ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

04 квітня 2019 року Справа № 926/204/19
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гушилик С.М. та секретаря судового засідання Попової К.Г., розглянувши справу №926/204/19

За позовом фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича (АДРЕСА_2)

до фізичної особи-підприємця Побережного Олега Миколайовича (АДРЕСА_3)

про стягнення боргу за виконане перевезення в сумі 141128,48 грн

За участю представників:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець Супрунюк Олександр Михайлович 24.01.2019 року (згідно поштового штемпелю) звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Побережного Олега Миколайовича про стягнення боргу за виконане перевезення в сумі 141128,48 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено заявки на автотранспортне перевезення по маршруту:

Заявка №1805/14 від 14.05.2017 року за маршрутом м.Вісмар (Німеччина) - м.Калинівка (Київська обл. ) на суму 1500,00 євро;

Заявка №1805/14 від 05.06.2018 року за маршрутом м.Вісмар (Німеччина) - м.Калинівка (Київська обл.) на суму 1550,00 євро;

Заявка №1807/26 від 26.06.2018 року за маршрутом м.Вісмар (Німеччина) - м.Калинівка (Київська обл.) на суму 1550,00 євро.

За умовами заявок перевізник зобов'язується поставити ДСП (ламінат) відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов'язується своєчасно оплатити його вартість. Товар позивачем був посталений відповідно до заявок та у строк визначений сторонами, що підтверджується міжнародними товаротранспортними накладними CMR.

Позивач зазначає, що відповідачем кошти за три перевезення сплачені не були, що призвело до заборгованості, яка складає 4600 євро. Згідно заявки використовується курс євро до гривні встановлений НБУ на дату розвантаження і дорівнює 141128,48 грн, які останній просить стягнути з відповідача.

Витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 року позовну заяву передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 31.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 19.02.2019 року.

Ухвалами суду від 19.02.2019 року та від 05.03.2019 року у зв'язку із нез'явленням представників сторін відкладено розгляд справи.

18.03.2019 року на адресу Господарського суду Чернівецької області від позивача надійшло додаткове пояснення до позовної заяви, в якому останній зазначає, що при складанні заявки №1805/14 від 14.05.2017 року ним було допущено помилку у даті заявки. Зазначені правовідносини виникли між сторонами саме у 2018 році, а тому просить вважати дату укладення заявки 2017 рік - помилкову. На підтвердження укладеного договору перевезення за заявкою №1805/14 від 14.05.2018 року стороною було надано копію CMR з оригінальними відмітками вантажоодержувача про отримання вантажу. Відповідно до списків згрупованих поштових відправлень (№214 від 14.06.2018р., № 239 від 02.07.2018р., № 377 від 05.09.2018р.) за трьома заявками рекомендованими листами (№ 780, № 855, 974) надіслано відповідачу документи, що є підставою для здійснення оплати. Враховуючи Правила сервісного відстеження Укрпошти дата отримання вказаних листів не відображається, у зв'язку із спливом шести місяців протягом яких можна відстежувати поштову кореспонденцію. Відповідно до ч.1 розділу 2 Наказу Міністерства інфраструктури №958 від 28.11.2013 року граничний строк доставки пошти в межах України складає 5 календарних днів, а відтак при обчисленні доставки кореспонденції позивач враховує зазначений наказ (тому отримання кореспонденції відповідачем мало бути не пізніше 18.06.2018р., 06.07.2018р, 09.09.2018р.). Зауважень чи заперечень щодо отриманих документів (CMR, рахунок на оплату та акту) відповідачем ФОП Побережним О.М. заявлено не було. Таким чином, кінцевою датою для здійснення оплати є 25.06.2018, 13.07.2018р., 18.09.2018р. відповідно.

У судовому засіданні, 19.03.2019 року, представники сторін не з'явилися, причини нез'явлення суду не повідомили.

Судом зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого місцезнаходження відповідача - фізичної особи-підприємця Побережного Олега Миколайовича (АДРЕСА_3).

Ухвалою суду від 19.03.2019 року з метою з'ясування всіх обставин справи суд відклав розгляд справи на 04.04.2019 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, при цьому від нього надійшла заява про долучення додаткових доказів.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, причини не з'явлення суду не повідомляв, при цьому судом встановлено, що ухвали суду були направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу: (АДРЕСА_3). Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресую і отримана представником відповідача особисто.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач був повідомлений про час і місце судового засідання належним чином, проте, своїм правом на подання відзиву на позов та направлення свого представника у судове засідання не скористався.

Приписами ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання будь-якої із сторін про розгляд даної справи з викликом сторін суду не надходило. Судом з власної ініціативи розгляд справи проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Тому, враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноваженого представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.05.2018 року Фізична особа-підприємець Побережний Олег Миколайович (замовник, відповідач) та фізична особа-підприємець Супрунюк Олександр Михайлович (перевізник, позивач) уклали в електронній формі заявку №1805/14 про автотранспортне перевезення товару, а саме ДСП (ламінат), згідно маршруту м. Вісмар (Німеччина) - м. Калинівка (Київська обл.), на загальну суму 1500,00 євро (далі - заявка від 14.05.2018 року). Дата завантаження - 18.05.2018 року, дата розвантаження - 22.05.2018 року. Умови заявки прийняті та підписані перевізником і зазначена заявка направлена та підписана замовником.

Відповідно до п.9 заявки від 14.05.2018 року вартість перевезення здійснюється безготівково у гривнях (за курсом НБУ встановленим на дату розвантаження товару) протягом семи днів після отримання оригіналів документів.

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень №214 від 14.06.2018 року оригінали документів були направлено відповідачу рекомендованим листом № 780. Згідно відомостей наданих позивачем зазначений лист був отриманий особисто одержувачем 18.06.2018 року. Таким чином, кінцевим днем для здійснення оплати стала дата 25.06.2018 року.

Однак, відповідач кошти за перевезення не заплатив чим прострочив виконання зобов'язання в сумі 1500,00 євро. Відповідно до графи 24 товаротранспортної накладної CMR № 76967454 від 18.05.2018 року товар розвантажено 22.05.2018 року. Курс НБУ на вказану дату становить 30,6717 грн за 1,00 євро, що підтверджується витягом з офіційного Інтернет-представництва Національного банку України за адресую https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search/form/day, а відтак загальна сума заборгованості у гривнях складає 46007,58 грн.

18.05.2018 року відповідно до замовлення ФОП Супрунюк О.М. здійснював перевезення вантажу, транспортні засоби (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_5, НОМЕР_6 / НОМЕР_7) було завантажено, що підтверджується відміткою у міжнародній товарно-транспортній накладній № 76967454 від 18.05.2018 року.

22.05.2018 року вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у графі 24 СMR №76967454.

05.06.2018 року Фізична особа-підприємець Побережний Олег Миколайович (замовник, відповідач) та фізична особа-підприємець Супрунюк Олександр Михайлович (перевізник, позивач) уклали в електронній формі заявку №1805/14 про автотранспортне перевезення товару, а саме ДСП (ламінат), згідно маршруту м. Вісмар (Німеччина) - м. Калинівка (Київська обл.), на загальну суму 1550,00 євро. Дата завантаження - 14.06.2018 року, дата розвантаження - 18.06.2018 року. Умови заявки прийняті та підписані перевізником і зазначена заявка направлена та підписана замовником (далі - заявка від 05.06.2018 року).

Відповідно до п.9 заявки від 05.06.2018 року вартість перевезення здійснюється безготівково у гривнях (за курсом НБУ встановленим на дату розвантаження) протягом семи днів після отримання оригіналів документів.

Відповідно до списку в групованих поштових відправлень №239 від 02.07.2018 року оригінали документів були направлено відповідачу рекомендованим листом № 855. Згідно відомостей наданих позивачем зазначений лист був отриманий особисто одержувачем 06.07.2018 року. Таким чином, кінцевим днем для здійснення оплати стала дата 13.07.2018 року.

Однак, відповідач кошти за перевезення не заплатив чим прострочив виконання зобов'язання в сумі 1550,00 євро. Відповідно до графи 24 товаро-транспортної накладної CMR № 77024460 товар розвантажено 18.06.2018 року. Курс НБУ на вказану дату становить 30,5155 грн за 1,00 євро, що підтверджується витягом з офіційного Інтернет - представництва Національного банку України за адресую https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search/form/day, а відтак загальна сума заборгованості у гривнях складає 47299,03 грн.

14.06.2018 року відповідно до замовлення ФОП Супрунюк О.М. здійснював перевезення вантажу, транспортний засіб (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) було завантажено, що підтверджується відміткою у міжнародній товарно-транспортній накладній № 77024460 від 14.06.2018 року.

18.06.2018 року вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у графі 24 СMR № 77024460.

26.06.2018 року Фізична особа-підприємець Побережний Олег Миколайович (замовник, відповідач) та фізична особа-підприємець Супрунюк Олександр Михайлович (перевізник, позивач) уклали в електронній формі заявку № 1807/26 про автотранспортне перевезення товару, а саме ДСП (ламінат), згідно маршруту м. Вісмар (Німеччина) - м. Калинівка (Київська обл.), на загальну суму 1550,00 євро. Дата завантаження - 03.07.2018 року, дата розвантаження - 09.07.2018 року. Умови заявки прийняті та підписані перевізником і зазначена заявка направлена та підписана замовником (далі - заявка від 26.06.2018 року).

Відповідно до п.9 заявки від 26.06.2018 року вартість перевезення здійснюється безготівково у гривнях (за курсом НБУ встановленим на дату розвантаження) протягом семи днів після отримання оригіналів документів.

Відповідно до списку в групованих поштових відправлень №377 від 02.07.2018 року оригінали документів були направлено відповідачу рекомендованим листом №974. Згідно відомостей наданих позивачем зазначений лист був отриманий особисто одержувачем 09.09.2018 року. Таким чином, кінцевим днем для здійснення оплати стала дата 17.09.2018 року.

Однак, відповідач кошти за перевезення не заплатив чим прострочив виконання зобов'язання в сумі 1550,00 євро. Відповідно до графи 24 товаро-транспортної накладної CMR № 77062579 товар розвантажено 09.07.2018 року. Курс НБУ на вказану дату становить 30,8528 грн за 1,00 євро, що підтверджується витягом з офіційного Інтернет-представництва Національного банку України за адресую https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search/form/day, а відтак загальна сума заборгованості у гривнях складає 47821,87 грн.

18.05.2018 року відповідно до замовлення ФОП Супрунюк О.М. здійснював перевезення вантажу, транспортний засіб (державний реєстраційний номер ДАФ НОМЕР_8 / НОМЕР_9) було завантажено, що підтверджується відміткою у міжнародній товарно-транспортній накладній № 77062579 від 03.07.2018 року.

09.07.2018 року вантаж було доставлено в місце призначення та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у графі 24 СMR №77062579.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Наявні в матеріалах справи міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) № 76967454, № 77024460, № 77062579 свідчать про наступне:

18.05.2018 року вантаж був завантажений у м. Вісмар (Німеччина) та отриманий у м. Калинівка Київська обл. (Україна) 22.05.2018 року.

14.06.2018 року вантаж був завантажений у м. Вісмар (Німеччина) та отриманий у м. Калинівка Київська обл. (Україна) 18.06.2018 року.

03.07.2018 року вантаж був завантажений у м. Вісмар (Німеччина) та отриманий у м. Калинівка Київська обл. (Україна) 09.07.2018 року.

Зі змісту статті 909 ЦК України вбачається, що обов'язковою підставою для здійснення відправником свого обов'язку щодо оплати послуг перевезення є надання цих послуг.

Суд приходить до висновку, що послуги перевезення вантажу були надані відповідачу, а отже у останнього виник обов'язок по їх сплаті.

Умовами договорів-заявок визначено, що оплата проводиться протягом 7 (семи) днів з після отримання оригіналів документів.

Враховуючи, той факт, що позивач направив документи відповідачу, що підтверджено списками згрупованих поштових відправлень (№214 від 14.06.2018р., № 239 від 02.07.2018р., № 377 від 05.09.2018р.) за трьома заявками рекомендованими листами (№ 780, № 855, 974), які відповідно до граничного строку доставки пошти в межах України, відповідно до ч.1 розділу 2 Наказу Міністерства інфраструктури №958 від 28.11.2013 року граничний строк доставки пошти в межах України складає 5 календарних днів (враховуючи день відправки), тобто отримання відповідачем поштового відправлення відбулося не пізніше 18.06.2018р., 06.07.2018р., 09.09.2018р. відповідно.

Отже відповідач мав здійснити оплату послуг в наступні терміни (з наступного дня з моменту отримання) тобто за заявкою від 14.05.2018 року з 19.06. - 25.06.2018 року включно, за заявкою від 05.06.2018 року з 07.07 - 13.07.2018 року включно, за заявкою від 26.06.2018 року з 10.09. - 17.09.2018 року включно.

Частиною 1 ст.916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Станом на 22.05.2018 року (дата розвантаження товару) курс НБУ становив 30,6717 грн за 1 (один) євро, а тому вартість послуг за заявкою від 14.05.2018 року склала 46007,58 грн, що також підтверджено рахунком-фактурою №СФ-0000469 від 27.05.2018р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Станом на 18.06.2018 року (дата розвантаження товару) курс НБУ становив 30,5155 грн за 1 (один) євро, а тому вартість послуг за заявкою від 05.06.2018 року склала 47299,03 грн, що також підтверджено рахунком-фактурою №СФ-0000569 від 18.06.2018р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Станом на 09.07.2018 року (дата розвантаження товару) курс НБУ становив 30,8528 грн за 1 (один) євро, а тому вартість послуг за заявкою від 26.06.2018 склала 47821,87 грн, що також підтверджено рахунком-фактурою №СФ-0000669 від 09.07.2018р. та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Отже, вартість послуг за всіма заявками становить 141128,48 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за заявками, вартість наданих послуг перевезення не сплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та складає 141128,48 грн.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено п.1 ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач свої грошові зобов'язання не виконав, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 141128,48 грн є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача з вини якого справа доведена до суду.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

10.10.2018 року між позивачем (довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений) був укладений договір про правову допомогу, за умовами якого адвокат зобов'язався надати правову допомогу позивачу у спорі з відповідачем.

Вартість винагороди визначена в сумі 13800,00 грн (п. 2.1 договору).

20.10.2018 року між позивачем та адвокатом складено акт приймання-передачі наданих послуг на суму 13800,00 грн, які включають в себе надання правової допомоги щодо стягненні заборгованості у сумі 141128,48 грн з ФОП Побережного О.М., а саме наступні види послуг:

1.вивчення та огляд документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням - 07:15 год.,

2.проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 01:00 год.,

3.підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви - 14:20 год.,

4.вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу - 16:00 год.

Позивач сплатив на користь адвоката грошові кошти в розмірі 13800,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 03-10 від 20.10.2018 року.

Підтвердженням того, що Лоза Віктор Миколайович є адвокат свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008 року.

Загальний розмір часу становить 38 години 35 хвилин, а отже вартість однієї години послуг становить 359,9 грн (13800,00 грн : 38 год. 35 хв.).

Однак, суд дійшов висновку, що слід зменшити покладені на відповідача витрати позивача на сплату послуг, що визначені в п. 4 акту приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2018 року, а саме: вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу. Оскільки, вищезазначені інші дії тривалістю 16 годин не конкретизовані (детально не описані), а фактично адвокатом було надано до суду тільки додаткові пояснення по справі та заяву про долучення доказів. На виклик до суду останній не прибув. А відтак, суд приходить висновку, що адвокатом не потрачено 16 годин для виготовлення зазначених документів, тому, на думку суду, витрачений час для вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу слід зменшити до 3 годин.

Враховуючи вище викладене, загальний розмір потраченого часу становить 25:35 годин, вартість однієї години послуг становить 359,9 грн, а відтак з відповідача слід стягнути 9123,50 грн (25:35 год Ч 359,9 грн).

Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, принципи співрозмірності та розумності судових витрат, та те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявні докази фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 ГПК України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача частково в сумі 9123,50 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73-79, 86, 129, 194, 222, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги фізичної особи-підприємця (АДРЕСА_2) до фізичної особи-підприємця Побережного Олега Миколайовича (АДРЕСА_3) про стягнення боргу за виконане перевезення в сумі 141128,48 грн задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Побережного Олега Миколайовича (АДРЕСА_3, код НОМЕР_3) на користь фізичної особи-підприємця Супрунюка Олександра Михайловича (АДРЕСА_2, код НОМЕР_4) заборгованості за виконане перевезення в сумі 141128,48 грн (сто сорок одну тисячу сто двадцять вісім гривень сорок вісім копійок), 2116,93 грн (дві тисячі сто шістнадцять гривень дев'яносто три копійки) судового збору та 9123,50 грн (дев'ять тисяч сто двадцять три гривні п'ятдесят копійок) витрати на правову допомогу.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресую: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2019 року

Суддя С.М. Гушилик