ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"08" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/235/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю:

від прокурора: Кірющенко А.В. (на підставі посвідчення);

від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області: ОСОБА_1 (на підставі довіреності);

від Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області: не зявився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне: ОСОБА_2П.(на підставі довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: першого заступника керівника Розділянської місцевої прокуратури Одеської області (67400, Одеська обл., м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого, 8) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) в особі Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області (67232, Одеська обл., Іванівський р-н, с. Северинівна, вул. Каткова, 6)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне (67232, Одеської обл., Іванівський район, с. Северинівна, вул. Центральна, 21);

про визнання недійсним договору та зобовязання звільнити земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 04.02.2019 року перший заступник керівника Розділянської місцевої прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою поданою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в особі Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне, в якій просить суд визнати недійсним договір без номера від 09.02.2016 про спільну діяльність, який укладений між Северинівським навчально-виховним комплексом Загальносвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області та TОB Мирне та зобовязати TОB Мирне звільнити земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0022 площею 20 га вартістю 623 353,20 грн., яка розташована на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту та земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0146 площею 24,9996 га вартістю 779179,03, які розташовані на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту, та передати їх Северинівському навчально-виховному комплексу Загальносвітня школа І-ІП ступенів - дитячий садок Іванівського районної ради Одеської області за актом прийому-передачі, а також стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог, прокурор посилається, зокрема, на те, що спірний договір є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним.

Правовими підстави для звернення з відповідним позовом прокурором, зокрема визначено положення ст.ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України та ст.ст. 203, 207 Господарського кодексу України.

Водночас, з огляду на відсутність жодних дій уповноваженого органу у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та керівництва Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області, направлених на захист держави та реалізацію наданих законом повноважень щодо визнання недійсним договору, який укладено з порушенням вимог чинного законодавства, що призводить до порушення майнових інтересів держави щодо володіння, розпорядження та користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, перший заступник Роздільнянської місцевої прокуратури дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/235/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 27.02.2019 року.

21.02.2019 року до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне надійшов відзив на позовну заяву (вх. ГСОО №3592/19), згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.02.2019 року до канцелярії суду від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли письмові пояснення (вх. ГСОО №4042/19), згідно якого останнє підтримує поданий прокурором позов.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року судом було відкладено підготовче засідання на 25.03.2019 року.

11.03.2019 року від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №4737/19.

19.03.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне до суду надійшли заперечення вх. ГСОО №5360/19.

22.03.2019 року від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №5624/19.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 08.04.2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 201 Господарського процесуального кодексу України, з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Не розпочинаючи розгляд справи по суті, суд, розглянувши обґрунтування першого заступника керівника Розділянської місцевої прокуратури Одеської області підстав для представництва інтересів держави в суді, дійшов висновку про непідтвердження прокурором підстав для представництва, з огляду на таке:

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Відповідно до ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Так, у позовній заяві прокурор, зазначив, що саме неналежне здійснення Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області владних повноважень, як розпорядника землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України та керівництвом Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області, як сторони за спірним договором, стало підставою для звернення до суду з даним позовом, поданим в їх інтересах до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне.

Однак, слід зауважити, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської ОСОБА_3 Європи від 27.05.2003 N 1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N806/1000/17).

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №923/129/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Так, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до положень чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання у сфері земельних відносин (у т.ч. шляхом звернення до суду), відповідне стосується і Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можливо було дійти висновку, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

З огляду на вказані обставини справи, враховуючи вищевикладене, а також наявні у справі матеріали докази, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву першого заступника керівника Розділянської місцевої прокуратури Одеської області поданої в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в особі Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне про визнання недійсним договору без номера від 09.02.2016 про спільну діяльність, який укладений між Северинівським навчально-виховним комплексом Загальносвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області та TОB Мирне та зобовязання TОB Мирне звільнити земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0022 площею 20 га вартістю 623 353,20 грн., яка розташована на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту та земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0146 площею 24,9996 га вартістю 779179,03, які розташовані на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту, та передати їх Северинівському навчально-виховному комплексу Загальносвітня школа І-ІП ступенів - дитячий садок Іванівського районної ради Одеської області за актом прийому-передачі, без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.226, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву першого заступника керівника Розділянської місцевої прокуратури Одеської області поданої в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в особі Северинівського навчально-виховного комплексу „Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Мирне про визнання недійсним договору без номера від 09.02.2016 про спільну діяльність, який укладений між Северинівським навчально-виховним комплексом Загальносвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок Іванівської районної ради Одеської області та TОB Мирне та зобовязання TОB Мирне звільнити земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0022 площею 20 га вартістю 623 353,20 грн., яка розташована на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту та земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0146 площею 24,9996 га вартістю 779179,03, які розташовані на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області за межами населеного пункту, та передати їх Северинівському навчально-виховному комплексу Загальносвітня школа І-ІП ступенів - дитячий садок Іванівського районної ради Одеської області за актом прийому-передачі залишити без розгляду.

Ухвала набирала законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Ю.М. Невінгловська