ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 913/187/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В. , Мачульський Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 (головуючий суддя: Склярук О.І., судді: Дучал Н.М., Россолов В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія"

про стягнення 329 857,72 грн.,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 1243,45 грн за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним та неповним виконанням Відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно з договором № 01-15-08 від 28.03.2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

3. 21.05.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог у справі, в якій просив стягнути з відповідача на його користь 329 857,72 грн. дооцінки вартості товару курсової різниці згідно з договором № 01-15-08 від 28.03.2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу

ІІ. Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням господарського суду Луганської області від 02.07.2018 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь відповідача заборгованість (дооцінку вартості товару, курсову різницю) в сумі 329 857,72 грн. за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочки платежу від 28.03.2008 № 01-15-08, витрати по сплаті судового збору в сумі 4 948 грн.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 вказане рішення місцевого суду скасовано, прийнято нове рішення. Позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" в первісній редакції задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заборгованість у сумі 1 242,45 грн. (дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору № 01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2018 та витрати по сплаті судового збору у розмірі 19,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія» витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 7 394, 00 грн.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

6. 24.12.2018 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №913/187/18.

7. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2019 року у справі № 913/187/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

8. Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2019 касаційну скаргу касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишено без руху до 04.03.2019 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі; встановлено ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

12.02.2019 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" направило до суду квитанцію №0.0..2 від 12.02.2019 на суму 9 895,73 грн.

9. Згідно з частиною 4 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

20.02.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі та здійснення розгляду касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, надано строк учасникам справи для подання відзиву на касаційну скаргу до 12.03.2019.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

10. В касаційній скарзі позивач просить суд скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018, а рішення місцевого суду від 02.07.2018 залишити в силі.

11. У касаційній скарзі ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" зазначає, що апеляційний суд ухвалив оскаржувану постанову за відсутності доказів, які б свідчили, що Відповідач не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки можливість вчасного подання до суду процесуальних документів (відзиву тощо) залежить винятково від волевиявлення сторони і має суб'єктивний характер, тоді як Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції проявив бездіяльність щодо захисту своїх прав - не вчинив жодних дій для отримання поштової кореспонденції, не уповноважив особу для ознайомлення з матеріалами справи у справі задля забезпечення безперервного робочого процесу з розгляду справи в суді, а також не врахував визначені ГПК України процесуальні строки здійснення провадження у справі.

12. Також у касаційній скарзі позивач акцентує, що апеляційний суд встановив обставини ненаправлення Позивачем Відповідачу копії позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, врахувавши допущені технічні помилки працівниками поштового зв'язку під час оформлення та здійснення відповідного поштового відправлення, тобто врахував одні докази, та відхилив при цьому інші докази, які свідчать про належне направлення відповідних документів Відповідачу.

Позивач стверджує , що суд першої інстанції здійснив повний та об'єктивний розгляд даної справи та прийняв законне рішення.

13. Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить суд залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

14. 28.03.2008 між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» (продавець) та ТОВ «Агропромислова компанія» був укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 (далі Договір № 01-15-08), згідно якого ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» продало ТОВ «Агропромислова компанія» засоби захисту рослин на суму 198 518,40 грн.

Пунктом 5.1. Договору було встановлено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною вказаною у додатках, та/ або видаткових накладних, що є невід'ємною частиною цього договору.

Оплата товару проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару оплачується покупцем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору, а 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01.11.2008 (п.5.3. договору).

15. У додатку № 1-5, який є невід'ємною частиною Договору, встановлено право позивача переглянути ціни на товар в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору. Сторони у даних додатках узгодили формулу, за якою визначається сума, що підлягає сплаті .

16. Відповідач в порушення умов договору, лише частково оплатив поставлений товар у розмірі 126 344 грн. 80 коп., що підтверджується банківськими виписками від 28.07.2008 на суму 20 000 грн., від 01.10.2008 на суму 46 000 грн., від 04.11.2008 на суму 60344 грн. 80 коп. Борг ТОВ «Агропромислова компанія» склав 72 173 грн. 60 коп.

17. Вищенаведені факти було встановлено рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 по справі № 19/103, яке набуло чинності.

Зазначеним рішенням суду у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Агропромислова компанія» грошового зобов'язання за договором № 01-15-08, позов ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» до ТОВ «Агропромислова компанія» було задоволено повністю. Стягнуто заборгованість за поставлений товар (засоби захисту рослин) в сумі 99 966,17 грн., пеню у сумі 10 845,45 грн., 3% річних у сумі 1 351,35 грн., інфляційні нарахування у сумі 8 233,56 грн., штраф у сумі 14994,92грн., витрати на послуги адвоката у сумі 6 000 грн., державне мито у сумі 1 353,91 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. З тексту рішення вбачається, що заборгованість у сумі 99 966,17 грн була розрахована на підставі положень додатку № 1- 5 до Договору № 01-15-08 з урахуванням курсової різниці.

18. На підставі угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 23.12.2010 № 191-ТА, укладеного між ТОВ «ТРИДЕНТА АГРО» та ФОП Грищенко О.М., останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобов'язань за договором № 01-15-08 - сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій.

19. На підставі угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12, укладеного між ФОП Грищенко О.М. та ТОВ «Ніко-Тайс» (позивач по цій справі), останній набув право вимоги виконання ТОВ «Агропромислова компанія» своїх зобов'язань за договором № 01-15-08 сплати заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) та штрафних санкцій.

20. Рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/23531/17, яке набуло чинності, встановлено, що ТОВ «Агропромислова компанія (відповідач у справі) погасив заборгованість, стягнуту рішенням господарського суду Луганської області від 22.06.2009 у справі № 19/103, в тому числі заборгованість за договором № 01-15 08; заборгованість погашена в частині сплати основного боргу у сумі 97 447,49 грн.

21. Враховуючи вище викладені обставини, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою та просив суд стягнути з відповідача на його користь 1 243 грн. 45 коп. заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору № 01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 р.

22. В подальшому, позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 329 857 грн. 72 коп., заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору № 01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 р.

VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

23. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок укладення Угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги) від 02.07.2012 № 121/07-12 (з додатковою угодою від 11.03.2013 № 1), Позивач набув права кредитора за Договором № 01-15-08 по відношенню до боржника щодо стягнення заборгованості згідно договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу № 01-15-08 від 28.03.2008. Враховуючи, що курс долара США на день оплати товару (на 27.12.2017 та на 15.01.2018) є вищим, ніж курс долара США на день підписання договору (28.03.2008), на підставі положень додатку № 1-5 до Договору № 01-15-08 позивач має право переглянути ціну на товар. За таких обставин, місцевий суд зробив висновок, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) в сумі 329 857,72 грн. за поставлений товар - засоби захисту рослин за договором купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008 № 01-15-08, підлягають задоволенню в зв'язку з їх законністю та обґрунтованістю.

24. Апеляційний господарський суд не погодився з вказаним висновком суду першої інстанції, скасувавши прийняте ним рішення та прийнявши нове, яким позовні вимоги задовольнив частково, вказуючи що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції розглянув справу лише за первісно заявленими позовними вимогами (про стягнення 1243 грн. 45 коп. заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору №01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008), залишаючи без розгляду заяву про збільшення позовних вимог, оскільки дійшов висновку, що зазначена заява була направлена за невірною адресою.

VІІ. Позиція Верховного Суду

25. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

26. Відповідно до п.2 ч.2, ч.5 ст. 46 ГПК України,

« 2. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу:

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

5. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.»

27. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав на ухвалення цим судом рішення всупереч вимогам пункту 5 ст.46 ГПК України.

Підставою для такого висновку стало те, що, як встановив апеляційний суд, позивач надіслав заяву про збільшення позовних вимог на адресу іншу, ніж де зареєстрований відповідач.

28. При цьому, судом апеляційної інстанції було враховано наступне.

21.05.2018 на адресу господарського суду Луганської області надійшла заява про збільшення позовних вимог у справі №913/187/18.

До заяви в якості доказів надсилання її копії на адресу відповідача було надано копія фіскального чеку, з якого вбачається направлення поштового відправлення ТОВ «Агропромислова К» та зазначено адресу: 75727 Малоолександрівка, опис вкладення у цінний лист ТОВ «Агропромислова Компанія» за адресою : 92143, Луганська область, Троїцький район, село Малоолександрівка, вул. 1-го Травня, б.4, та докази сплати судового збору.

29. В свою чергу відповідачем до апеляційної скарги був наданий лист -відповідь Укрпошти (том 1 арк.спр. 220), з якого вбачається, що вищевказана заява про збільшення позовних вимог була фактично відправлена на невірну адресу відповідача, а саме: 75727, Малоолександрівка, Херсонська область, в той час, як відповідач зареєстрований за адресою: 92143, с.Малоолександрівка Троїцького району Луганської області.

30. Місцевий господарський суд на це уваги не звернув і здійснив розгляд справи з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

В свою чергу, апеляційним судом були встановлені вищевказані порушення норм процесуального права та усунуті під час апеляційного перегляду .

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про залишення без розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог.

31. З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду погоджується з апеляційним господарським судом, що розгляд даної справи слід здійснювати лише за первісно поданою позовною заявою про стягнення 1 243,45 грн. заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) згідно договору №01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 28.03.2008.

32. Стосовно стягнення розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці) за договором купівлі-продажу суд касаційної інстанції відмічає наступне.

33. Як встановлено апеляційним судом, відповідач свої зобов'язання за договором виконував не належним чином, про що, зокрема, свідчать рішення господарського суду Київської області від 19.08.2014 по справі № 911/2447/14, від 25.11.2014 по справі № 911/4371/14, від 30.10.2015 по справі № 911/4236/15, від 05.09.2017 по справі № 911/1922/17 та рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2018 по справі №910/23531/17.

34. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому порядку, не припиняє зобов'язальні відносини.

35. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення 1243,45 грн курсової різниці необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

36. У додатку № 1-5, який є невід'ємною частиною Договору встановлено право позивача переглянути ціни на товар в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору. Для визначення суми, яка підлягає оплаті, сторони використовують наступну формулу: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент оплати; В - ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ) долара США до гривні на день підписання договору; А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей.

Виходячи з викладеного та встановлених обставин справи, колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення 1243,45 грн дооцінки вартості товару (курсової різниці) за договором купівлі-продажу № 01-15-08 від 28.03.2008.

37. Крім того, вищевказане свідчить, що апеляційний суд погодився з доводами позивача по суті позовних вимог, що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині, проте, розглянув позовні вимоги позивача саме в первісній редакції з підстав, зазначених вище, що жодним чином не свідчить саме про відмову в позові в цій частині і саме з підстав необґрунтованості позовних вимог.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

38. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

39. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" необхідно залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 залишити без змін.

40. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями ч.13 ст.8, 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №913/187/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський