УХВАЛА

08 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/4431/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019

у справі за позовом Організації орендарів орендної фірми "Екста"

до: 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради;

2) Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна";

3) Фонду державного майна України;

4) приватного акціонерного товариства "Центр моди "Екста",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_5

та за участю Київської місцевої прокуратури № 6

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 у справі №910/4431/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 05.11.2013, провадження у справі за позовом Організації орендарів орендної фірми (далі - ОООФ) "Екста" в частині вимог до Закритого акціонерного товариства "Центр моди "Екста" припинено; позовні вимоги до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено. Визнано за ОООФ "Екста" право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3 333 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставеллі, 11 (літера А); у задоволенні позовних вимог до Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" та Фонду державного майна України - відмовлено.

В лютому 2014 гр. ОСОБА_5 звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 за нововиявленими обставинами у справі №910/4431/13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у цій же справі, залишеному без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2014, задоволено заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 у справі №910/4431/13 скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено ОООФ "Екста" у задоволенні позову до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" та Фонду державного майна України. Провадження у справі в частині позовних вимог до Закритого акціонерного товариства "Центр моди "Екста" припинено.

16.01.2019 через канцелярію суду першої інстанції від ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга від 11.01.2019 (згідно поштового конверту подана 14.01.2019), в якій вона просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі №910/4431/13 повністю та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 від 26.02.2014 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі №910/4431/13 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі №910/4431/13 залишено без руху; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північному апеляційному господарському суду доказів доплати судового збору у розмірі 49 648,50 грн; клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази на підтвердження факту поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, шляхом подання відповідної заяви - протягом 10 днів з дня вручення апелянту копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, на підставі ст.260 ГПК України апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі № 910/4431/13 з доданими до неї документами (на 29-ти арк.) повернуто скаржнику.

21.03.2019 ОСОБА_4 звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №910/4431/13.

Відповідно протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 26.03.2019 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й., - передано вказану касаційну скаргу.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги та дослідивши додані до скарги матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України, зокрема, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 без руху, судом апеляційної інстанції в ухвалі від 28.01.2019 у справі №910/4431/13 було встановлено, що скаржником сплачено судового збору у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, оскільки до сплати за подачу апеляційної скарги належить - 54 810, 00 грн (36 540, 00 * 150%), тоді як скаржник згідно квитанції №46 від 14.01.2019 сплатив лише 5161,50 грн. крім того, зазначено, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва у даній справі ухвалено 07.03.2014 (повний текст складено 12.03.2014), однак апеляційну скаргу заявником подано лише 14.01.2019, що підтверджується відтиском штемпеля поштового відділення зв'язку на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга. Дослідивши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ст. ст. 73, 78, 79 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначила, що апелянтом не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 та не заявлено відповідне клопотання.

За тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 надіслала до суду заяву на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у даній справі, в якій зазначила про те, що сподівається, що суд визнає факт помилкової вказівки на доплату судового збору та про потребу подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з чим ухвала Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у даній справі буде автоматично виконана. Зазначаючи про помилку суду у визначенні суми судового збору за подання апеляційної скарги, апелянт вказала, крім іншого, що вона при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у даній справі має сплачувати 150 відсотків ставки судового збору від суми судового збору, яка була б сплачена, якщо б сама ОСОБА_4 була позивачем у даній справі, а тому стосовно неї не може бути застосована ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог п. 2. ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як зазначено в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №910/4431/13, судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та встановлено, що ОСОБА_5, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2013 у даній справі, сплатила судовий збір в розмірі 36 540,00 грн (а.с. 135, т. 7), та за результатами розгляду зазначеної заяви було винесено рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у даній справі, яке в даному випадку оскаржується ОСОБА_4

Враховуючи зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, оскільки за подачу апеляційної скарги на вказане рішення належить - 54 810, 00 грн (36 540, 00 * 150%), тоді як скаржник згідно з квитанцією № 46 від 14.01.2019 сплатив лише 5 161, 50 грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржником не виконано вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у даній справі та не подано доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому розмірі.

Судом апеляційної інстанції також зазначено, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва у даній справі ухвалено 07.03.2014 (повний текст складено 12.03.2014), разом з тим, апеляційну скаргу на вказане судове рішення скаржником подано лише 14.01.2019, що підтверджується відтиском штемпеля поштового відділення зв'язку на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 стверджує, що про оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2014 дізналась тільки в січні 2019 року, тобто після спливу майже п'яти років після прийняття судом оскаржуваного судового рішення. При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у даній справі нею не заявлено ні в апеляційній скарзі, ні в заяві на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Таким чином, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо не усунення у строк, визначений судом, недоліків поданої апеляційної скарги, а саме не подання суду доказів доплати судового збору в сумі 49 648,50 грн, не подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження й доказів на підтвердження факту поважності причин такого пропуску, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла правомірного висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2014 у справі №910/4431/13 на підставі ч.2 ст. 260 та ч.4 ст. 174 ГПК України.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга позивача є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №910/4431/13 на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/4431/13 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 у зазначеній справі.

2. Копію цієї ухвали разом із доданими до скарги матеріалами на 33-ти аркушах надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий С.В. Жуков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г.Пєсков