РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2019Справа № 910/15396/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерджі"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників справи:

від позивача Бодюк В.А. (адвокат);

від відповідача Фоменко С.О., Петренко Р.О. (адвокати).

Вільний слухач ОСОБА_4

В судовому засіданні 14.03.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 04.04.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

16 листопада 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 16.11.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерджі" (відповідач) про стягнення суми попередньої оплати за договором постачання природного газу № 2003/2 від 20.03.2017 року в розмірі 2 336 720,11 грн. (два мільйони триста тридцять шість тисяч сімсот двадцять гривень 11 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором постачання природного газу № 2003/2 від 20.03.2017 року щодо повернення позивачу суми переплати за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/15396/18 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, задоволено клопотання про відкладення розгляду справи представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерджі" - адвоката Фоменка С.О., підготовче засідання відкладено на 05.02.2019 року.

05.02.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 року було встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Газенерджі" за адресою: 02089, м. Київ, вул. Радистів, 64, оф.7, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 540 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 року у справі № 910/15396/18 вручено уповноваженому представнику відповідача - 27.11.2018 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 12.12.2018 року (включно).

Таким чином, відзив на позовну заяву поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчих засіданнях 05.02.2019 року та 12.02.2019 року судом оголошувалася перерва.

Судом в підготовчому засіданні 14.02.2019 року було розглянуте та відхилене клопотання про зупинення провадження у справі, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 14.02.2019 року. Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що у відповідності до п. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Дослідивши підстави поданого відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про його необґрунтованість на підставі приписів ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, а саме з мотивів не доведення заявником факту об'єктивної неможливості розгляду справи № 910/15396/18 до набрання законної сили рішенням суду в справі № 910/1274/19 та про можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даному господарському спорі.

Крім того, в підготовчому засіданні 14.02.2019 року було розглянуте та відхилене клопотання про перевірку повноважень представника ТОВ "Енерджи Продакт" - Бодюка Віталія Адамовича, оскільки в копії довіреності вих № 2/11-18 від 02.11.2018 року, доданої до позовної заяви, не зазначено про надання повноважень саме адвокату Бодюку Віталію Адамовичу.

Так, до позовної заяви ТОВ "Енерджи Продакт" додано засвідчену копію довіреності № 2/11-18 від 02.11.2018 року за підписом Генерального директора ТОВ "Енерджи Продакт" - ОСОБА_5 та фінансового директора - ОСОБА_6 В довіреності зазначено термін її дії (до 02.11.2019 року) та обсяг повноважень представника.

Частиною другою статті 61 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Крім того, в ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За приписами ст. 26. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, в підготовчому засіданні 14.02.2019 року представником позивача Бодюком Віталієм Адамовичем було надано суду для огляду оригінали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000030 від 25.07.2017 року та посвідчення адвоката № 000030 від 25.07.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши в підготовчому засіданні свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, суд дійшов висновку, що вказана заява про перевірку повноважень представника ТОВ "Енерджи Продакт" - Бодюка Віталія Адамовича є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Водночас, суд звертає увагу, що п. 7 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 14.02.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/15396/18 до судового розгляду по суті на 14.03.2019 року.

14.03.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заява б/н від 14.03.2019 року «Про повернення позовної заяви і доданих до неї документів» та клопотання б/н від 14.03.2019 року «Про долучення доказів до матеріалів справи».

За приписами ст. 182 Господарського процесуального кодексу України підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про витребування додаткових доказів; вирішує заяви та клопотання учасників справи; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За змістом ст. 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Вказані заява та клопотання судом залишені без розгляду, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 14.03.2019 року, з мотивів не доведення заявникомповажності причин їх незаявлення в підготовчому провадженні.

В судовому засіданні 14.03.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" (надалі - позивач, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газенерджі» (надалі - відповідач, позичальник) укладено договір постачання природного газу №2003/2 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ (надалі - газ) належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.

Згідно п. 1.4. договору, постачальник передає газ споживачу на відповідних (віртуальних/фізичних) точках виходу з ГТС (далі - Пункт призначення), при цьому споживач самостійно сплачує всі послуги з транспортування до цих точок виходу відповідно до укладених договорів транспортування

За умовами п. 3.1. договору загальна вартість 1000 м3 газу встановлюється у гривнях України і складає на момент укладення цього договору, без врахування вартості транспортування газу 6640,02 грн. в тому числі: ціна - 5553,35 грн., ПДВ 20% - 1106,67 грн.

В п. 3.2 договору зазначено, що розмір покупної ціни на газ, що встановлена и цьому договорі та/або додаткових угодах до нього може змінюватися за взаємною домовленістю сторін про що складається додаткова угода. У випадку внесення відповідних змін до діючого законодавства, що може вплинути на формування ціни газ, в тому числі встановлення додаткових податків, зборів тощо, або суттєвої зміни ціни на ринку газу, вартість буде корегуватися відповідно до цих документів та змін, що є обов'язковим для постачальника та споживача з моменту введення їх в дію, про що буде укладено відповідну додаткову угоду до договору. Ціну газу може бути змінено протягом місяця споживання.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що оплата за природній газ, що поставляється згідно умов цього договору, здійснюється у порядку: 100% вартості газу, що запланована у відповідному календарному місяці оплачується не пізніше 25 числа, що передує місяцю постачання. Газ передається постачальником споживачеві в обсягах фактично здійсненої оплати за природний газ.

На виконання умов договору постачання природного газу № 2003/2 від 20.03.2017 року позивачем було здійснено попередню оплату вартості природного газу, що має бути поставлений на наступний місяць, що підтверджується платіжними дорученнями (копії яких містяться в матеріалах справи), згідно наведеного розрахунку:

№Місяць, рікВартість 1 тис. м3 газуЗагальна вартість постав, газуДата оплатиСума оплати, грн.Сума переплати
1Квітень 20177050,00 6640,02292 046,26 2 324 007,0024.03.2017 11.05.20172 324 007,00 292 046,26
2Травень 2017б 350,002 429 943,3425.04.2017 27.04.20171 232 001,00 1 480 000,00282 057,66
3Червень 20176 849,002 511 343,3824.05.20172 671 110,00159 766,62
4Липень 20176 800,002 467 320,2521.06.20172 370 000,00-97 320,25
5Серпень 20176 778,002 432 060,2002.08.20172 440 082,887 822,68
6Жовтень 20178 398,023 283 155,5321.09.20172 754 740,69-528 414,84
7Грудень 20178 665,003 223 725,3723.10.20173 241 398,46244 834,94
03.11.2017175 879,73
16.11.201751 309,12
8Січень 20189 699,001 079 459,9021.12.2017969 900,00-109 559,90
9Лютий 20189 156,003 529 546.4426.01.20183 479 280,00-50 266,44
10Березень 20187 896,002 864 676,7005.02.2018109 559,90646 883,20
15.02.20183 402 000,00
11Квітень 20188 649,002 948 444,1022.03.20183 293 110,00344 665,90
12Травень 20188 739,003 048 460,3323.04.20183 320 820,00272 359,67
13Червень 20189 263,803 380 210,9422.05.20183 520 242,48140 031,54
14Липень 20189 450,003 672 081,0022.06.20184 063 500,00391 419,00
15Серпень 20189 779,044 038 875,0323.07.20183 911 616,00-127 259,03
16Вересень 201810 430,003 099 629,1222.08.20183 859 101,48759 471,17
2 336 720,11
Додатковою угодою № 15 від 23.08.2018 року до договору сторони погодили нову ціну за постачання газу, яка буде сплачуватися з вересня місяця, а саме у розмірі 10 430,00 грн., з яких вартість природного газу - 8691,67 грн. та ПДВ - 1738,33 грн.

Як вбачається з акту звіряння взаєморозрахунків за серпень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.08.2018 року становила 5 436 349,23 грн.

При цьому, судом встановлено, що відповідач проти заборгованості на вищезазначену суму не заперечував.

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до письмової заявки № 194 від 20.08.2018 року позивач замовив на вересень 2018 року поставку природного газу в розмір 370 тис..

Відповідачем виставлено рахунок № 50 на суму 3 859 101,48 грн. з ПДВ, який позивачем був оплачений платіжним дорученням № 7729 від 22.08.2018 року.

Суд звертає увагу, що вказана сума врахована в акті звіряння взаєморозрахунків за серпень 2018 року.

Протягом вересня 2018 року позивачем був спожитий природній газ в обсязі 297,184 тис.м3, що підтверджується актом прийому-передачі від 30.09.2018 року, тобто в меншому обсязі, ніж замовляв позивач (370 тис.м3), на загальну суму у розмірі 3 099 629,12 грн. (297,184 тис.м3 х 10 430,00 грн.).

Таким чином, як зазначає позивач, сума заборгованості відповідача зменшилася та станом на вересень 2018 року становить 2 336 720,11 грн. з розрахунку: 5 436 349,23 грн. (сума заборгованості за актом звіряння взаєморозрахунків за серпень 2018 року) - 3 099 629,12 грн. (сума спожитого газу у вересні 2018 року).

Позивач стверджує, що відповідачем в акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2018 року було встановлено завищену ціну за поставку газу - 11 900,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м3, з огляду на що загальна сума поставленого газу становить 3 536 494,36 грн. Вказаний акт не був підписаний позивачем, оскільки ціна на природній газ була змінена в односторонньому порядку, що суперечить п. 3.2. договору.

З огляду на вказані вище обставини, позивач направив відповідачу лист № 247 від 19.10.2018 року, в якому описав обґрунтовану відмову від підписання акту передачі-приймання газу від 30.09.2018 року та просив повернути позивачеві переплату у розмірі 2 336 718,92 грн.

В свою чергу відповідач, у відповідь на вищезазначений лист позивача, в листі № 415 від 22.10.2018 року зазначив про необхідність направлення на його адресу документів, що підтверджують договірні відносини з позивачем.

23.10.2018 року позивачем було направлено на електронну пошту відповідача копію договору постачання природного газу №2003/2 від 20.03.2017 року та копію додаткової угоди №15 від 23.08.2018 року.

Проте, відповідач грошові кошти в розмірі 2 336 720,11 грн. не перерахував.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою ст. 268 Господарського кодексу України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, що наприкінці серпня 2018 року відбулось суттєве коливання ціни природного газу в бік збільшення. Коливання відбулось у зв'язку із зміною кон'юнктури на європейському ринку природного газу, зокрема, відбулось зростання котирувань на європейських хабах та зниження середньозваженого курсу гривні до долара та євро.

У зв'язку з чим, відповідачем в акті приймання-передачі природного газу від 30.09.2018 року на загальну вартість 3 536 494,36 грн. вказано про поставку газу в обсязі 297,184 тис.м3, вартість 1 тис.м3 газу становить 11 900,00 грн. (з ПДВ).

При цьому, відповідач зауважив, що направляв позивачу лист № 432 від 30.08.2018 року з повідомленням про суттєве підвищення ціни природного газу на ринку природного газу України, тоді як позивачем даний факт заперечувався.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 1 ст. 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору, вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 188 Господарського кодексу України врегульований наступний порядком зміни договору: зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

В ч. 2, ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України зазначено, зміна ціни після укладення договорах допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Пунктом 3.2. договору визначено, що розмір покупної ціни на газ, що вказана в договорі та/або додаткових угодах до нього, може змінюватись за взаємною домовленістю сторін, про що складається додаткова угода. У випадку внесення відповідних змін до діючого законодавства України, що може вплинути на формування ціни газу, в тому числі встановлення додаткових податків, зборів тощо, або суттєвої зміни ціни на ринку газу, вартість газу буде коригуватись відповідно до цих документів та змін, що є обов'язковим для постачальника і споживача з моменту введення їх в дію, про що буде укладено відповідну додаткову угоду до договору. Ціну газу може бути змінено протягом місяця споживання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про зміну відповідачем в односторонньому порядку істотної умови договору (ціни), всупереч нормам законодавства та умовам п. 3.2. договору постачання природного газу №2003/2 від 20.03.2017 року.

Як вже було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, загальна вартість спожитого позивачем природного газу у вересні 2018 року становить 3 099 629,12 грн. (297,184 тис.м3 х 10 430,00 грн.), відтак суд дійшов висновку, що сума переплати позивача відповідачу становить 2 336 720,11 грн.: 5 436 349,23 грн. (сума заборгованості за актом звіряння взаєморозрахунків за серпень 2018 року) - 3 099 629,12 грн. (сума спожитого газу у вересні 2018 року).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини та факти, позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором постачання природного газу № 2003/2 від 20.03.2017 року в розмірі 2 336 720,11 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 35 050,80 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газенерджі" (, адреса: 02089, м. Київ, вул. Радистів, 64, оф. 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 24а) грошові кошти: попередньої оплати за договором постачання природного газу № 2003/2 від 20.03.2017 року - 2 336 720,11 грн. (два мільйони триста тридцять шість тисяч сімсот двадцять гривень 11 копійок) та судовий збір - 35 050,80 грн. (тридцять п'ять тисяч п'ятдесят гривень 80 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2019р.

Суддя О.В. Котков