ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
УХВАЛА

04 квітня 2019 року Справа № 915/16/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали скарги приватного підприємства «ВІЛАНІК-СЕРВІС» на дії державного виконавця Інгульського відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області та скасування звіту про оцінку майна

при виконанні наказу від 25.04.2014 у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; адреса для листування: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 21, а/с 4-1)

до відповідача: Приватного підприємства «ВІЛАНІК-СЕРВІС» (54028, АДРЕСА_1)

третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне науково-виробниче підприємство «Віланік» (54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 17)

В С Т А Н О В И В:

03.04.2019 до Господарського суду Миколаївської області від приватного підприємства «ВІЛАНІК-СЕРВІС» надійшла скарга б/н та б/д (вх. № 3352/19) на дії державного виконавця та скасування звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні № 5361674, відкритого з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 25.04.2014 у справі № 915/16/14 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення з № 6-1 по № 6-9, загальною площею 128,80 кв.м. цокольного поверху в літері А-9, що знаходяться за адресою: пр. Леніна, б. 16/4, м. Миколаїв, які належать приватному підприємству «Віланік Сервіс» (АДРЕСА_2, код 23088204) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 27.12.2006 року на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 2709 від 20.12.2006 року, що зареєстроване у Миколаївському міжміському бюро технічної ради № 2709 від 27.12.2006 року, внесено у реєстрову книгу № 25 за реєстровим № 2850, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити вимоги позивача на загальну суму заборгованості за кредитним договором № BL10807 від 04.11.09 року у розмірі 685099,67 грн, з яких: 299899,39 грн основний борг, 104404,91 грн відсотки, 280795,37 грн підвищені відсотки.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019, за результатами повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Смородінову О.Г.

Враховуючи вищевикладене, справу №915/16/14 слід прийняти до провадження судді Смородінової О.Г.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про залишення скарги без руху, виходячи з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи принцип універсальності волі законодавця, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді справи, до відповідних процесуальних заяв, клопотань тощо учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання інших розділів ГПК України. Так, згідно зі ст. 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

За такого, оскільки питання прийняття до розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця процесуальним законом не врегульовано, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду даної скарги, застосувати приписи ст.ст.162, 164, 174 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

1. Згідно з приписами п.1 ч.1 ст.164 ГПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1 ст.172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобовязані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

У якості доказів на підтвердження надсилання на адреси позивача (стягувача у виконавчому провадженні) та відділу державної виконавчої служби копії скарги та доданих до неї документів скаржником надано лише датовані 01.04.2019 фіскальні чеки щодо відправлення рекомендованих листів без опису вкладення, що унеможливлює встановлення факту направлення позивачу (стягувачу у виконавчому провадженні) та відділу державної виконавчої служби копії скарги та доданих до неї документів. Крім того, скарга взагалі не містить доказів направлення її копії на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача.

Тобто, скаржником не подано належних доказів надсилання учасникам справи та відділу державної виконавчої служби саме копії скарги б/н та б/д (вх. № 3352/19) разом з доданими до неї документами.

2. Стаття 164 ГПК України встановлює вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, та ч. 2 вказаної статті зазначає, що позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як визначено ч. 4 вказаної статті, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаціно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003), затвердженої наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Разом з тим, заявником до скарги б/н та б/д (вх. № 3352/19) на дії державного виконавця та скасування звіту про оцінку майна в якості додатків додано ксерокопії документів, які не є засвідченими у встановленому законом порядку копіями документів, оскільки взагалі не містять відмітки про засвідчення копії.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 341 ГПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. За текстом скарги б/н та б/д (вх. № 3352/19) заявник зазначає про отримання звіту про оцінку майна 23.03.2019, однак не надає суду жодних доказів на підтвердження вказаного факту, що унеможливлює встановлення судом дотримання скаржником строку звернення до суду зі скаргою, а, отже підлягає підтвердженню заявником.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаржником при поданні скарги не дотримано вимог ст.ст.164, 172 ГПК України, що відповідно до вимог ч.1 ст.174 ГПК України є підставою для залишення скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 169, 174, 234, 339 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Справу №915/16/14 прийняти до провадження судді Смородінової О.Г.

2. Скаргу приватного підприємства «ВІЛАНІК-СЕРВІС» б/н та б/д (вх. № 3352/19) на дії державного виконавця та скасування звіту про оцінку майна, залишити без руху.

3. Скаржнику усунути встановлені при поданні скарги недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

4. Розяснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали, скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.Г. Смородінова