ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08 квітня 2019 року м. Черкаси справа № 04/5026/1932/2012

Суддя господарського суду Черкаської області Боровик С.С. розглянувши заяву ліквідатора від 05.04.2019 року про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №04/5026/1932/2012

за заявою приватного підприємства фірми "Кодак"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Від ліквідатора Іванюка О.М. надійшла заява від 05.04.2019 року, в якій просить суд накласти арешт та заборонити державним реєстраторам і нотаріусам (на яких покладено функції державного реєстратора) вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов'язані із державною реєстрацією речових прав (права власності чи інших речових прав) на нерухоме майно, а саме:

- будівля, нежитлова будівля, об'єкт житлової нерухомості: Ні; загальна площа (кв.м): 249,7, Опис: будівля загальною площею 249,7 кв.м., а саме: цокольний поверх - приміщення загальною площею 61,3 кв.м. (торговий зал, склад, кухня, умивальник, коридор, торговий зал); 1-й поверх - приміщення загальною площею 188,4 кв.м. (тамбур, торговий зал, склад, склад, кабінет); Адреса: Черкаська обл., м. Умань, вулиця Таращанська, будинок 12; Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 43;

- будівля, нежитлова будівля, об'єкт житлової нерухомості: Ні; загальна площа (кв.м): 161,1, Опис: нежитлова будівля, зазначена на плані літерою «А», загальною площею 161,1 кв.м., з підвалом площею 77,5 кв.м, приміщенням на першому поверсі площею 83,6 кв.м; Адреса: Черкаська обл., м. Умань, вулиця Чорного Рафаїла, будинок 7; Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00.

На даний час спірне майно належить ТОВ «УКРТРАНСНАФТОСЕРВІС-ПРОМ», в реєстрі відсутні будь-які обтяження та заборони відчуження майна, тому за твердженням ліквідатора, майно може бути продано третій особі, що унеможливить виконання рішення суду та задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінюючи обґрунтованість заяви ліквідатора про забезпечення позову суд вважає, що ліквідатор не навів належного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, доводи ліквідатора будуються лише на припущеннях (майно може бути продано третім особам), що не може вважатися реальною загрозою порушення його прав.

Ліквідатор не вказав жодних обставин в обґрунтування того, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, заява ліквідатора про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою та не підтверджена відповідними доказами.

Керуючись статтями 136-137, 139, 140, 233-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви від 05.04.2019 року ліквідатора Іванюка О.М. про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С.Боровик