ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 Справа № 914/176/19

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді одноособово ОСОБА_1 здійснив у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання розгляд справи:

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагротех",
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестсіті",
про:стягнення 107'055,57 грн.
Процедури.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагротех" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестсіті" про стягнення заборгованості у розмірі 107'055,57 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.02.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 06.03.2019.

В судове засідання 06.03.2019 з'явились представники обох сторін, надали усні пояснення по справі та подали клопотання про продовження розгляду справи без проведення судових засідань. Зважаючи на зазначене, суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи без проведення судових засідань та без виклику представників сторін.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору поставки № 26/07 від 02.10.2017, не виконав обов'язку з поставки товару, який був оплачений позивачем, та не повернув оплачених коштів у сумі 53'795,40 грн. Окрім того, за порушення зобов'язань відповідачу станом на 24.01.2019 нараховано 25'157,40 грн. пені, 3'152,02 грн. штрафу та 24'950,75 грн. 36% річних.

Заперечення відповідача.

Відповідач позовні вимоги частково визнав. Зокрема, відповідач погодився із заборгованістю в розмірі 53'795,40 грн. Однак не погодився з сумою нарахованої неустойки та 36% річних. Так, відповідач вважає, що такі могли нараховуватись до дати припинення договору 31.12.2017. Крім того, штрафні санкції потрібно нараховувати на суму передоплати у розмірі 53'795,40 грн., а не у розмірі 63'040,00 грн. Отже, з урахуванням зазначеного, відповідач повинен сплатити 2'970,0 грн. 36% річних, 2'318,18 грн. неустойки та 2'689,77 грн. штрафу.

Відповідь на відзив.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.

Обставини справи.

Сторони уклали договір поставки № 26/07 від 02.10.2017 (далі Договір) (а.с 19-21). Відповідно до умов Договору постачальник (відповідач у справі) зобов'язується передати (поставити) у власність в погоджені строки покупцеві товар, а покупець (позивач у справі) зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього встановлену грошову суму у встановлені цим Договором строки. Строки та умови поставки вказуються у Специфікації, яка є невід'ємною частиною цього Договору (пункт 1.1).

Оплата за товар перераховується на підставі виставленого постачальником у відповідності до підписаної сторонами специфікації (додатку до Договору), рахунку на протязі 3 (трьох) банківських днів від дати рахунку (пункт 4.1).

Строк (термін), умови здійснення поставки зазначаються у Специфікації до цього Договору (пункт 5.1). Якщо інше не передбачено відповідною Специфікацією, то строк поставки конкретної партії товару становить 10 календарних діб з моменту підписання сторонами відповідної Специфікації, а базисом поставки згідно з положеннями "ІНКОТЕРМС-2010" є "DDP доставки товару до місця призначення", місцем призначення є склад покупця за адресою: Україна, Житомирська область, Андрушівський район, с. Великі Мошківці, вул. Шевченка, 1.

Сторони 02.10.2017 підписали Специфікації на поставку 131,5 тонн товару вартістю 944'170,00 грн.:

- № 1 на поставку 32 тонн товару, вартістю 229'760,00 грн. до 25.10.2017 (а.с. 22);

- № 2 на поставку 99,5 тонн товару вартістю 714'410,00 грн. до 25.10.2017 (а.с. 23).

Відповідач виставив позивачу рахунки на оплату 130 тонн товару вартістю 934'925,00 грн., зокрема: № 133 від 18.09.2017 за поставку 99,5 тонн товару на суму 714'410,00 грн. (а.с. 24); № 134 від 06.10.2017 за поставку 30,5 тонн товару на суму 220'515,00 грн. (а.с. 25).

Позивач сплатив відповідачу 934'925,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 1011 від 10.10.2017 на суму 220'515,00 грн. (а.с. 26);

- № 1010 від 10.10.2017 на суму 714'410,00 грн. (а.с. 27).

Відповідач поставив позивачу 122,72 тонни товару на загальну суму 881'129,60 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № 183 від 05.10.2017 на 70,5 тонн товару вартістю 506'190,00 грн. (а.с. 28);

- № 188 від 09.10.2017 на 35,5 тонн товару вартістю 254'890,00 грн. (а.с. 29);

- № 3 від 11.01.2018 на 16,72 тонни товару вартістю 120'049,60 грн. (а.с. 30).

Отже, непоставленими залишилось 8,78 тонн товару вартістю 63'040,40 грн., з них 7,28 тонн товару вартістю 53'795,40 грн. оплачено.

Позивач надіслав відповідачу вимогу-претензію № 25/05-18 від 25.05.2018 (а.с. 31-32), в якій вимагав негайно виконати обов'язок з поставки товару та сплатити неустойку у розмірі 14'599,47 грн. Факт надсилання вимоги-претензії позивач підтвердив описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (а.с. 33).

Позивач надіслав відповідачу вимогу-претензію № 02/10-18 від 02.10.2018 (а.с. 34-35), в якій вимагав негайно повернути сплачені ним кошти у розмірі 53'795,40 грн. та сплатити неустойку у розмірі 22'357,75 грн. Факт надсилання вимоги-претензії позивач підтвердив описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (а.с. 36).

Як убачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (ідентифікатори поштових відправлень 294 та 310) обидві претензії були вручені відповідачу. Доказів надіслання відповідачем відповіді на претензії немає в матеріалах справи.

Оцінка суду.

Основний борг.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що оплата за товар перераховується на підставі виставленого постачальником у відповідності до підписаної сторонами специфікації (додатку до Договору), рахунку на протязі 3 (трьох) банківських днів від дати рахунку.

Суд установив, що частину товару вартістю 761'080,00 грн. позивач оплатив після його поставки, водночас, частину товару вартістю 173'845,00 грн. перед його поставкою.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.10.2017 сплатив 173'845,00 грн., однак відповідач 11.01.2018 передав позивачу товар вартістю лише 120'049,60 грн. Таким чином, не поставив товар вартістю 53'795,40 грн., а також не повернув позивачу вказані кошти.

Зважаючи на зазначене, вимоги позивача про стягнення 53'795,40 грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Неустойка.

Згідно з пунктом 7.2 Договору у випадку порушення постачальником термінів поставки чи непоставці товару, при виконанні покупцем своїх зобов'язань з оплати згідно з Договором, постачальник сплачує покупцю на його вимогу:

- за прострочення постачання понад 10 календарних днів штраф у розмірі 5% вартості відповідного товару,

- з 11 дня затримки пеню у розмірі, який розраховується, виходячи з розміру подвійної облікової ставки, яка встановлюється Національним банком України і діє у період прострочення, від відповідної вартості не поставленого вчасно товару за кожен календарний день такого прострочення.

Зважаючи на положення пунктів 3.1, 4.1, 5.1, 5.2 Договору та Специфікацій, суд робить висновок, що штраф та пеня за Договором повинні нараховуватись на суму непоставленого товару вартістю 63'040,40 грн. Зокрема, позивач виконав свої зобов'язання з оплати відповідно до пункту 4.1 Договору оплатив виставлені відповідачем рахунки. Водночас, згідно з пунктами 3.1 та 5.1 Договору відповідач повинен був поставити ту кількість товару, яка зазначена у Специфікаціях, а не ту, яка оплачена позивачем, чи ту, на яку виставлено рахунки. В цьому аспекті суд звертає увагу, що у Специфікаціях сторони передбачили оплату 100% вартості товару протягом 3 банківських днів з дня постачання (післяоплата). Таким чином, згідно з положеннями пункту 7.2 Договору відповідач повинен сплатити штраф та пеню, розраховану від суми саме непоставленого товару (згідно зі Специфікаціями).

Оскільки Специфікаціями передбачена поставка 131,5 тонн товару вартістю 944'170,00 грн. до 25.10.2018, однак 8,78 тонн товару вартістю 63'040,40 грн. відповідач до сих пір не поставив, вимоги про стягнення 3'152,02 грн. штрафу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Суд перевірив розрахунки позивача в частині нарахування пені, з урахуванням положень частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
63040.4005.11.2017 - 14.12.20174013.5000 %0.074 %*1865.30
63040.4015.12.2017 - 25.01.20184214.5000 %0.079 %*2103.65
63040.4026.01.2018 - 01.03.20183516.0000 %0.088 %*1934.39
63040.4002.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*2466.35
63040.4013.04.2018 - 05.05.20182317.0000 %0.093 %*1350.62
Таким чином, до стягнення підлягає 9'720,31 грн. пені.

Проценти річних.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами Договору встановлено, що у відповідності до положень статті 625 Цивільного кодексу України сторона, що порушила зобов'язання за цим Договором зобов'язана сплатити іншій стороні суму основного боргу (вартості непоставленого, не поставленого в строк або неоплаченого товару) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 36 % річних від простроченої суми (вартості товару) (пункт 7.5). Сторони дійшли згоди, що відповідно до частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України у разі непоставки товару у встановлені строки постачальник сплачує покупцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 7.6 Договору з дня одержання попередньої оплати вартості такого товару (пункт 7.6).

Отже, можливість застосування такого заходу відповідальності передбачено укладеним між сторонами Договором та узгоджується зі статтями 536, 693 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція відображена і в постанові Верховного Суду № 922/577/18 від 16.01.2019.

Таким чином, в межах заявлених позовних вимог до стягнення підлягає 24'950,75 грн. 36 % річних.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що нарахування пені та 36 % річних є можливим лише до дати припинення Договору і не може нараховуватись після такої дати.

По-перше, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 4 статті 631 Цивільного кодексу України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язання, що виникло на підставі такого договору, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін та не звільняє сторони від відповідальності за його порушення.

По-друге, заперечення відповідача суперечить нормі частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України. Законодавцем передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Відтак з відповідача підлягає до стягнення 1'644,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвестсіті" (адреса: 80300, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 39678604) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісагротех" (адреса: 22400, Вінницька область, Калинівський район, місто Калинівка, вулиця Чкалова, будинок 1-А; ідентифікаційний код 39690967) 53'795 (п'ятдесят три тисячі сімсот дев'яносто п'ять) грн. 40 коп. основного боргу, 9'720 (дев'ять тисяч сімсот двадцять) грн. 31 коп. пені, 3'152 (три тисячі сто п'ятдесят дві) грн. 02 коп. штрафу, 24'950 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн. 75 коп. 36 % річних, 1'644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Рим Т.Я.