ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2132/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Таран С.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю представників учасників процесу:

Особисто - Малиновський О.Л., паспорт серія НОМЕР_1, дата видачі: 21.02.1996;

Від Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» - Кришталевська Е.Г., довіреність б/н від 29.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Малиновського Олега Леонідовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2018

суддя Малярчук І.А.

час та місце ухвалення:11:38:37 год. м. Одеса

повний текс рішення складено 29.12.2018

по справі № 916/2132/18

за позовом фізичної особи-підприємця Малиновського Олега Леонідовича,

до відповідача Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

про стягнення 20 219,57 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Фізична особа-підприємець Малиновський Олег Леонідович звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом (з урахуванням уточнень до позовної заяви) до Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» про стягнення з Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» на його користь грошових коштів у загальній сумі 20219, 57 грн., що складається з 18121, 50 грн. зобов'язання за Договором та нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання у сумі 2098, 07 грн., що складається з позовних вимог, якими є наступні:

1) стягнення безперечної щомісячної грошової винагороди позивачу за Актами № 07, № 08 за липень, серпень 2018 року у розмірі 7306, 00 грн.;

2) стягнення щомісячної грошової винагороди у розмірі 10% від суми Роялті, яку відповідач заборгував позивачу з січня по серпень 2018 року у розмірі 4954, 00 грн.;

3) стягнення грошової винагороди у розмірі 100% різниці між попередньою та діючою ставками Роялті, яку відповідач заборгував з січня 2018 року у розмірі 1390, 00 грн.;

4) стягнення грошової винагороди у розмірі 90% від першого платежу Роялті, яку відповідач заборгував позивачу в період з 2015 по 2018 роки у розмірі 2992, 50 грн.;

5) стягнення грошової винагороди, яка мала бути сплачена позивачу у розмірі 20% від місячного платежу Роялті, яку відповідач заборгував позивачу у розмірі 336, 00 грн.;

6) стягнення щомісячної грошової винагороди у розмірі 10% від заборгованих сум Роялті, сплачених у вересні, листопаді 2018 року за яким відповідач має зобов'язання виплатити позивачу винагороду у розмірі 1143, 00 грн.;

7) стягнення з відповідача штрафу у вигляді пені, інфляційних витрат та 3% річних за порушення грошового зобов'язання за договором у розмірі 2098,07 грн., згідно попередньому розрахунку, який міститься в уточненому Додатку №1 до позовної заяви.

В обгрувнтування позовних вимог ФОП Малиновський О.Л. посилається на те, що між ним та відповідачем Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» 19.03.2014 укладено договір №ПР-02/03/14 про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав, термін дії якого сплинув 01.09.2018. Договір №ПР-02/03/14 регулював правовідносини між сторонами щодо надання позивачем послуг, визначених п.2.2 договору, а відповідач мав зобов'язання прийняти послуги та оплатити їх на умовах, визначених розділом 4 договору.

Позивач зазначає, що відповідно до п.2.5. договору №ПР-02/03/14 підтвердженням надання послуг за ним було підписання сторонами щомісячних актів прийому-передачі послуг, які повинен був складати позивач. Позивач вказує, що акти складались за звичаями ділового обороту на основі даних, які надавав відповідач в зведених відомостях по платежах. За умовами договору №ПР-02/03/14 основними обов'язками позивача було проведення переговорів з користувачами щодо укладання ліцензійних договорів з визначенням умов та терміну їх дії, складання ліцензійних договорів і додаткових угод до них, за що відповідач сплачував позивачу відповідну винагороду. Також, обов'язками позивача було супроводження ліцензійних договорів та контроль за своєчасною оплатою роялті користувачами, за що позивач також отримував від відповідача винагороду. Крім того, позивач зазначає, що користувачі мали право безпосередньо, без участі позивача, звертатися до відповідача з приводу внесення змін в умови ліцензійних договорів або їх розірвання. Одночасно і відповідач мав право вирішувати деякі питання стосовно внесення змін в умови ліцензійних договорів або їх розірвання безпосередньо з користувачами, без участі позивача. Однак, як зазначає позивач, такі взаємовідносини між відповідачем та користувачами не мали впливати на право позивача отримувати винагороду за ліцензійними договорами, які були укладені за посередництвом позивача. Позивач вказує, що згідно умов договору №ПР-02/03/14 відповідач мав нараховувати йому винагороду у розмірі 100% від першого місячного платежу користувача, якщо ліцензійний договір укладений строком на один рік та у подальшому 10% від щомісячних платежів, або ж 20% від щомісячних платежів чи загальної суми коштів, якщо ліцензійний договір укладений строком менше ніж на один рік. У договорі №ПР-02/03/14 сторони також передбачили, що відповідач має щомісяця надсилати позивачу звідні відомості по платежах користувачів для складання актів та нарахування винагороди позивача, а позивач складає акти в 2-х примірниках, підписує їх та надсилає відповідачу на підпис. Відповідач підписує Акти та перераховує грошову винагороду на поточний рахунок позивача щомісяця протягом 10 робочих днів. Остаточний розмір винагороди позивача, дата складання та підписання актів вказується безпосередньо в самих актах.

Крім того, ФОП Малиновський О.Л. у позові зазначає, що вже після укладення договору №ПР-02/03/14 йому стало відомо, що деякі умови договору є суперечливими та незрозумілими, в договорі не визначено деяких взаємовідносин сторін, які б мали істотне значення, у зв'язку з чим позивачем було запропоновано внести зміни та доповнення до умов договору, але відповідач категорично від цього відмовився, що згодом призвело до конфлікту між сторонами, коли відповідач почав нав'язувати позивачу нові умови та пред'являти вимоги, які не були передбачені договором. Так, як зазначає позивач, у деяких випадках відповідач відмовляється платити 100% винагороди позивачу з перших платежів користувачів, посилаючись на якісь незрозумілі умови начебто як «технічного пере підписання» ліцензійних договорів, але такого поняття в договорі не існує. В подальшому, про що зазначає позивач, відповідач безпідставно вилучив з супроводу позивача декілька ліцензійних договорів, в яких відповідачем було збільшено ставки роялті, та припинив по них сплачувати винагороду, посилаючись на те, що начебто позивач повинен був це робити, а зробив відповідач. Однак, за умовами договору тільки відповідач має змогу самостійно змінювати умови в ліцензійних договорах та позивач, як останній зазначає у позові, на протязі останніх двох років вмовляв відповідача це зробити, тому що у позивача для цього не має повноважень, однак, відповідач таємно від позивача, скориставшись нагодою, що у позивача не було в наявності необхідних документів, змінив ставки роялті користувачам та без пояснення причин припинив виплату винагороди позивачу, що не передбачено умовами договору.

Окремо по вимогам про стягнення заборгованості ФОП Малиновський О.Л. зазначив про наступне. Вимога щодо стягнення з відповідача грошової винагороди позивачу в сумі 7306грн. за договором, згідно з актами: №7 за липень 2018р., №8 за серпень 2018 ґрунтується на обов'язках відповідача згідно п.п.3.3.4, 3.3.5 та розділу 4 договору, зведених відомостях по платежах роялті від користувачів за ліцензійними договорами за липень, серпень 2018, акту №7 за липень 2018. на суму 1 487грн. та акту №8 за серпень 2018 на суму 5819 грн. Вимога щодо стягнення з відповідача щомісячної грошової винагороди у розмірі 10% від суми роялті за ліцензійними договорами з користувачами: ФОП Калюжний В.П. (№ТЗ-15/07/15), ТОВ «Нові Бізнес Погляди» (ТРЦ-34/07/15), ТОВ «Ресторан «Фрателлі» (КБР-06/05/14), ТОВ «Сервіс Спорт» (ТЗ-14/01/15), ТОВ «Спортсервіс Один» (ТЗ-16/01/15), ТОВ «Спортсервіс Плюс» (ТЗ-13/01/15), ТОВ «Спортсервіс» (ТЗ-15/01/15), які були укладені при посередництві позивача та ним супроводжувалися, ґрунтується на обов'язках відповідача згідно п.п.3.3.4, 3.3.5 та розділу 4 договори. Позивач зазначає, що коли з січня 2018р. відповідач збільшив розмір роялті вищезазначеним користувачам, він безпідставно припинив виплати позивачу, пояснюючи свої дії тим, що начебто це був обов'язок позивача, але позивач для цього не мав жодних підстав, тому вбачає обов'язок відповідач виплатити йому 4954 грн. за період з січня по серпень 2018р. Також, умовами п.4.2. договору №ПР-02/03/14 обґрунтовує позивач позовну вимогу про стягнення з відповідача 1390 грн. за січень 2018р., що являє собою щомісячну грошову винагороду у розмірі 100% різниці між попередньою та діючою ставками роялті за ліц.договорами з користувачами: ФОП Калюжний В.П. (№ТЗ-15/07/15), ТОВ «Нові Бізнес Погляди» (ТРЦ-34/07/15), ТОВ «Ресторан «Фрателлі» (КБР-06/05/14), ТОВ «Сервіс Спорт» (ТЗ-14/01/15), ТОВ «Спортсервіс Один» (ТЗ-16/01/15), ТОВ «Спортсервіс Плюс» (ТЗ-13/01/15), ТОВ «Спортсервіс» (ТЗ-15/01/15), ФОП Пивоваров О.О. (ТЗ-14/07/15), ФОП Удалов В.О. (КБР-21/10/14), які були укладені при посередництві позивача та ним супроводжувалися. Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача 1992,50 грн. за 2015-2018 роки різниці 90% в розмірі грошової винагороди за ліц.договорами з користувачами: ФОП Янєва Л.М. (КБР-112/01/18), ТОВ « 7 Континентів» (КБР-35/02/16), ФОП Палаш П.М. (ТЗ-32/11/15), ФОП Влаєв А.І. (ТЗ-01/09/15), ФОП Пивоваров О.О. (ТЗ-14/07/15), які були укладенні при посередництві позивача, ґрунтується на обов'язках відповідача згідно п.4.2 договору №ПР-02/03/14, за яким позивач мав би отримати винагороду у розмірі 100% від першого платежу користувачів, але отримав лише 10%. Одночасно, позивач вбачає наявною у нього вимогу до відповідача щодо стягнення недоплаченої грошової винагороди за ліц.договором з ФОП Руднєв С.О. (КБР-113/01/18), укладеним при посередництві позивача, що обумовлена п.4.2. договору №ПР-02/03/14, згідно з яким позивач мав би отримати винагороду у розмірі 20% від кожного платежу користувача, що складає 112 грн. в місяць. Тоді як, користувач виплатив відповідачу роялті за чотири місяці в сумі 2240 грн. (по 1120грн. у червні та вересні цього року), з якої позивач мав би отримати винагороду у розмірі 448 грн., але в липні 2018 відповідач сплатив лише 112 грн., у зв'язку з чим позивач обраховує борг відповідача по цій вимозі в сумі 336 грн. Також, позивач вказує на наявність у нього права на отримання щомісячної грошової винагороди у розмірі 10% від сплачених боргів по роялті користувачами, згідно з ліц. договорами, які були укладені при посередництві позивача та ним супроводжувалися, в наступному розмірі: ТОВ « 7 Континентів» (КБР-35/02/16) - 300грн., ФОП Аджіашвілі Д.Ш. (КБР-27/07/15) - 56грн., ФОП Калюжний В.П. (ТЗ-15/07/15) - 24грн., ТОВ «Милість» (КБР-98/08/17) - 70грн., ТОВ «Нові Бізнес Погляди» (ТРЦ-34/07/15) - 250грн., ФОП Палаш П.М. (ТЗ- 32/11/15) - 100грн., ФОП Пивоваров О.О. (ТЗ-14/07/15) - 50 грн., ФОП Подвязкіна Т.С. (КБР-34/11/14) - 50 грн., ФОП Удалов В.О. (КБР-21/10/14) - 43 грн., ФОП Янєва Л.М. (КБР-112/01/18) - 200грн., яку обґрунтовано умовами п.п.3.3.4, 3.3.5. та розділу 4 договору №ПР-02/03/14, за яким позивач мав би отримати цю винагороду коли договір був діючим, якщо б користувачі своєчасно сплатили роялті за відповідні місяці, але користувачі-боржники сплатили борги за попередні місяці в вересні і листопаді 2018 року, коли вже сплинув термін дії договору №ПР-02/03/14, однак, відповідач, на думку позивача, все одно зобов'язаний виплатити позивачу за сплаченими боргами користувачів грошову винагороду у розмірі 1143 грн.

У грудні 2018 року Малиновський О.Л. звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» на його користь грошві кошти у загальній сумі 21723, 22 грн., що складається з 18121, 50 грн. зобов'язання за Договором та нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання у сумі 3601, 72 грн. та понесені судові витрати у розмірі 3486, 50 грн. (т.2, а.с. 16-17).

Як зазначено місцевим господарським судом, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Малиновського О.Л. здійснено 30.10.2018.

Так, з урахуванням приписів частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності та якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем, розглядаються в порядку господарського судочинства.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21 грудня 2018 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог Малиновського Олега Леонідовича до Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» про стягнення 21 723, 22 грн. збитків та покладено на ФОП Малиновського О.Л. судові витрати у розмірі 1762 грн. судового збору, 205 грн. витрат на поштові послуги з відправки відповідачу досудових претензій, позову та інших документів по справі, 238, 50 грн. витрат на копіювання судових документів, 80 грн. транспортних витрат, пов'язаних з прибуттям до суду, 320 грн. відсотків за позиками на оплату судового збору, 881 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення мотивоване тим, що позивачем Малиновським Олександром Леонідовичем не доведено доказами обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, місцевим господарським судом встановлено, що подані на підтвердження своїх позовних вимог докази, а саме: акти № 7 від 31.07.2018, № 8 від 31.08.2018, додаток № 1 до акту № 8 від 31.08.2018 - складені одноособово позивачем, не містять підпису уповноваженої особи відповідача, у порушення п.2.5. договору №ПР-02/03/14, а тому не є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України та факту надання позивачем відповідачу послуг, передбачених Договором № ПР-02/03/14, не підтверджують.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Малиновський Олег Леонідович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить прийняти апеляційну скаргу та призначити її розгляд у судовому засіданні; надати позивачу можливість шодо обґрунтування апеляційної скарги та подачі додаткових доказів після подачі апеляційної скарги; розглянути клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та вирішити питання про судовий збір; скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, в якому позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 відмовлено Малиновському Олегу Леонідовичу у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2018 у справі № 916/2132/18.

Апеляційну скаргу Малиновського Олега Леонідовича на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2018 у справі № 916/2132/18- залишено без руху.

Встановлено Малиновському О.Л. строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду докази сплати судового збору у розмірі 2643,00 грн. - протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

16.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Малиновського О.Л. надійшла заява про перегляд ухали від 11.01.2019 щодо звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 відмовлено Малиновському Олегу Леонідовичу у задоволенні клопотанні про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малиновського Олега Леонідовича на рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2018 у справі №916/2132/18 та запропоновано ПО «Українська ліга авторських і суміжних прав» протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до канцелярії суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншій стороні у справі в порядку частини другої статті 263 ГПК України.

31.01.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від 28.12.2018 на рішення суду від Малиновського Олега Леонідовича, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21.12.2018 по справі №916/2132/18, розглянути справу у судовому засіданні та прийняти нове рішення, в якому позовні вимоги задовольнити повністю; стягнути з відповідача Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» на його користь грошові кошти у загальній сумі 21723, 22 грн., що складається з 18121, 50 грн. зобов'язання за Договором та нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання у сумі 3601, 72 грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у загальній сумі 6126, 50 грн., що складаються з оплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1762, 00 грн., судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 2640, 00 грн., витрат на поштові послуги з відправки відповідачу досудових претензій, копій позовної заяви та інших документів по справі у розмірі 205, 00 грн., витрат на копіювання судових документів у розмірі 238, 50 грн.; транспортних витрат, пов'язаних з прибуттям до суду у розмірі 80, 00 грн. та відсотків за позиками у розмірі 320, 00 грн. (т.2, а.с. 157-174).

В обґрунтування доповнень до апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми чинного законодавства щодо первісного автоматичного розподілу судової справи між суддями за їх спеціалізацією, розгляд справи відбувся неналежним чином, без ретельного з'ясування усіх обставин справи, окремого розгляду складових частин позовних вимог та без належного дослідження наданих позивачем доказів, що призвело до прийняття судом першої інстанції помилкового рішення.

Узагальнені доводи доповнень апеляційної скарги.

Обгрунтовуючи доповнення до апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував те, що позовна заява на предмет позову стосуються звичайного господарського спору між суб'єктами господарювання про невиконання грошових зобов'язань за господарським договором. Відповідно до ч.ч. 4, 5 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Але в порушення ч.4, ч.5 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів розподіл справ був здійснений лише між суддями, які розглядають спори з інтелектуальної власності.

Малиновський О.Л. зазначає, що наслідком помилкового автоматизованого розподілу судової справи є те, що в своєму висновку, викладеному в судовому рішенні, суд першої інстанції посилається на статтю 418 ЦК України, як на статтю котра регулює правовідносини сторін у дійсному спорі. Але, це не відповідає дійсності, тому що спір між позивачем та відповідачем стосується прав та обов'язків виконання зобов'язань за господарським договором, які не мають відношення до прав інтелектуальної власності.

Скаржник звертає увагу суду на те, що призначене по справі на 22.11.2018 о 12:00 год. судове засідання не відбулося, оскільки суд першої інстанції своєю ухвалою призначив розгляд заяви про забезпечення позову на 20.12.2018 об 10:50 хв., а другою ухвалою призначив розгляд справи по суті на 20.12.2018 о 11:00 год., що свідчить про те, що практично розгляд заяви про забезпечення позову та розгляду справи по суті було призначено в одному судовому засіданні. Також, апелянт зазначає, що засідання почалося із запізненням, на розгляд справи по суті було відведено дуже мало часу, тому воно відбувалось поспіхом, без з'ясування обставин справи та належного дослідження доказів та без опитування сторін, а потім було оголошено перерву до 21.12.2018. Після перерви, суд першої інстанції не дозволив позивачу надати пояснення, які мале істотне значення для розгляду справи, лише оголосивши скорочений зміст судового рішення.

Малиновський О.Л. посилається на те, що судом першої інстанції не було враховане те, що відповідач не надав до справи жодних доказів, які могли б спростувати будь-які докази позивача або могли б довести факт невиконання позивачем своїх зобов'язань за Договором на що посилається відповідач у своєму відзиві на позов.

Однак, на зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та не згадав у своєму рішенні про наявність письмової вимоги позивача щодо витребування доказів у відповідача.

Крім того, судом першої інстанції не було встановлено на яких підставах відповідач відмовився виконувати свої зобов'язання за п.п.2.3, 3.3.4, 3.3.5 та 3.3.6 Договору №ПР-02/03/14 з урахуванням того, що свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується наявними доказами.

Малиновський О.Л. посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення не було встановлено, що договір №ПР-02/03/14 не містить умов, які б дозволяли відмовитись від підписання актів-прийому-передачі наданих послуг в односторонньому порядку.

Малиновський О.Л., посилається на те, що суд першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не звернув уваги та не встановив з яких причин позивач надав лише три акти №1-3 (з січня по березень 2018 року), хоча позивачем було заявлено про заборгованість з боку відповідача з січня по серпень 2018 року.

Малиновський О.Л. зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував усіх обставин справи та не дослідив докази щодо витрат винагороди позивачу за поданими до суду Актами та звідними відомостями відповідача.

Також, скаржник вказує, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не було досліджено та не встановлено наявні факти, обставини та докази стосовно ліцензійних договорів та виплат за ними позивачу заборгованої винагороди, не було досліджено та не встановлено факти навмисного невиконання зобов'язань та зловживань з боку відповідача.

31.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Малиновського Олега Леонідовича надійшло клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача щодо розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 призначено справу №916/2132/18 до розгляду на 13.03.2019 об 11:00 год., клопотання Малиновського Олега Леонідовича про витребування додаткових доказів задоволено частково.

26.02.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду від Малиновського Олега Леонідовича надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив прийняти до розгляду заяву про забезпечення позову; визначити розмір зустрічного забезпечення у мінімальному розмірі або скасувати зустрічне забезпечення; постановити ухвалу про забезпечення позову та накласти арешт на грошові кошти, які обліковуються на розрахунковому рахунку Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» у загальному розмірі 25209.72 грн., що складається з суми заборгованої грошової винагороди за Договором у розмірі 18121,50 грн., штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання у розмірі 3601,72 грн. та судових витрат у розмірі 3486,50 грн.; судові витрати з оплати судового збору за подання даної заяви про забезпечення позову покласти на Відповідача; звільнити Позивача від сплати судового збору за подання даної заяви про забезпечення позову.

Крім того, від позивача надійшло клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача щодо розгляду апеляційної скарги.

У зв'язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Аленіна О.Ю. з 25.02.2019 по 01.03.2019, розпорядженням керівника апарату суду № 140 від 27.02.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Філінюк І.Г., судді Таран С.В., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 прийнято справу №916/2132/18 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя: Філінюк І.Г., судді: Таран С.В., Лавриненко Л.В. зі стадії підготовки справи до апеляційного розгляду та розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду на 01.04.2019 о 12:00. Заяву Малиновського Олега Леонідовича про витребування додаткових доказів задоволено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 відмовлено у задоволенні заяви Малиновського Олега Леонідовича вх.№ 866/19 від 26.02.2019 про забезпечення позову.

29.03.2019 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів не приймає відзив Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав», оскільки останній поданий з порушенням строку встановленого судом апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження, відповідач не ставив питання щодо поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Так, відповідно до поштового повідомлення від 30.01.2019 №211 ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» отримала 04.02.2019, отже останнім строком на подання відзиву є 09.02.2019 включно.

У судовому засідання, яке відбулося 01 квітня 2019 року позивач -Малиновський О.Л. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити на підставах, які викладені в апеляційній скарзі.

Представник Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» заперечувала щодо доводів апеляційної скарги та просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 19.03.2014 між Фізичною особою-підприємцем Малиновським Олегом Леонідовичем (представник) та Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» (ПО «УЛАСП») укладено договір №ПР-02/03/14 про надання послуг у галузі авторського права та суміжних прав (т.1, а.с. 24-26).

Пунктом 2.2. договору №ПР-02/03/14 визначено, що в порядку та на умовах, визначених даним договором, представник зобов'язується за завданням ПО «УЛАСП»: надавати послуги відповідно до п.3.1. даного договору по виявленню користувачів та укладенню ліцензійних договорів в межах території з такими користувачами, як: дискотеки, клуби, танцювальні майданчики, бари, кафе, ресторани, торгівельні та/або розважальні центри, організатори виставок, організатори показів мод, організатори спортивних змагань, організації аудіо-відео прокату, організації теле- та радіомовлення, музеї, художні галереї, виставкові зали, підприємства і організації у сфері туризму та санаторно-курортні комплекси, підприємства готельного комплексу, транспортні організації, казино, фотоательє, спортивно-розважальні заклади; організатори концертно-видовищних заходів, організатори гастрольних заходів тощо; телерадіоорганізації; провайдери програмної послуги; здійснювати супроводження ліцензійних договорів відповідно до п.3.1.9. даного договору.

Згідно із п.2.3. договору №ПР-02/03/14 визначено, що ПО «УЛАСП» зобов'язується прийняти послуги, передбачені п.2.2. та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених розділом 4 даного договору.

Пунктом 2.5. договору №ПР-02/03/14 встановлено, що підтвердженням надання послуг за цим договором є підписання акту прийому-передачі послуг, який складається представником та підписується уповноваженими особами кожної із сторін та скріплюється печатками.

Положеннями пунктів 3.3.4., 3.3.5. та 3.3.6. договору №ПР-02/03/14 визначено, що ПО «УЛАСП» зобов'язане: прийняти результати наданих послуг представником; за умови виконання представником положень п.3.1. даного договору, виплатити представнику винагороду за надані послуги в термін і в розмірі, визначеному розділом 4 даного договору; добросовісно, своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов'язання за даним договором.

Відповідно до п. 4.1. договору №ПР-02/03/14 встановлено, що за надані послуги відповідно до розділу 2 даного договору та за умови виконання представником зобов'язань, зазначених в п.3.1. даного договору, щомісячно після підписання сторонами акту прийому-передачі послуг, ПО «УЛАСП» перераховує представнику протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання зазначеного акту винагороду, розмір якої вираховується в процентному відношенні від суми отриманої ПО «УЛАСП» за ліцензійними договорами, укладеними при посередництві представника.

Положеннями п.п.4.2.1., 4.2.2., 4.2.3. договору №ПР-02/03/14 визначено, що сума винагороди за надані послуги становить: 100% від першого місячного платежу, отриманого ПО «УЛАСП» від користувача за договорами, укладеними при посередництві представника, але не більше суми місячного платежу, встановленого договором, укладеним між користувачем та ПО «УЛАСП» за посередництва представника, та у подальшому 10 % від щомісячних платежів, що фактично отримані ПО «УЛАСП» від користувача протягом 2-12 місяців строку дії договору з користувачем, відповідно, якщо зазначений договір укладений строком на 1 рік або більше. Після дванадцятого місяця надання послуг розмір винагороди представника підлягає додатковому погодженню, шляхом укладання додаткової угоди до даного договору. 20% від загальної суми коштів, отриманих ПО «УЛАСП» від користувача за договорами, укладеними при посередництві представника, якщо зазначені договори укладені строком менше ніж на 1 рік. У разі, якщо за договором, укладеним між користувачем та ПО «УЛАСП» строком на 1 рік або більше при посередництві представника, виникає заборгованість більше ніж 3 місяці, сума винагороди представника підлягає зміні шляхом її перерахування та становить 20% від загальної суми коштів, отриманих ПО "УЛАСП" від користувача за відповідним договором.

Положення пункту 4.3. договору №ПР-02/03/14 визначають, що сума щомісячної винагороди за надані послуги остаточно визначається в акті прийому-передачі послуг згідно з п.2.5. даного договору.

Згідно із п.4.5. договору №ПР-02/03/14, підставою для виплати винагороди представнику є акт прийому-передачі послуг, зазначений в п.2.5. даного договору, який підписується сторонами виключно за наявності: укладання між ПО «УЛАСП» і користувачами ліцензійних договорів, виконання всіх зобов'язань користувачами із дотриманням умов, передбачених п.3.1. даного договору; фактичного надходження від користувачів авторської винагороди, винагороди за використання об'єктів суміжних прав, звітів та актів до ПО «УЛАСП» по ліцензійним договорам з користувачами, визначеними в п.2.2.1.1., п.2.2.1.2. та п.2.2.2. даного договору, які відповідають вимогам ПО «УЛАСП».

Пунктами 10.1. та 10.2. договору №ПР-02/03/14 встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє по 31.12.2014. При цьому зобов'язання сторін, що виникли під час дії даного договору, залишаються в силі до повного їх виконання. Закінчення строку даного договору не звільняє сторони від відповідальності за будь-яке порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Додатковою угодою №5 від 30.04.2018 до договору №ПР-02/03/14 від 19.03.2014 сторони погодили продовжити дію вказаного договору до 01.09.2018р.

Також, матеріали справи свідчать про те, що позивачем Малиновським О.Л. було подано акти прийому-передачі наданих послуг №07 від 31.07.2018 на суму 1487 грн., №08 від 31.08.2018 на суму 5819 грн., додаток №1 до акту №08, які підписані ФОП Малиновським О.Л. в одноособовому порядку (т.1, а.с.28-30).

Позивач 28.08.2018 надіслав відповідачу претензію про сплату платежів за договором №ПР-02/03/14 від 19.03.2014 та 17.09.2018 претензію-повідомлення, які вручені уповноваженій особі відповідача, але докази надання відповіді з боку відповідача у матеріалах справи відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач Малиновський О.Л. у копіях подав до справи договір №ТРЦ-34/07/15 від 29.07.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Нові Бізнес Погляди», додаткові угоди до нього №№1, 2 від 30.07.2016, від 01.01.2018, договір №ТЗ-13/01/15 від 01.01.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Спортсервіс Плюс», додатки до нього №№1, 2, додаткову угоду до нього від 29.12.2017, договір №ТЗ-14/01/15 від 01.01.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Сервіс Спорт», додатки №№1, 2 до нього, додаткову угоду до нього від 01.01.2018, договір №ТЗ-15/01/15 від 01.01.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Спортсервіс», додатки №№1, 2 до нього, додаткову угоду до нього від 29.12.2017, договір №ТЗ-11/01/15 від 01.01.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Спортсервіс Один», додатки №№1, 2 до нього, додаткову угоду до нього від 29.12.2017, договір №КБР-06/05/14 від 01.05.2014, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ «Ресторан «Фрателлі», додатки №№1, 2 та додаткову угоду від 01.12.2017 до нього, договір №ТЗ-15/07/15 від 01.07.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ФОП Калюжним В.П., додатки №№1, 2 та додаткова угода від 01.01.2017 до нього, договір №ТЗ-14/07/15 від 01.07.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ФОП Пивоваровим О.О., додатки №№1, 2 та додаткову угоду №1 від 01.01.2018 до нього, договір №КБР від 01.01.2018, укладений між ПО «УЛАСП» та ФОП Янєвою Л.М., додатки №№1, 2 до нього, договір №КБР-35/02/16 від 01.02.2016, укладений між ПО «УЛАСП» та ТОВ « 7 Континентів», додатки №№1, 2 до нього, договір №ТЗ-22/11/15 від 01.11.2015, укладений між ПО «УЛАСП» та ФОП Паляш П.М., додатки №№1, 2 до нього, договору від 23.10.2014, укладеного між ПО «УЛАСП» та ФОП Удаловим В.О., додатки №№1, 2 до нього.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач подав до справи непідписаний сторонами, якими визначено ПО «УЛАСП» та ФОП Руднєвим С.О., проект договору №КБР-113/01/18 та непідписані також додатки №№1, 2 до нього (т.1, а.с. 114).

До справи позивач подав і підписані ним та ПО «УЛАСП» акти прийому - передачі наданих послуг №1 від 31.01.2018, №2 від 28.02.2018, №3 від 31.03.2018, №15 від 03.08.2015, №17 від 02.10.2015, №26 від 30.06.2016. (т.1, а.с.115-120).

Також, на підтвердження проведення відповідачем оплат за договором №ПР-02/03/14 від 19.03.2014, які не входять до спірної суми заборгованості позивач подав до справи засвідчені 12.10.2018 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» історії по картковому рахунку за періоди з 25.05.2016 по 25.11.2016, з 26.11.2016 по 26.05.2017, з 27.05.2017 по 26.11.2017, з 27.11.2017 по 26.05.2018, з 27.05.2018 по 12.10.2018 та платіжні доручення про сплату ФОП Янєвою Л.М., ТОВ « 7 Континент», ФОП Подвязкіною Т.С. платежів №227 від 29.10.2018 на суму 2000 грн., №5340 від 05.09.2018 на суму 3600 грн., №254 від 20.11.2018 на суму 1500 грн.

Колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог та зазначає наступне.

Статтею 901 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій, або здійснення певної діяльності.

Договір про надання послуг характеризується особливим об'єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, а по-друге, нероздільно пов'язаний з особистістю послугонадавача.

Водночас, згідно з статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною третьою цієї статті передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що подані на підтвердження своїх позовних вимог докази, а саме: акти №7 від 31.07.2018; №8 від 31.08.2018; додаток №1 до акту №8 від 31.08.2018 - складені одноособово Малиновським О.Л. та не містять підпису уповноваженої особи відповідача, у порушення п.2.5 договору №ПР-02/03/14, а тому не є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України, а отже факту надання позивачем відповідачу послуг, передбачених Договором №ПР-0/03/14 не підтверджують, будь яких інших доказів, які б свідчили про надання послуг відповідачу, з боку Малиновського О.Л. не надано.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано було здійснено висновок щодо вимог позивача про стягнення з відповідача: щомісячної грошової винагороди у розмірі 10 % від суми роялті за ліцензійними договорами з користувачами: ФОП Калюжний В.П., ТОВ «Нові Бізнес Погляди», ТОВ «Ресторан «Фрателлі», ТОВ «Сервіс Спорт»; ТОВ «Спортсервіс Один», ТОВ «Спортсервіс Плюс», ТОВ «Спортсервіс» на суму 4954 грн.; щомісячної грошової винагороди у розмірі 100% різниці між попередньою та діючою ставками роялті за ліцензійними договорами з користувачами: ФОП Калюжний В.П., ТОВ «Нові Бізнес Погляди», ТОВ «Ресторан «Фрателлі», ТОВ «Сервіс Спорт»; ТОВ «Спортсервіс Один», ТОВ «Спортсервіс Плюс», ТОВ «Спортсервіс», ФОП Пивоваров О.О., ФОП Удалов В.О., на суму 1390грн.; різниці 90% в розмірі грошової винагороди за ліцензійними договорами з користувачами: ФОП Янєва Л.М., ТОВ « 7 Континентів», ФОП Палаш П.М., ФОП Влаєв А.І., ФОП Пивоваров О.О. у сумі 2 992,50грн.; недоплаченої грошової винагороди за ліцензійним договором з ФОП Руднєвим С.О. на суму 336грн.; щомісячної грошової винагороди у розмірі 10% від сплачених боргів по роялті користувачами, згідно з ліцензійними договорами, які були укладені при посередництві позивача із: ТОВ « 7 Континентів», ФОП Аджіашвілі Д.Ш., ФОП Калюжний В.П., ТОВ «Милість», ТОВ «Нові Бізнес Погляди», ФОП Палаш П.М., ФОП Пивоваров О.О., ФОП Подвязкіна Т.С., ФОП Удалов В.О., ФОП Янєва Л.М. на суму 1143грн., - позивачем не надано належних та допустимих доказів, передбачених п.4.5. договору №ПР-02/03/14, на доведення факту виникнення у нього права на виплату винагороди, передбаченої п.4.1. зазначеного договору, а саме: актів приймання-передачі послуг за відповідні місяці згідно заявлених позивачем періодів заборгованості.

Тобто, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Малиновський О.Л. доказів надання послуг, які передбачені умовами Договору №ПР-02/03/14 не надавав, а отже і відсутні підстави для стягнення заборгованості за договором.

У зв'язку з чим колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови Малиновському О.Л. у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Таким чином, твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не поставив учасникам справи запитань та не витребував пояснення у позивача стосовно того чи іншого доказу, а мав би це робити не відповідає дійсності, оскільки відповідно до положень статті 74 ГПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, а розглядає справу за наявними в ній матеріалами (доказами).

Що стосується посилань скаржника на п.4.4. Договору №ПР-02/03/14, стосовно того, що будь-яких претензій з боку відповідача не надходило, колегією суддів апеляційної інстанції зазначається наступне.

Матеріали справи не містять доказів, що на виконання вимог Договору, відповідач отримував звіти та акти, що свідчить про те, що позивачем не вчинено дій щодо виконання п.4.5.2., без виконання якого позивач не має права на отримання винагороді.

Колегією суддів апеляційної інстанції зазначається, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що позивач подав до справи електронних листів, які надсилались Малиновському О.Л. з поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1, та в зворотньому напрямку, однак, доказів належності даної поштової скриньки відповідачу позивач не подав, така скринька не визначена сторонами у договорі №ПР-02/03/14 від 19.03.2014, як така, що засвідчуватиме офіційне надсилання ПО «УЛАСП» звітів або іншого листування з приводу виконання означеного договору.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не відповідає дійсності і не підтверджено доказами, що ОСОБА_17 є фактичним керівником ПО «УЛАСП» і що електронна скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 є його офіційною робочою електронною адресою. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Фактичним керівником ПО «УЛАСП», а саме: генеральним директором є ОСОБА_18, який діє на підставі Статуту і який має повноваження на ведення офіційної електронної адреси (електронної скриньки), який має повноваження давати певні доручення позивачу.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно встановив, що подана позивачем виписка по платежам, які надійшли від ПО «УЛАС», не підписана та не засвідчена, ані обслуговуючим банком позивача, ані самим позивачем, а тому не може розглядатися як належний доказ у даній справі.

Стосовно посилань скаржника на те, що суд першої інстанції не врахував те, що позовна заява на предмет позову стосуються звичайного господарства спору між суб'єктами господарювання про невиконання грошових зобов'язань за господарським договором, а отже, в порушення частини четвертої, п'ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розподіл справ був здійснений лише між суддями, які розглядають спори з інтелектуальної власності, що стало наслідком помилкового автоматизованого розподілу судової справи, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки позивач Малиновський О.Л. мав право відповідно до приписів статті 38 ГПК України, якщо вважав, що було порушено автоматичний розподіл справи, звернутися до суду з відповідною заявою про відвід складу суду. Однак, Малиновський О.Л. зазначеним правом не скористався, про що свідчать матеріали справи.

За наведених обставин доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не спростовують висновків, викладених в основу оскаржуваного судового рішення, посилання суду першої інстанції на норму статті 418 ЦК України, не призвело до не вірного вирішення спору по суті.

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2018 по справі № 916/2132/18 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Малиновського Олега Леонідовича суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору та витрати пов'язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції (заява вх.н. 27/19/Д11 від01.04.2019), у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281- 283

Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2018 по справі № 916/2132/18 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Малиновського Олега Леонідовича - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати пов'язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Малиновського Олега Леонідовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Лавриненко