ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2019 р.

Справа № 903/96/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О. В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали по справі № 903/96/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт”, с. Липляни, Ківерцівського району, Волинської області

до Державного підприємства “Експериментально-дослідне господарство “Еліта” Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, смт. Рокині, Луцького району, Волинської області

про стягнення 375 697,79 грн.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

31.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою № 67 від 31.01.2019 про стягнення з Державного підприємства “Експериментально-дослідне господарство “Еліта” Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України” 375 697,79 грн., з яких 288 998,30 грн. заборгованості за переданий на підставі договору купівлі-продажу № 2803/18055 від 28.03.2018 товар, 86 699,49 грн. штрафу.

На обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 2803/18055 від 28.03.2018 щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.02.2019 року; встановлено відповідачу строк до 25.02.2019р. для подачі відзиву.

В судове засідання 27.02.2019 року представник відповідача не з’явився. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 361.

Ухвалою суду від 27.02.2019 підготовче засідання було відкладено на 27.03.2019, запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

19.03.2019 представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання № 278 від 19.03.2019 про приєднання до матеріалів справи доказів про понесені судові витрати, яке судом задоволено.

В судове засідання 27.03.2019 представник відповідача не з’явився, відповідач відзиву на позов не подав. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 056.

Ухвалою суду від 27.03.2019 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 08.04.2019.

В судове засідання 08.04.2019 представники сторін не з’явилися. Факт належного повідомлення позивача про судовий розгляд підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №041, відповідача - №033, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Випадків, встановлених ст. 202 ГПК України, коли розгляд справи по суті відкладається, судом не встановлено.

За таких обставин, коли сторін належним чином повідомлено про судовий розгляд, справу по суті розглянуто за відсутності представників сторін, за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

28.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” як постачальником та Державним підприємством “Експериментально-дослідне господарство “Еліта” Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України як покупцем було укладено договір купівлі-продажу № 2803/18055, згідно з п. 1.1. якого продавець в порядку та на умовах цього договору зобов’язується продати у власність покупця засоби захисту рослин, насіння, мінеральні добрива, зернові та олійні продукти, дизпаливо, мікродобрива, інший товар, зазначений в накладних та/або специфікаціях до цього договору, а покупець в свою чергу зобов’язується прийняти цей товар та своєчасно оплатити його в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору кількість товару, ціна, умови продажу (переходу права власності на товар) товару обумовлюється сторонами в договорі та в накладних та /або специфікаціях на товар (додатках до цього договору), які є невід’ємними частинами цього договору.

Згідно з п.п. 3.1., 3.5 договору вартість однієї одиниці товару на кожну конкретну партію товару зазначається в специфікаціях на товар та/або у видаткових накладних. Покупець зобов’язується провести оплату кожної партії товару в термін, зазначений у специфікації до цього договору.

Між сторонами у справі були підписані специфікації до договору № 1253 від 28.03.2018, № 1217 від 28.03.2018, № 1337 від 30.03.2018, № 87 від 03.04.2018, № 295 від 05.04.2018, № 374 від 06.04.2018, № 187 від 04.05.2018, № 699 від 05.05.2018, № 624 від 10.05.2018, №777 від 15.05.2018, №1242 від 24.05.2018, № 773 від 18.06.2018, № 791 від 18.06.2018, № 1221 від 27.06.2018, № 380 від 09.07.2018, № 397 від 09.07.2018, № 769 від 12.07.2018, № 2084 від 31.07.2018, № 72 від 01.08.2018, № 600 від 11.09.2018, № 210 від 03.10.2018.

У вказаних специфікаціях зазначено найменування товару, його вартість, термін поставки, строк оплати товару.

Згідно з п. 5 специфікацій до договору строк оплати товару встановлено до 15.08.2018 року та до 15.10.2018 року.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 2803/18055 від 28.03.2018 року та на підставі підписаних сторонами специфікацій до договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 2 305 239,90 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних № 1253 від 28.03.2018, № 1217 від 28.03.2018, № 1337 від 30.03.2018, № 87 від 03.04.2018, № 295 від 05.04.2018, № 374 від 06.04.2018, № 187 від 04.05.2018, № 699 від 05.05.2018, № 624 від 10.05.2018, №777 від 15.05.2018, № 845 від 16.05.2018, №1242 від 24.05.2018, № 1265 від 24.05.2018, № 773 від 18.06.2018, № 791 від 18.06.2018, № 1221 від 27.06.2018, № 380 від 09.07.2018, № 397 від 09.07.2018, № 769 від 12.07.2018, № 2084 від 31.07.2018, № 72 від 01.08.2018, № 600 від 11.09.2018, № 210 від 03.10.2018.

Відповідач частину товару на суму 259 367,16 грн. повернув позивачу, а позивач прийняв таке повернення, що підтверджується накладною на повернення товару № 77 від 06.06.2018 (а.с. 41).

Також між сторонами були підписані: протокол про зарахування зустрічних вимог від 31.07.2018, за яким в рахунок погашення заборгованості було зараховано 488 562,46 грн., від 31.08.2018, за яким в рахунок погашення заборгованості зараховано 627 356,26 грн., від 14.12.2018, за яким в рахунок погашення заборгованості зараховано 730 301,03 грн.

14.12.2018 року відповідно до п. 3.1. договору між позивачем та відповідачем підписано акти коригування вартості поставленого та частково оплаченого товару. Сторони узгодили, що результат зміни ціни складає 12 085,20 грн (в т.ч. ПДВ) на користь позивача, зокрема:

- за актом N083(100000672 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №187 від 04.05.2018 року на 6,12 грн;

- за актом №ВЗП00000673 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №187 від 04.05.2018 року на 3 682,68 грн;

- за актом №ВЗП00000674 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №1242 від 24.05.2018 року на 1 331,58 грн;

- за актом №ВЗП00000675 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №773 від 18.06.2018 року на 2867,22 грн;

- за актом №ВЗП00000676 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №1221 від 27.06.2018 року на 3 620,82 грн;

- за актом №ВЗП00000677 коригування вартості від 14.12.2018 року, проведено коригування вартості видаткової накладної №380 від 09.07.2018 року на 576,78 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 288 988,30 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 288 988,30 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв'язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару вимога позивача про стягнення з відповідача 288 988,30 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

У зв'язку із порушенням відповідачем строку оплати товару, визначеного договором купівлі-продажу № 2803/18055 від 28.03.2018 року, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 86 699,49 грн. штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 7.3. договору у разі порушення строків оплати (невиконання умов договору) покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 30% від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару.

Оскільки відповідач порушив строки оплати товару, визначені договором купівлі-продажу № 2803/18055 від 28.03.2018, підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 86 699,49 грн. (розрахунок штрафу наведено у позовній заяві)

Позивачем також заявлено до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 339 грн.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126).

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).

На підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 339 грн., представником позивача надано: копію договору про надання правових послуг адвоката №1012/30419 від 10.12.2019, додаток №2 від 30.01.2019 до договору про надання правових послуг адвоката №1012/30419 від 10.12.2018, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1065 від 30.11.2018, ордер від 27.02.2019 № ВЛ000056064, платіжне доручення № V10354 від 18.03.2019 на суму 6 339 грн.

З огляду на підтвердження позивачем відповідними документами понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, враховуючи те, що відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлено, підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача оплаченої позивачем суми послуг адвоката в розмірі 6 339 грн.

У зв’язку із задоволенням позову судовий збір на підставі ст.129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 599, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства “Експериментально-дослідне господарство “Еліта” Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (вул. Шкільна, 2, смт. Рокині, Луцького району, Волинської області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” (45240, Волинська область, Ківерцівський район, с. Липляни, вул. Козацька, 22, ; адреса для листування: 43022, м. Луцьк, вул. Мамсурова, 10) 288 998 грн. 30 коп. заборгованості, 86 699 грн. 49 коп. штрафу, 6 339 грн. витрат на правничу допомогу, 5 635 грн. 48 коп. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 10.04.2019.

Суддя                                                                       І. О. Якушева