ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. Справа№ 910/15049/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

перевіривши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича

на рішення господарського суду Чернігівської області

від 08.01.2019 (повний текст рішення складено 14.01.2019)

у справі №910/15049/18 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

до фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича

про стягнення 24340 грн. 70 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулось до місцевого господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича про стягнення заборгованості за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 в розмірі 8964 грн. 66 коп., з яких: 4342 грн. 08 коп., 726 грн. 94 коп. 3 % річних, 3895 грн. 64 коп. інфляційних втрат, а також 15376 грн. 04 коп. заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 30.09.2016 по 31.03.2018, з яких: заборгованість у сумі 14169 грн. 91 коп., 3 % річних у сумі 206 грн. 63 коп., інфляційні нарахування у сумі 999 грн. 50 коп.

18.12.2018 від відповідача на адресу місцевого господарського суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. В обґрунтування даної заяви відповідач посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № Е1063-3296 від 01.12.2014 за період з 31.12.2014 по 22.11.2015, оскільки на момент звернення 22.11.2018 до суду з позовом минуло більше трьох років. Відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності згідно ст. 267 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.12.2014 по 22.11.2015.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 08.01.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича, на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", 17969 грн 23 коп. заборгованості за надані послуги, 424 грн 25 коп. 3% річних та 2070 грн 15 коп. інфляційних втрат та 1446 грн 03 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Балобін Андрій Олегович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 08.01.2019 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що відносини за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 є цивільно-правовими, оскільки договір укладено з фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем, а отже спір є таким, що не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, однак суд першої інстанції вказані обставини не дослідив та прийшов до помилкових висновків щодо наявності господарських відносин між сторонами. Крім того, скаржник зазначає, що висновки суду про надання послуг за договором, направлення та отримання рахунків відповідачем відповідно до п.п.4.1-4.4 договору не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для нарахування та стягнення заборгованості. Також скаржник зазначає, що відповідача не було повідомлено належним чином про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 08.01.2019, що є підставою для скасування рішення суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Чорної Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича на рішення господарського суду Чернігівської області від 08.01.2019 у справі №910/15049/18. Постановлено, що апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

06.03.2019 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач заперечує проти доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

01.04.2019 до суду від позивача надійшло заперечення на відповідь на відзив (надіслане 26.03.2019).

Враховуючи те, що з відповідним запереченням позивач звернувся поза встановлений судом строк, колегією суддів не приймається до уваги вказане заперечення.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.02.2012 між комунальним підприємством "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у м. Києві ради (яке в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"), як довірителем, та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, як повіреним, був укладений договір доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів №1 (далі за текстом - договір доручення).

Відповідно до п. 2.2.1 договору доручення довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії: 2.2.1.1 - укладати з власниками та орендарями нежитлових приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.2 - здійснювати облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 2.2.1.3 - проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами, спрямовану на зменшення заборгованості; 2.2.1.4 - здійснювати облік та збір, у тому числі в судовому порядку, заборгованості споживачів за послуги довірителя; 2.2.1.5 - проводити прийом споживачів з питань нарахування та оплат за послуги довірителя та надавати відповідні довідки; 2.2.1.6 - виконувати інші дії для забезпечення виконання умов даного договору.

Зазначені юридичні дії, передбачені п. 2.2.1 договору доручення, вчиняються у межах об'єктів, визначених додатком №2 до договору.

Відповідно до п. 3.4.3. договору доручення до прав та обов'язків повіреного відноситься отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів в рахунок оплати послуг довірителя та впродовж семи днів перерахування отриманих коштів на поточний рахунок довірителя.

Облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 31.03.2013 по 01.09.2016 здійснювало КП ЦОС на підставі договору доручення з КП "Керуюча дирекція" Шевченківського району (яке в подальшому перейменоване в КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва").

З 01.09.2016 облік, нарахування та збір платежів власників та орендарів нежитлових приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснює Комунальний концерн "Центр комунального сервісу" на підставі договору доручення №512 від 31.08.2016.

Відповідно до п.5.2.9 договору доручення №512 від 31.08.2016 до прав та обов'язків КК "Центр комунального сервісу" відноситься отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів, в рахунок оплати послуг КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та 4, 18, 28 числа кожного місяця перераховування отриманих коштів на поточний рахунок КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва".

Відповідно до п. 5.4.9 договору доручення №21 від 24.01.2017 до прав та обов'язків КК "Центр комунального сервісу" належить отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів власників та орендарів, в рахунок оплати послуг КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 4, 18, 28 числа кожного місяця перерахування отриманих коштів на поточний рахунок КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва".

Відповідно до п. 5.3.8 договору доручення № 1016 від 29.12.2017 до прав та обов'язків КК "Центр комунального сервісу" належить отримання на свій поточний рахунок грошових коштів, що надходять від споживачів власників та орендарів, в рахунок оплати послуг КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та 4, 18, 28 числа кожного місяця перерахування отриманих коштів на поточний рахунок КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва".

01.12.2014 між фізичною особою-підприємцем Балобіним Андрієм Олеговичем (власник або орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Шевченківського району" (виконавець) укладено договір №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна (далі - договір про відшкодування витрат).

Відповідно до п. 1.1 договору про відшкодування витрат виконавець забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі (будівлі, частини будівлі, окремого приміщення в будівлі), що находяться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 8 (далі - будівля), а також утримання будинку та прибудинкової території, а власник (орендар) відшкодовує витрати виконавця на виконання вказаних робіт (послуг) пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі (далі - експлуатаційні витрати), якщо інше випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором.

Власник (орендар) володіє приміщенням загальною площею 202,1 кв. м на підставі договору купівлі-продажу № 9012 від 29.12.2006 (п. 1.2. договору про відшкодування витрат).

Згідно з п. 4.4. договору про відшкодування витрат загальна вартість відшкодування власником (орендарем) витрат з утримання та обслуговування нерухомого майна за даним договором становить 542 грн 69 коп. на місяць, у тому числі ПДВ 90 грн 45 коп.

Оплата послуг, передбачених п.п. 4.1.-4.4 договору про відшкодування витрат проводиться власником (орендарем) щомісячно у 10-ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем (п. 4.6 договору).

Згідно з п. 4.7. договору про відшкодування витрат у випадку зміни розміру тарифу та/або його структури на витрати з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території в період дії договору, виплата власником (орендарем) платежів обумовлених п.п. 4.1-4.4 цього договору, здійснюється на підставі рахунків виконавця, і не потребує додаткового погодження сторін і змін умов договору.

Відповідно до п. 6.1 договір про відшкодування витрат набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2017 включно.

Згідно з п. 6.5 договору про відшкодування витрат у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" зазначає, що відповідачем належним чином не виконані зобов'язання за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 щодо оплати наданих позивачем та спожитих відповідачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 в розмірі 4342 грн. 08 коп., за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 в розмірі 14169 грн. 91 коп.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 в розмірі 8964 грн. 66 коп., з яких: 4342 грн. 08 коп., 726 грн. 94 коп. 3 % річних, 3895 грн. 64 коп. інфляційних втрат, а також 15376 грн. 04 коп. заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 30.09.2016 по 31.03.2018, з яких: заборгованість у сумі 14169 грн. 91 коп., 3 % річних у сумі 206 грн. 63 коп., інфляційні нарахування у сумі 999 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 18511 грн 99 коп. суми основного боргу є обґрунтованими та документально доведеними, оскільки невиконання зобов'язання відповідача за договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано.

Разом з тим, суд дійшов висновку задовольнити заяву відповідача та застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожитті комунальні послуги за період з 31.12.2014 по 22.11.2015 у зв'язку з чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в частині стягнення заборгованості за послуги, спожиті протягом періоду з 23.11.2015 по 31.03.2018 у розмірі 17969 грн 23 коп., 424 грн 25 коп. 3% річних та 2070 грн 15 коп. інфляційних втрат, з покладенням судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Заперечення відповідача про те, що відносини за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 є цивільно-правовими, оскільки договір укладено з фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем, а отже спір є таким, що не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки договір скріплено печаткою фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича, що вказує на те, що договір укладено саме фізичною особою-підприємцем Балобіним Андрієм Олеговичем.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено вище, оплата послуг, передбачених п.п. 4.1.-4.4 договору про відшкодування витрат проводиться власником (орендарем) щомісячно у 10-ти денний термін після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунків, виставлених виконавцем (п. 4.6 договору).

В позовній заяві зазначено, що Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва були виставлені відповідачу рахунки на оплату № 60658 від 01.12.2014, № 4012 від 01.01.2015, № 5511 від 02.02.2015, № 14950 від 02.03.2015, № 20070 від 01.04.2015, № 24818 від 05.05.2015, № 29550 від 02.06.2015, № 34897 від 01.07.2015, № 39636 від 03.08.2015, № 44366 від 01.09.2015, № 49140 від 01.10.2015, № 53859 від 02.11.2015, № 58561 від 01.12.2015, № 4102 від 04.01.2016, № 8629 від 01.02.2016, № 13395 від 01.03.2016, № 18048 від 01.04.2016, № 22693 від 04.05.2016, № 27332 від 01.06.2016, № 31961 від 01.07.2016, № 36744 від 01.08.2016, № 3326 від 01.09.2016, № 8231 від 03.10.2016, № 11104 від 01.11.2016, № 19368 від 01.12.2016, № 1146 від 03.01.2017, № 5853 від 01.02.2017, № 14123 від 01.03.2017, № 18871 від 03.04.2017, № 23730 від 03.05.2017, № 27347 від 01.06.2017, № 32481 від 03.07.2017, № 36890 від 01.08.2017, № 41716 від 01.09.2017, № 46542 від 02.10.2017, № 52749 від 01.11.2017, № 57679 від 01.12.2017, № 4236 від 02.01.2018, № 8853 від 01.02.2018, № 13219 від 01.03.2018 (а.с. 44-83).

Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виставлення позивачем вказаних рахунків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зобов'язання відповідача з оплати послуг не настало через невиконання позивачем своїх зобов'язань з виставлення власнику (орендарю) рахунків на оплату таких послуг.

До позовної заяви позивачем додано претензію (примірник споживача) СПД Балобін А.О., складену КК "Центр комунального сервісу" 01.03.2018, в якій зазначено про наявність «заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 18511,99 грн.»

Проте зі змісту вказаної претензії неможливо встановити за яким правочином виникла заборгованість та за який період.

Крім того, з копії списку згрупованих поштових відправлень (відправник КК "Центр комунального сервісу"), доданої до позовної заяви як доказ направлення претензії від 01.03.2018, не вбачається направлення відповідної претензії фізичній особі-підприємцю Балобіну Андрію Олеговичу.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ним зобов'язань з надання послуг з обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі (будівлі, частини будівлі, окремого приміщення в будівлі), що находяться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 8 (далі - будівля), а також утримання будинку та прибудинкової території; додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором документально не підтверджені.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про стягнення з фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича заборгованості за договором №Е1063-3296 про відшкодування власником (орендарем) витрат по утриманню та обслуговуванню нерухомого майна від 01.12.2014 за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 31.12.2014 по 31.08.2016 в розмірі 4342 грн. 08 коп., а також заборгованості за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 30.09.2016 по 31.03.2018 в розмірі 14169 грн. 91 коп. є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 933,57 грн. 3% річних, 4895,14 грн. інфляційних втрат також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про стягнення суми основної заборгованості.

Враховуючи, що в процесі перегляду справи встановлено необґрунтованість вимог позивача, а відтак і відсутність його порушеного права або охоронюваного законом інтересу, до спірних правовідносин позовна давність не підлягає застосуванню і заява відповідача з цього приводу не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено за відсутності представника відповідача; в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 08.01.2019.

За змістом ст. 2, 7, 13 ГПК України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 120 ГПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2018 відкладено розгляд справи по суті на 08.01.2019. 08.01.2019 суд першої інстанції в судовому засіданні ухвалив оскаржуване рішення без участі представників сторін, зазначивши в описовій частині, що сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №204 - позивачу, №212 - відповідачу.

Водночас, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, оскільки повідомлення про вручення поштового відправлення №204, №212, на які посилався суд першої інстанції, підтверджують отримання сторонами копії ухвали суду від 26.11.2018, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/15049/18, розгляд справи по суті призначено на 18.12.2018 о 14:30 год., тоді як 18.12.2018 за відсутності представників сторін постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 08.01.2019, яка надіслана сторонам 08.01.2019 (відповідно до відмітки, яка міститься на обороті останнього аркушу ухвали суду (а.с.119).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасників справи, не забезпечив останнім можливості реалізувати надані їм законом права, оскільки розглянув справу за відсутності представників сторін, не з'ясувавши причини нез'явлення та не повідомивши належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича задовольнити.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 08.01.2019 у справі №910/15049/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" на користь фізичної особи-підприємця Балобіна Андрія Олеговича витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Видачу наказу доручити господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи №910/15049/18 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна