ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 Справа № 917/40/19

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Комунального підприємства "Теплоенерго", вул. Софіївська, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 863 732,40 грн.

Суддя Кльопов Ігор Геннадійович

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники:

від позивача - Андрійко Є.Л. (див. протокол);

від відповідача - Лукачина А.В. (див. протокол).

04.04.2019 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, долучено їх до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 18.03.2019 року в порядку ст. 216 ГПК України.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук, про стягнення 863 732,40 грн. за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014

Ухвалою суду від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.02.2019

Ухвалою від 05.02.2019 підготовче судове засідання відкладено на 26.02.2019 Ухвалою суду від 26.02.2019 підготовче судове засідання відкладено на 06.03.2019

06.03.2019 року господарським судом Полтавської області закрито підготовче провадження у справі № 917/40/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019

Позивач на позовних вимогах наполягає, з підстав невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань стосовно оплати отриманого товару.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується згідно з відзивом на позовну заяву № 12-08/178 від 28.01.2019 р. (вх. № 819 від 30.01.2019 року) та запереченнями № 12-08/419 від 05.03.2019 р. (вх. № 2252 від 06.03.2019 р.), посилаючись на сплив позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів у даній справі та на встановлену законодавством України заборону нарахування неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ.

Крім того, у зазначених поясненнях КП «Теплоенерго» просить суд в разі задоволення позовних вимог ПАТ НАК «Нафтогаз України» зменшити розмір санкцій за неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд. встановив:

31.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 (а.с. 12-17).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Продавець (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») зобов'язувався передати у власність Покупцю (КП «Теплоенерго») у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець - прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

На виконання зазначеної норми договору № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 456 800,44 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 34-45).

Згідно з п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, після отримання різниці в тарифах з держбюджету.

За даними ПАТ «НАК «Нафтогаз України» відповідач оплату за переданий газ здійснював з порушенням строків, встановлених договором № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 р., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з КП «Теплоенерго» 863 732,40 грн., з яких: 231 043,74 грн. - пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24, 59 706,83 грн. - 3% річних та 572 981,83 грн. - інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар розраховувався з порушенням строків, встановлених договором № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 договору № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 визначено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 231 043,74 грн. пені (а.с. 23-33), суд прийшов до висновку, що він є обґрунтованим та вірним.

Водночас, як зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву № 12-08/178 від 28.01.2019 р. (вх. № 819 від 30.01.2019 року) та запереченнях № 12-08/419 від 05.03.2019 (вх. № 2252 від 06.03.2019 ) просить суд зменшити розмір санкцій за неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, створеним з метою задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності по постачанню гарячої води та теплопостачанню, а також обслуговуванню всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. При цьому, порушення відповідачем строку оплати за поставлений природний газ виникло внаслідок несвоєчасності розрахунків населення та інших споживачів за надані послуги та, відповідно, значного розміру дебіторської заборгованості перед КП «Теплоенерго», що вбачається зі звітів про фінансовий стан за 2014 2017 роки (а.с. 123-130).

Крім того, основна заборгованість за договором № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 була повністю погашена відповідачем до звернення позивача в суд із даним позовом, що підтверджується останнім.

Враховуючи викладене, наявні правові підстави для зменшення розміру пені, заявленої позивачем, на 50 % - до 115 521,87 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем приведено розрахунок інфляційних в розмірі 572 981,83 грн. та 3% річних - в розмірі 59 706,83 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 23-33).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо спливу позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів у даній справі судом не приймаються з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У пункті 9.3 договору купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 р. сторони встановили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Таким чином, сторонами у письмовій формі узгоджено договірне положення щодо збільшення позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів, що є предметом розгляду в даній справі, а отже, заява Комунального підприємства «Теплоенерго» про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Також не є обґрунтованим посилання відповідача на протиправність нарахування у даній справі неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних з огляду на відсутність доказів реструктуризації заборгованості КП «Теплоенерго» за договором купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Дана позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" (39600, Полтавська область, Пирятинський район, м. Кременчук, вул. Софіївська, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) - 748 210,53 грн., з яких: 115 521,87 грн. - пеня відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 р., 59 706,83 грн. - 3% річних, 572 981,83 - інфляційні нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 12 955,99 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. Відмовити у позові в частині стягнення 115 521,87 грн. пені відповідно до п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу № 2158/14-КП-24 від 31.01.2014 р.

Повний текст рішення складено 11.04.2019

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кльопов І.Г.