ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/11673/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Ленько М.М.,

від відповідача: Журавльов О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області

до Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна"

про стягнення 187302,02 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення неустойки у сумі 187302,02 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач після завершення договору оренди майна своєчасно не повернув майно балансоутримувачу, а тому зобов'язаний сплати неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення виконання зобов'язання з червня 2013 року по червень 2018 року.

1.3. Відповідач проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що нарахована неустойка підлягає зменшенню на 160878,21 грн, які були сплачені за користування майном у спірний період. Також Відповідач вважає, що несвоєчасне повернення орендованого майна було обумовлено необхідністю проведення будівельних робіт об'єкту оренди в позадоговірний період. Також Відповідач просить застосувати позовну давність.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 30.06.2010р. Позивачем та ПРАТ "МТС Україна", правонаступником якого є Відповідач, укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №56-34, відповідно до п.1.1 якого предметом договору є державне окреме індивідуально визначене майно, а саме: частина даху площею 70,0 кв.м. та частина ганку бокового входу площею 12,0 кв.м., що знаходяться за адресою: Кіровоградська область м. Долинська, вул. Соборності України, 44, та перебувають на балансі ДП "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд".

Відповідно до п.1.2 договору майно передається в оренду для розміщення: 70,0 кв. м. - антено-мачтової споруди; 12 кв. м. - технологічного контейнера.

Згідно з п 2.1 договору Відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п.3.1 договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - березень 2010 року 1300,00 грн.

Згідно з п.3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору оренди Відповідач сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Відповідача від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до п.10.1 договору його укладено строком на 2 роки 264 дні, і він діє з 30.06.2010р. до 28.06.2013р. включно.

Згідно з п.10.6 договору чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п.10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3-х робочих днів повертається Відповідачем балансоутримувачу.

Згідно з п.10.10 договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на Відповідача.

2.2. 30.06.2010р. на виконання договору Позивачем через балансоутримувача передано Відповідачу майно в оренду, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 30.06.2010р.

2.3. 18.06.2018р. між Відповідачем та балансоутримувачем - ДП "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" підписано акт приймання-передавання орендованого майна.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 187302,02 грн неустойки та 2809,53 грн судового збору.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що на підставі ст.785 Цивільного кодексу України у зв'язку із невиконанням Відповідачем обов'язку щодо повернення орендованого майна, Позивачем правомірно нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування орендованим майном за час прострочення.

Також місцевий суд зазначив, що твердження Відповідача про сплив позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.786 Цивільного кодексу України, обчислення строку позовної давності стосовно вимог наймодавця починається з моменту повернення майна наймачем, тобто з 18.06.2018р.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована безпідставним стягненням неустойки попри сплив позовної давності. Також Відповідач зазначив щодо неможливості сплати одночасно і орендної плати, і неустойки у зв'язку із неповерненням речі, оскільки для сплати неустойки потрібен факт припинення договору оренди, а для нарахування орендної плати договір має бути чинним.

За вказаних обставин, місцевий суд повинен був врахувати сплату грошових коштів у позадоговірний період та врахувати факт проведення Відповідачем ремонту орендованого майна. Відповідач зазначив, що місцевим судом порушено норми процесуального права, оскільки рішення прийнято за відсутності Відповідача у першому судовому засіданні.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, мотивуючи тим, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що перебіг позовної давності стосовно вимог наймодавця розпочинається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму.

Також Позивач зазначає, що неврахування сплачених грошових коштів та проведення ремонту в позадоговірний період не є підставою для того, щоб не здійснювати нарахування неустойки.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 24.01.2019р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача та призначено до розгляду на 05.03.2019р. У судовому засіданні 05.03.2019р. оголошено перерву до 12.03.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.3. Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

7.4. Згідно з ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

7.5. Відповідно до ч.1, 2 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

7.6. Відповідно до ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

7.7. Згідно з п.1 ч.2 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, між Позивачем та ПРАТ "МТС Україна", правонаступником якого є Відповідач, укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності №56-34 від 30.06.2010р., на виконання якого Позивачем через ДП "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" було передано Відповідачу державне окреме індивідуально визначене майно, а саме: частину даху площею 70,0 кв.м. та частину ганку бокового входу площею 12,0 кв.м., що знаходяться за адресою: Кіровоградська область м. Долинська, вул. Соборності України, 44.

Відповідно до п.10.1 договору останній укладено строком на 2 роки 264 дні, і він діє з 30.06.2010р. до 28.06.2013р. включно. Отже, термін дії договору оренди закінчився 28.06.2013р.

Проте фактично Відповідач повернув об'єкт оренди лише 18.06.2018р., що підтверджується підписаним між Відповідачем та балансоутримувачем - ДП "Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд" актом приймання-передавання від 18.06.2018р.

Як вірно зазначено місцевим судом, вказані обставини свідчать про порушення Відповідачем свого обов'язку щодо своєчасного повернення майна.

На підстав викладеного місцевий суд дійшов вірного висновку, що на підставі ст.785 Цивільного кодексу України у зв'язку із невиконанням Відповідачем обов'язку щодо повернення орендованого майна, Позивачем правомірно нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування орендованим майном за час прострочення з червня 2013 року по червень 2018 року у сумі 187302,02 грн.

8.3. Судом встановлено, що Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог Позивача.

При цьому місцевий суд зазначив, що твердження Відповідача про сплив позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.786 Цивільного кодексу України, обчислення строку позовної давності стосовно вимог наймодавця починається з моменту повернення майна наймачем, тобто з 18.06.2018р.

Апеляційний суд з вказаних висновком місцевого суду не погоджується, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 03.07.2012р. №14-рп/2012 у справі №1-20/2012 встановлено, що передбачене ч.2 ст.786 Цивільного кодексу України правило обчислення строку позовної давності застосовується лише до вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв'язку із пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві.

Як вбачається із предмета спору у даній справі, в межах спору не розглядається питання відшкодування збитків у зв'язку із пошкодженням орендованого майна, з огляду на що відсутні підстави для визначення початку строку позовної давності з моменту повернення речі Відповідачем Позивачу.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку підлягає застосуванню загальний строк позовної давності визначений ст.257 Цивільного кодексу України.

8.4. Відповідно до ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч.4, 5 ст.267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається із матеріалів справи, з даним позовом Позивач звернувся 31.08.2018р., що підтверджується відміткою відділення поштового зв'язку. Водночас строк позовної давності розпочинається з 28.06.2013р., тобто з моменту, з якого Позивач дізнався про порушення свого права, а саме: закінчення договору оренди та неповернення Відповідачем орендованого майна. Отже, розрахунок неустойки повинен бути здійснений за період з 31.08.2015р. по червень 2018р. включно.

Здійснивши власний перерахунок неустойки, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 105475,10 грн.

8.5. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача щодо неможливості сплати одночасно і орендної плати, і неустойки у зв'язку із неповерненням речі, оскільки для сплати неустойки потрібен факт припинення договору оренди, а для нарахування орендної плати договір має бути чинним.

Апеляційний суд зазначає, що неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Разом з тим, відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.3.11 договору оренди у разі припинення (розірвання) договору оренди Відповідач сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє Відповідача від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Тобто у договорі оренди сторонами передбачено, що Відповідач повинен сплачувати орендну плату до моменту фактичного повернення орендованого майна. Водночас сплата неустойки є відповідальністю за неналежне виконання зобов'язань з вчасного повернення орендованого майна.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що сплачені Відповідачем на користь Позивача платежі за період з 29.06.2013р. по 18.06.2018р. у сумі 160878,21 грн є платою за користування майном, а не неустойкою, а тому відсутні правові підстави для зменшення останньої на сплачену Відповідачем суму.

8.6. Також апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що посилання Відповідача на проведення ремонтних робіт на об'єкті оренди як на обставину, що зумовила неможливість своєчасного повернення майна, не є обґрунтованими, оскільки така обставина неповернення не обумовлена сторонами у договорі, не визначена законодавством, та не свідчить про неможливість виконання зобов'язання.

8.7. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що місцевим судом порушено норми процесуального права, оскільки рішення прийнято за відсутності Відповідача у першому судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи підготовче засідання було призначено судом на 12.11.2018, ухвалу про це Відповідач отримав 17.10.2018, ухвалою від 12.11.2018 підготовче засідання було відкладено на 26.11.2018, у судовому засіданні 26.11.2018 було закінчено підготовче провадження та Відповідача було під розписку повідомлено про судове засідання 10.12.2018.

Отже, Відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання 10.12.2018, тому апеляційний суд не вбачає порушень норм процесуального права місцевим судом.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України підлягає відповідній зміні.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18 змінити, викласти резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області до Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (25009, м. Кіровоград, вул. Глінки, 2, ідентифікаційний код 38037409), перерахувавши кошти на УК у м. Кропівницький/ККБД; банк: Казначенйсьво України (ЕАП): МФО: 899998, , рахунок 1002, код платежу 22080300, неустойку у сумі 105475 грн. (сто п'ять тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 10 коп. та 1582 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят два) грн. 12 коп. судового збору».

3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018р. у справі №910/11673/18 залишити без змін.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (25009, м. Кіровоград, вул. Глінки, 2, ідентифікаційний код 38037409) на користь Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 2373 (дві тисячі триста сімдесят три ) грн. 19 коп.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09.04.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна