ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

08 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1960/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019
у справі № 916/1960/18

за позовом: Військової частини НОМЕР_1

до відповідача: Малого колективного підприємства «Праця»

про: стягнення 364 003, 75 грн та розірвання договору оренди

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 позов Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково:

розірвано договір оренди нерухомого військового майна №2/03, розташованого в Одеському військово-морському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул. Маловського, 3, від 31.10.2003, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та Малим колективним підприємством «Праця»;

стягнуто з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 орендну плату у сумі 86 114, 17 грн, пеню у сумі 8 304, 85 грн, плату за зберігання у сумі 21 727, 27 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3 504, 20 грн;

закрито провадження в частині стягнення орендної плати у сумі 2 816,21 грн та пені у сумі 3 203,84 грн;

в решті позову відмовлено.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить:

скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 по справі № 916/1960/18 в частині стягнення з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованості з плати за зберігання майна відповідно до Додаткової угоди від 01.03.2014 до Договору оренди нерухомого військового майна №2/03 від 31.10.2003 за період з 01.03.2014 по 20.08.2018 у розмірі 207 627, 66 грн та ухвалити нове рішення у цій частині, задовольнивши вимоги Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі;

скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 по справі № 916/1960/18 в частині стягнення з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 штрафних санкцій за прострочення оплати послуг зберігання відповідно до Додаткової угоди від 01.03.2014 до Договору оренди нерухомого військового майна №2/03 від 31.10.2003 за період з 01.03.2014 по 20.08.2018 у розмірі 35 063, 19 грн. та ухвалити нове рішення у цій частині, задовольнивши вимоги Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі;

стягнути з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати, пов`язані з розглядом цього позову.

Крім того, до апеляційної скарги скаржником додані клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому останній зазначає, що повний текст рішення отримано ним 14.03.2019, та клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому скаржник посилається на необхідність додаткового часу для надання доказів сплати судового збору, у зв`язку з витребуванням коштів з державного бюджету.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги встановлені ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 259 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Пунктом 9 ч. 2 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до елементів апеляційної скарги віднесено перелік документів, що додаються, а ч. 3 цієї ж статті до їх обов`язкового числа відносить, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Отже, належним доказом надсилання копії скарги іншій стороні у справі є лише лист з описом вкладення.

Проте, з поданих матеріалів апеляційної скарги вбачається, що скаржником до апеляційної скарги, в якості доказів направлення копії апеляційної скарги Малому колективному підприємству «Праця», додано фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 02.04.2019, тоді як опис вкладення у цінний лист, як належний та допустимий доказ направлення апеляційної скарги іншій стороні у справі в доданих документах відсутній. За відсутності опису вкладення у цінний лист неможливо встановити які саме документи були направлені скаржником.

Не повідомлена сторона у справі належним чином, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Виходячи з вищезазначеного, відсутні підстави вважати, що апелянтом було надано докази направлення апеляційної скарги іншій стороні у справі, як того вимагають положення ст. 259 Господарського процесуального кодексу України.

Пункт 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до обов`язкового числа документів, що додаються до апеляційної скарги, відносить докази сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1,2 п. 2 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом даного спору є вимога немайнового характеру про розірвання Договору оренди нерухомого військового майна №2/03 від 31.20.2003 та вимога майнового характеру про стягнення з відповідача 105 841, 38 грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.05.2016 по 20.08.2018; 207 627, 66 грн. заборгованості з плати за зберігання майна, згідно додаткової угоди від 01.03.2014, за період з 01.03.2014 по 20.08.2018; 15 471, 52 грн. штрафних санкцій за прострочення сплати орендної плати за період з 01.01.2014 по 20.08.2018; 35 063, 19 грн. штрафних санкцій за прострочення оплати послуг зберігання, згідно додаткової угоди від 01.03.2014 за період з 01.01.2014 по 20.08.2018.

При поданні позовної заяви позивачем у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» підлягав сплаті судовий збір у розмірі 7 222, 06 грн.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним судовим рішенням позовні вимоги задоволено частково: розірвано договір оренди нерухомого військового майна №2/03, розташованого в Одеському військово-морському гарнізоні за адресою: АДРЕСА_1 , від 31.10.2003, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та Малим колективним підприємством «Праця»; стягнуто з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 орендну плату у сумі 86 114, 17 грн, пеню у сумі 8 304, 85 грн, плату за зберігання у сумі 21 727, 27 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3 504, 20 грн; закрито провадження в частині стягнення орендної плати у сумі 2 816,21 грн та пені у сумі 3 203,84 грн; в решті позову відмовлено.

За змістом апеляційної скарги скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 року у справі № 916/1960/18 в частині відмови у стягненні з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 заборгованості з плати за зберігання майна відповідно до Додаткової угоди від 01.03.2014 до Договору оренди нерухомого військового майна №2/03 від 31.10.2003 за період з 01.03.2014 по 20.08.2018 у розмірі 207 627, 66 грн. та ухвалити нове рішення у цій частині, задовольнивши вимоги Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 року у справі № 916/1960/18 в частині стягнення з Малого колективного підприємства «Праця» на користь Військової частини НОМЕР_1 штрафних санкцій за прострочення оплати послуг зберігання відповідно до Додаткової угоди від 01.03.2014 до Договору оренди нерухомого військового майна №2/03 від 31.10.2003 за період з 01.03.2014 по 20.08.2018 у розмірі 35 063, 19 грн. та ухвалити нове рішення у цій частині, задовольнивши вимоги Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі;

Відтак, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 скаржник повинен був сплатити судовий збір у сумі 4971,68 грн. (207 627, 66 21 727, 27) + 35 063, 19)*1,5%/100%)*150% / 100%), проте Військовою частиною НОМЕР_1 до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому, скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

За приписами ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Норми ст.8 названого Закону не містять посилання на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору. При цьому, приписами цієї статті визначено суб`єктів оскарження щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст.8 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок державного бюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

У зв`язку із цим слід зробити висновок, що норми ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» містять вичерпний перелік підстав, за яких суд може задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору. Натомість, скаржник в клопотанні про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі не зазначив жодної із підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та не надав доказів на підтвердження будь-якої із таких підстав.

Беручи до уваги вищевикладене та з огляду на імперативні приписи ст. 8 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 у справі № 916/1960/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом ч.1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно ч. 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин, оскільки скаржником не виконано вимоги п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258 та ст. 259 Господарського процесуального кодексу України (не надано суду доказів надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі, листом з описом вкладення: доказів сплати судового збору), апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 відповідно до ст.ст.174, 260 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків.

Судова колегія зазначає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з огляду на недотримання апелянтом вимог ст. 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, в даному випадку не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2.Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 28.02.2019 у справі № 916/1960/18 - залишити без руху.

3.Встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів направлення Малому колективному підприємству «Праця» копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення та доказів сплати судового збору у розмірі 4 971, 68 грн., протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4.Попередити Військову частину НОМЕР_1 , що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош