ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

05.04.2019 м. Дніпро Справа № 904/1598/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.), постановлену у м. Дніпро 18.06.2018р. у справі № 904/1598/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровськ-Авто", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Автокапітал", м. Київ

про розірвання договорів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018р. призначено у справі судову автотехнічну експертизу. Матеріали справи № 904/1598/18 направлено до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі № 904/1598/18 зупинено на час проведення судової експертизи.

На вирішення експерта поставлені наступні питання:

1. Чи має автомобіль Mercedes-Benz GLS 500 4MATIC VIN WDC1668731D007858 недоліки (зокрема, але не виключно - системи активної стабілізації "Active curve system")? Якщо автомобіль має недоліки, яка причина їх виникнення: з вини заводу-виробника чи покупця? Чи є такі недоліки істотними в розумінні ч. 2 ст. 678 ЦК України (а саме, чи є ці недоліки такими, які не можна усунути; чи є ці недоліки такими, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу; чи є ці недоліки такими, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення)?

2. Чи має автомобіль Mercedes-Benz GLS 500 4MATIC VIN WDC1668731A907667 недоліки (зокрема, але не виключно - системи активної стабілізації "Active curve system")? Якщо автомобіль має недоліки, яка причина їх виникнення: з вини заводу-виробника чи покупця? Чи є такі недоліки істотними в розумінні ч. 2 ст. 678 ЦК України (а саме, чи є ці недоліки такими, які не можна усунути; чи є ці недоліки такими, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу; чи є ці недоліки такими, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення)?

06.11.2018р. матеріали справи № 904/1598/18 повернуто до Господарського суду Дніпропетровської області разом із висновком судового експерта № 3404-18 від 25.10.2018р.

До Центрального апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року у справі № 904/1598/18.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами справи та апеляційної скарги, дійшла до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету ОСОБА_1 Європи від 07.02.1995р. державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" ст. 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 25.03.2019р. у справі № 910/13245/14 та від 14.02.2019р. у справі № 902/368/16.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов'язків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 року у справі № 904/1598/18 призначено у справі № 904/1598/18 повторну судову автотехнічну експертизу; проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено ті ж самі питання, що і при призначені первісної експертизи; зупинено провадження у справі № 904/1598/18 на час проведення експертизи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" було подано до апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018р. у справі № 904/1598/18, за результатами розгляду якої постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018р. у справі № 904/1598/18 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018р. у справі № 904/1598/18 залишено без змін.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018р. у даній справі, яка фактично вичерпала свою дію.

Таким чином, дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" щодо оскарження ухвали, яка фактично вичерпала свою дію, розцінюються судом апеляційної інстанції, як такі, що скеровані на безпідставне затягування розгляду справи та перешкоджання виконанню судового рішення, а отже й такими, що підпадають під визначення ст. 13 ЦК України "зловживання правом".

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована Україною 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, адекватним процесуальним наслідком даного зловживання процесуальними правами з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" апеляційний суд вважає повернення апеляційної скарги заявнику в порядку ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Частина 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо покладає на суд обов'язок вживати заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами, під які у розумінні п. 1 ч. 2 цієї статті, на думку апеляційного господарського суду, у повній мірі підпадають дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" з подання апеляціної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018р. у даній справі.

Частиною 1 ст. 131 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" на те, що при зловживанні в подальшому процесуальними правами у справі, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального України.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 131, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" апеляціної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року у справі № 904/1598/18 зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018р. у справі № 904/1598/18 повернути скаржнику.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга № 52 від 01.03.2019р. на 6 арк., опис, конверт, другий примірник апеляційної скарги № 52 від 01.03.2019р. на 6 арк., опис, конверт.

Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів", що при зловживанні в подальшому процесуальними правами може бути застосовано заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко