимогу №3-242100/718 про повернення суми наданого кредиту у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та несплати визначених графіком сум заборгованості, відсотків, яка однак не була виконана.

Посилаючись на те, що ПАТ «Авторадіатор» неналежним чином виконувало зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла загальна заборгованість в сумі 230375315,97 грн. (у тому числі: 149110000,00 грн. - строкова заборгованості за кредитом, 36705078,60 грн. - строкова заборгованість за відсотками, 44560237,37 грн. - прострочена заборгованість за відсотками), позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положення статті 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції при попередньому розгляді, з метою перевірки доводів позивача про надання ПАТ «Авторадіатор» кредитних коштів за договором №1296-09 від 10.02.2009 року саме в заявленій позивачем сумі, було призначено судову економічну експертизу, за наслідками якої Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_3 надано висновок №17614/23632 від 26.07.2018 року.

У вказаному висновку експерт зазначив, зокрема, про те, що документально підтверджується розмір заборгованості відповідно до вимог за кредитним договором №1296-09 від 10.02.2009 року за кредитом та процентами за користування кредитними коштами за період з 10.02.2009 року по 02.03.2017 року в сумі 93051443,86 грн. (сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 61110000,00 грн.; сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 0,00 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам - 3273152,05 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 28668291,81 грн.).

Щодо видачі позивачем 17.04.2009 року кредиту на загальну суму 88000000,00 грн. експерт зазначив про відсутність документального обґрунтування меморіальними ордерами надання позивачем зазначених грошових коштів саме ПАТ «Авторадіатор».

За приписами ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, в матеріалах справи наявні платіжні доручення від 17.04.2009 року на загальну суму 88000000,00 грн. (т.1, а.с. 182-186), якими позивач обґрунтовував факт видачі ним ПАТ «Авторадіатор» вказаних кредитних коштів шляхом здійснення платежів на користь інших суб'єктів господарювання, з призначенням платежу «сплата за векселі» з посиланням на кредитний договір №1296-09 від 10.02.2009 року.

При цьому, відповідні перерахування були здійснені позивачем на підстав заявки ПАТ «Авторадіатор» копія якої наявна в матеріалах справи (т.1, а.с. 208-216).

Відповідно до умов кредитного договору позивач 17.04.2009 року з позичкового рахунку №8103 видав відповідачу суму кредиту в розмірі 10512325,00 грн. Зазначене підтверджується платіжними дорученнями №1 від 17.04.2009 року у сумі 5423670,00 грн., №1 від 17.04.2009 року на суму 5088655,00 грн. У призначені платежу визначено: «сплата за векселі (іменний індосамент) згідно договору №Б-503/1 від 26.12.08 р./зг. кредит. угоди №1296-09 від 10.02.2009 р. Платник ВАТ «Авторадіатор», без ПДВ» (т.1, а.с. 182-183).

Даний кредит відповідач не повернув.

Також у порушення договірних зобовязань відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував проценти за користування даним кредитом, що підтверджується випискою банку з кредитного рахунку за період з 10.02.2009 року по 02.03.2017 року (т.1 а.с.169-172).

Заборгованість відповідача - ПАТ «Авторадіатор», що обліковується на рахунку №8103 згідно умов кредитного договору за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 15752959,99 грн. (у тому числі борг 10512325,00 грн., 3620529,44 грн. строкова заборгованість по відсоткам, 1620105,55 грн. прострочена заборгованість по відсоткам).

Відповідно до умов кредитного договору позивач 17.04.2009 року з позичкового рахунку №3004 видав відповідачу суму кредиту в розмірі 36032000,00 грн. Зазначене підтверджується платіжними дорученнями №1 від 17.04.2009 року у сумі 26106435,00 грн., №1 від 17.04.2009 року на суму 9925565,00 грн. У призначені платежу визначено: «сплата за векселі (іменний індосамент) згідно договору №Б-503/1 від 26.12.08 р./зг. кредит. угоди №1296-09 від 10.02.2009 р. Платник ВАТ «Авторадіатор», без ПДВ» (т.1, а.с. 184-185).

Даний кредит відповідач повернув частково на суму 9996200,00 грн.

Також в порушення договірних зобовязань відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував проценти за користування даним кредитом, що підтверджується випискою банку з кредитного рахунку за період з 10.02.2009 року по 02.03.2017 року (т.1 а.с.172-175).

Заборгованість відповідача - ПАТ «Авторадіатор», що обліковується на рахунку №3004 згідно умов кредитного договору за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 47238858,54 грн. (у тому числі строкова заборгованість по основному боргу 26035800,00 грн., 15682933,96 грн. строкова заборгованість по відсоткам, 5520124,58 грн. прострочена заборгованість по відсоткам.

Відповідно до умов кредитного договору позивач з позичкового рахунку №8105 видав відповідачу суму кредиту в розмірі 51451875,00 грн. Зазначене підтверджується платіжним дорученням №1 від 17.04.2009 року у сумі 41455675,00 грн. та меморіальним ордером №487 від 18.11.2011 року на суму 9996200,00 грн. (т.1, а.с.186, т.2, а.с.183). У призначені платежу визначено: «сплата за векселі (іменний індосамент) згідно договору №Б-503/1 від 26.12.08 р./зг. кредит. угоди №1296-09 від 10.02.2009 р. Платник ВАТ «Авторадіатор», без ПДВ».

Даний кредит відповідач не повернув.

Також в порушення договірних зобовязань відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував проценти за користування даним кредитом, що підтверджується випискою банку з кредитного рахунку за період з 10.02.2009 року по 02.03.2017 року (т.1 а.с.172-178).

Заборгованість відповідача ПАТ «Авторадіатор», що обліковується на рахунку №8105 згідно умов кредитного договору за період з 17.04.2009 року по 02.03.2017 року становить 74332053,58 грн. (у тому числі: строкова заборгованість по основному боргу - 51451875,00 грн., 14128463,15 грн. - строкова заборгованість по відсоткам, 8751715,43 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам (т.1 а.с. 178).

Відповідно до умов кредитного договору позивач 13.11.2014 року з позичкового рахунку №1001 видав відповідачу суму кредиту в розмірі 61110000,00 грн. Зазначене підтверджується меморіальним ордером №42787 від 13.11.2014 року (т.1, а.с.181).

Даний кредит відповідач не повернув.

Також в порушення договірних зобовязань відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі сплачував проценти за користування даним кредитом, що підтверджується випискою банку з кредитного рахунку за період з 13.11.2014 року по 02.03.2017 року (т.1 а.с.172-178).

Заборгованість відповідача - ПАТ «Авторадіатор», що обліковується на рахунку №1001 згідно умов кредитного договору за період з 13.11.2014 року по 02.03.2017 року становить 93051443,86 грн. (у тому числі строкова заборгованість по основному боргу 61110000,00 грн., 3273152,05 грн. строкова заборгованість по відсоткам, 28668291,81 грн. прострочена заборгованість по відсоткам; (т.1 а.с. 180).

Таким чином, колегією суддів доводи позивача про ненадання первинних документів (меморіальних ордерів) про зарахування кредитних коштів на кредитні рахунки позичальника відхиляються, оскільки видача кредиту підтверджується платіжними дорученнями, меморіальними ордерами та виписками банку по особовим рахункам позичальника (т.1, а.с.181-208).

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність належних пояснень щодо руху коштів по кредитним рахункам, оскільки такі письмові пояснення були надані до суду першої інстанції і містяться в матеріалах справи. Фактично, апелянт не погоджується зі змістом наданих пояснень, однак не надає у їх спростування доказів і просить надати їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції. Проте, колегія суддів не вбачає для таких дій правових підстав.

Як вже зазначалося, позивач 08.02.2017 року направив відповідачам вимогу №3-242100/718 про повернення суми наданого кредиту в звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та несплати визначених графіком сум заборгованості, відсотків. Зазначене підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.167-168).

Згідно п.6.1. кредитного договору банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та сплати процентів за весь період користування кредитом до настання строку, визначеного в п.2.2. даного договору, а позичальник зобовязаний повернути отримані кредитні кошти та сплатити всі відсотки протягом 1 робочого дня з моменту отримання вимоги банку в звязку з порушення умов кредитного договору.

Оскільки, відповідач - ПАТ «Авторадіатор», допускав неодноразове прострочення виплат за процентами за користування кредитом та має значну суму заборгованості з них, позивач відповідно до умов кредитного договору та законодавства скористався своїм правом дострокової вимоги повернення кредиту.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання першим відповідачем прийнятого на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів і відсотків за його користування у належні строки та розмірі за кредитним договором №1296-09 від 10.02.2009 року з урахуванням додаткових угод до нього. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 230375315,97 грн. є документально підтвердженими, обґрунтованими, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню на користь позивача.

Положеннями ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, порукою.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Так, в забезпечення виконання зобовязань першого відповідача - ПАТ «Авторадіатор» за кредитним договором №1296-09 від 10.02.2009 року, між позивачем та Приватним акціонерним товариством «АвтоКрАЗ» (другий відповідач у справі) укладено договір поруки №124 від 11.11.2011 року та додаткову угоду від 11.12.2014 року до договору поруки (т.1, а.с.163-166).

Відповідно до п.1.1 договору поруки (в редакції додаткової угоди від 11.12.2014 року) поручитель - ПАТ «АвтоКрАЗ» зобов'язалося перед кредитором (позивачем) відповідати в повному об'ємі за своєчасне та повне виконання боржником (першим відповідачем) зобов'язань в розмірі 10512325,00 грн. (десять мільйонів п'ятсот дванадцять тисяч триста двадцять п'ять), а також сплати процентів, підвищених процентів комісійної винагороди, пені, а також по відшкодуванню всіх збитків, пов'язаних з несвоєчасним та/або неповним виконанням вказаної суми (надалі - зобов'язання) по договору про відновлювальну кредитну лінію №1296-09 від 10.02.2009 року в розмірі 150000000,00 грн. (сто п'ятдесят мільйонів), з оплатою процентів за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з процентних ставок, вказаних в п.3.1. кредитного договору.

Згідно п. 2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитними договорами, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У пункті 3.1. договору поруки визначено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитними договорами у встановлені договором строки, поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового чи телетрансмісійного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобов'язань погасити кредитору грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким шляхом, визначених кредитором.

Листом за №3-242100/718 від 08.02.2017 року позивач повідомив ПАТ «АвтоКрАЗ» про наявну заборгованість позичальника та просив поручителя погасити борг (т.1, а.с.167-168).

Відповідно до ч.1, ч.2. ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом п. 2.2. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж об'ємі, що й боржник, в тому числі по основному боргу, оплаті щомісячних та/або щоквартальних процентів та підвищених процентів, оплаті комісійних оплат, оплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по поверненню усіх збитків.

Оскільки позичальник (ПАТ «Авторадіатор») не виконав свої зобовязання та не сплатив заборгованість позивачу за кредитним договором з урахуванням додаткових угод до нього, предявлення позивачем вимоги до поручителя (ПАТ «АвтоКрАЗ») про стягнення 10512325,00 грн. є обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України, при солідарному обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження належного виконання умов кредитного договору з урахуванням додаткових угод до нього як і умов договору поруки щодо своєчасного розрахунку у встановленому порядку та розмірі. Таким чином, висновок місцевого господарського суду про стягнення 219862990,97 грн. з ПАТ «Авторадіатор» та стягнення 10512325,00 грн. солідарно з ПАТ «Авторадіатор» та ПАТ «АвтоКрАЗ» є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга першого відповідача Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року по справі №917/405/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авторадіатор» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2017 року по справі №917/405/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов