ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1876/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Поліщук Д.О., за ордером;

від відповідача: Кулинич К.С., за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 06 грудня 2018 року (повний текст складений 17.12.2018р.)

по справі № 916/1876/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТ СЕРВІС"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5

про розірвання договору та стягнення 69602,89 грн., -

суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.

час та місце винесення рішення: 06.12.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.04.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транслойд» (далі - позивач, платник, ТОВ «Транслойд») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» (далі - відповідач, виконавець, ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС») про розірвання договору та стягнення 69 602,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору про надання послуг від 28.02.2018р. (далі - Договір), а саме: відсутністю відшкодування суми, що була сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю «Транслойд» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» за надані послуги третій особі - ОСОБА_5.

Відповідач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» заперечувало проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2018р. за ініціативою суду залучено до участі у справ в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_5, який є стороною за спірним договором про надання послуг від 28.02.2018р. (далі - Договір), а тому, на думку суду першої інстанції, рішення по справі могло вплинути на його права та обов'язки.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. у справі №916/1876/18 (суддя Цісельський О.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд» у повному обсязі з посиланням на відсутність порушених прав позивача саме відповідачем.

Господарський місцевий суд у своєму рішенні зазначив, що обов'язок з оплати наданих послуг за відповідним договором від 28.02.2018р. виник саме у ОСОБА_5 як Замовника за вказаним Договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 09.01.2019 року ТОВ «Транслойд» через Господарський суд Одеської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. у справі №916/1876/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Транслойд» задовольнити в повному обсязі.

Так, апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд не надав правової оцінки жодним доказам, наданих сторонами, окрім поштового відправлення №66 від 11.07.2018р.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транслойд» вважає рішення Господарського суду Одеської області упередженим, прийнятим за неповного і не об'єктивного з'ясування обставин; з неповнотою дослідження доказів та неправильності їх оцінки; з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019р. залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд» на рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. по справі №916/1876/18, встановлено апелянту строк для усунення недоліків, а саме: надати до суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, протягом 7 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

04.02.2019р. від ТОВ «Транслойд» до Південно-західного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення № 14149 від 29.01.2019р. про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на суму 2643,00 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд» на рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. по справі №916/1876/18, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

25.02.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами та просить суд апеляційну скаргу ТОВ «Транслойд» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. у справі №916/1876/18 - без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. справу №916/1876/18 призначено до розгляду на 27.03.2019р.

27.03.2019р. судове засідання у справі №916/1876/18 не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді-члена колегії Колоколова С.І. у відпустці.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. розгляд апеляційної скарги призначено на 10 квітня 2019 року о 09:30 год.

В судовому засіданні 10.04.2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд» підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив суд задовольнити її вимоги, а рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. скасувати.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» заперечував проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Транслойд», наполягав на тому, що рішення суду першої інстанції є законним і справедливим, просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. у справі №916/1876/18 - без змін.

Третя особа - ОСОБА_5 - у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.04.2019 року, якими учасникам справи надсилалась ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року з визначеною датою проведення судового засідання.

У судовому засіданні 10.04.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги ТОВ «Транслойд», заслухавши представників позивача та вдіповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.02.2018 року між ОСОБА_5 (далі - замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю «Транслойд» (далі - позивач, платник, ТОВ «Транслойд») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» (далі - відповідач, виконавець, ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС») укладено договір про надання послуг (далі - Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в Договорі строку надавати за плату наступні послуги (надалі іменується «послуги»):

Товари (роботи, послуги)КількістьОд.Ціна з ПДВ грн.Сума з ПДВ грн.
1Барабан гальмівний6шт2 825,0016 950,00
2Гальмівна колодка з акс.12шт670,008 040,00
3Ремкомплект гальмівного вала3шт1 640,004 920,00
4Ремкомплект гальм.колодки24шт40,00960,00
5Камера гальмівна Т24/30(бар)1шт2 150,002 150,00
6Камера гальмівна Т242шт596,001 192,00
7Пружина12шт60,00720,00
8Пружина6шт78,00468,00
9Мастило пластичне SHELL GADUS S2 V220 АС2, 18 к9кг300,002 700,00
10Сайлентблок важеля FEBI2шт445,95891,89
11Сальник ущільненя масла1шт451,00451,00
12Амортизатор масляний SACHS6шт2 600,0015 600.00
13Сайлентблок важеля BPW6шт340,002 040,00
14Накладки гальмівні барабанні фрикційні Fomar3комплект1 400,004 200,00
15Трещітка гальмівна мех.6шт640,003 840,00
16Пневморесора гумометалева2шт2 240,004 480,00
Всього на загальну суму 69 602,89 грн. з ПДВ.

При цьому, замовник зобов'язується прийняти надані послуги, а платник - їх оплачувати (п.1.1 Договору).

Права та обов'язки сторін визначені розділом 2 відповідного Договору.

Так, згідно п.2.1 Договору виконавець зобов'язаний забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, які узгоджені виконавцем та замовником у вищенаведеної таблиці.

Відповідно до п.2.3 Договору замовник зобов'язаний:

- приймати товар від виконавця результати надання послуг, якщо надані послуги відповідають заявленим вимогам;

- компенсувати платнику грошові кошти у сумі 69 602,89 грн. до 31.05.2018р.;

- забезпечувати виконавця інформацією, необхідною для надання послуг.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що платник зобов'язаний оплачувати надані послуги в розмірах і в строк, передбачені цим Договором.

Пунктом 2.5 Договору зазначено, що замовник має право відмовитись від прийняття результатів надання послуг, якщо надані послуги не відповідають умовам Договору и вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем взятих на себе обов'язків за цим Договором.

У відповідності до п.3.1 Договору, за надання передбачених Договором послуг платник виплачує виконавцю 69 602,89 грн.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками замовника та виконавця протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.

Підписання акта приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку (п.3.3 Договору).

Згідно з п.6.1 Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту його виконання.

Пунктами 6.3, 6.4, 6.5, та 6.6 Договору встановлено, що якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України. Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним законодавством України, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному законодавстві України.

Відповідно до п.7.7 Договору він, зокрема, складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою, у примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.

Місце укладання даного Договору - Херсон. Вищевказаний Договір підписаний сторонами без зауважень та скріплений відповідними печатками підприємств.

Як зазначає позивач, 28.02.2018р. на виконання умов Договору він сплатив на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 69602 грн. 89 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 12075 від 28.02.2018р., який міститься у матеріалах справи (а.с.45).

При цьому, відповідач у своєму відзиві, що наявний у матеріалах справи, вказує, що 14.02.2018 року до ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» звернувся ОСОБА_5, що є третьої особою у даній справі, з побажанням придбати ряд запчастин для вантажного автомобіля. Відповідачем було розраховано та надано ОСОБА_5 прайс-лист з цінами на запчастини. Після ознайомлення з прайс-листом, ОСОБА_5 погодився придбати даний товар, тому відповідачем була розпочата закупівля необхідного товару, що за твердженням відповідача, підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів поставки№545300 від 13.12.2017р., №16-06-2017 від 16.06.2017р., №11731-16/2017 від 01.08.2017р., видатковими накладними №SI від 16.02.2018р., №SI від 19.02.2018р., №SI від 20.02.2018р., №SI від 23.02.2018р., №2681 від 19.02.2018р., №2747 від 20.02.2018р., №ПКН+У029760 від 22.02.2018р., №FTM00019200/18 від 15.02.2018р. та відповідними платіжними дорученнями №188 від 02.03.2018р, №182 від 23.02.2018р., №187 від 28.02.2018р., №180 від 23.02.2018р., №181 від 23.02.2018р., якими ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» розрахувався з постачальниками запчастин (а.с. 83-107).

Але, колегія суддів зазначає, що суми видаткових накладних не співпадають з сумами, що зазначені у платіжних дорученнях ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС», а в графі платіжного доручення «призначення платежу» зазначається: «оплата згідно вист. рахунків…», проте посилання на конкретну видаткову накладну або конкретний договір поставки - відсутні.

Як вказує відповідач, 26.02.2018 року ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» повідомив замовника про наявність необхідного товару і ОСОБА_5 було запропоновано розрахуватися за запчастини. Відповідач зазначає, що 28.02.2018 року ОСОБА_5 надав для ознайомлення та підписання Товариству з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» трьохсторонній Договір про надання послуг від 28.02.2018 року у двох оригінальних примірниках, завірених мокрою печаткою та підписом директора ТОВ «Транслойд» Баденко О.О., а також особистим підписом ОСОБА_5. Місце укладання даного договору - Херсон. Крім того, в даному договорі вже містились відомості про товари та реквізити ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС».

Як вже зазначалось вище, сторонами був укладений договір про надання послуг від 28.02.2018р.

Враховуючи умови Договору, відповідач направив позивачу рахунок від 26.02.2018р. №42 на загальну суму 69602,89 грн., копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.74).

Крім того, у матеріалах справи наявна податкова накладна від 03.03.2018р. №35 на загальну суму 69 602,89 грн., де в графі «отримувач» вказане: ТОВ «Транслойд», а в графі «номенклатура товарів/послуг продавця» наведений перелік послуг, що зазначені у договорі поставки від 28.02.2018р.

Як свідчать матеріали справи і підтверджує відповідач, ТОВ «Транслойд» оплатило виставлений рахунок.

За твердженням відповідача, 03.03.2018р. він отримав оплату від ТОВ «Транслойд» і того ж дня, зазначений у Договорі товар та складений у 2-х примірниках акт надання послуг від 03.03.2018р. №49 був переданий замовнику, а саме: ОСОБА_5.

Враховуючи, що ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» не отримувало від замовника жодних претензій щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, виконавець вважає, що ним були виконані умови Договору в повному обсязі.

Тому ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» не визнає позовні вимоги ТОВ «Транслойд» та заперечує проти їх задоволення у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать про те, що не отримавши компенсацію за сплачені кошти, 01.06.2018р. ТОВ «Транслойд» та Адвокатське Бюро «Адвокатська контора Поліщук Д.О.» (далі - Бюро) уклали договір про надання правової допомоги № 15-18 від 01.06.2018р. (а.с.17-18).

18.06.2018р. представником позивача на адресу відповідача був направлений адвокатський запит з проханням повідомити чи надавались ОСОБА_5 послуги згідно п. 1.1. Договору від 28.02.2018р., а також надати оригінал або завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.20-21).

На вимогу адвокатського Бюро Товариством «ВАЙТ СЕРВІС» рекомендованим листом № 730 направлено видаткову накладну № 76 від 03.03.2018 року з підписом директора ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» - Кобзал Л.П. в графі «Постачальника» та відбитком печатки відповідача. В Графі «Отримав» відмітки відсутні (а.с.23).

Судом першої інстанції встановлено, що 13.07.2018р. на адресу позивача рекомендованим листом з описом вкладення від ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» надійшов лист з проханням підписати видаткову накладну №76 від 03.03.2018р.

13.07.2018р. представником позивача на адресу відповідача направлено відповідь, що у ТОВ «Транслойд» відсутні підстави для підписання видаткової накладної №76 від 03.03.2018 року у зв'язку з тим, що враховуючи положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, позивач товари згідно видаткової накладної №76 від 03.03.2018 року не отримував.

В подальшому, адвокатським Бюро на адресу відповідача направлено додаткову угоду до Договору про надання послуг від 28.02.2018р. про розірвання відповідного договору, яка датована 12.07.2017р.; лист-вимога від 13.07.22018р. про розірвання Договору від 28.02.2018р. та повернення сплачених коштів; вимогу від 02.08.2018р про виконання умов договору від 28.02.2018р. з поставки товарів, зазначених у п.1.1 відповідного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що усі зазначені документи залишились без відповіді з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС».

Водночас, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявний акт надання послуг від 03.03.2018р. №49, з тексту якого вбачається, що він є по суті актом приймання-передачі між фізичною особою - ОСОБА_5 (Замовником) та ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» (Постачальником). Документ підписаний директором ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» та містить відбиток печатки відповідного підприємства (а.с. 78).

Даний акт та вимога його підписання були направлені відповідачем на адресу замовника (ОСОБА_10) 11.07.2018р. При цьому, у вимоги відповідач зазначив, що вказаний акт направляються замовнику повторно (а.с. 79).

Направлення вищевказаних документів підтверджується описом вкладення у цінний лист з відбитком пошти від 11.07.2018р., фіскальним чеком, поштової накладної та поштовим конвертом від 11.07.2018р., що наявні у матеріалах справи (80-82).

Зазначені документи залишились з боку замовника без відповіді.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627).

Як вже зазначалось вище, 28.02.2018 року було укладено трьохсторонній договір про надання послуг між фізичною особою - ОСОБА_5 (замовник), ТОВ «Транслойд» (платник) та ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» (виконавець).

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Виходячи з умов Договору та у відповідності ст. 901 Цивільного кодексу України, між учасниками даної справи виникли правовідносини за договором про надання послуг, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу; третя сторона (платник) зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, що надана замовнику; замовник, в свою чергу, зобов'язується прийняти надані послуги і компенсувати платнику грошові кошти у сумі 69 602,89 грн. до 31.05.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як зазначено в ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, платник (ТОВ «Транслойд») свої зобов'язання за Договором від 28.02.2018 року виконав в повному обсязі, перерахував відповідний платіж на рахунок виконавця.

Але, в порушення умов відповідного Договору, замовник (ОСОБА_5) не компенсував платнику грошові кошти у сумі 69 602,89 грн. до 31.05.2018р.

Апеляційна колегія зазначає, що належних доказів, які б свідчили про зворотне, у справі не міститься.

При цьому, враховуючи правову природу Договору від 28.02.2018р., колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.689 Цивільного кодексу України покупець (тобто - замовник у даному випадку) зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Водночас, пунктом 2.5. Договору від 28.02.2018р. врегульоване право замовника відмовитись від прийняття результатів надання послуг, якщо надані послуги не відповідають умовам Договору і вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем взятих на себе обов'язків за цим Договором.

Судова колегія зауважує, що жодного доказу відмови від прийняття результатів надання послуг чи від відповідного договору або наявності вимог заміни товару від ОСОБА_5, у матеріалах справи не міститься.

Розглядаючи доводи апелянта, колегія суддів звертає його увагу на наступне.

Позивач правильно зазначає, що пунктами 3.2 та 3.3 Договору встановлено, що здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг. Підписання акта приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку Проте, відповідний акт замовником не підписаний, що, на думку апелента, є доказом невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед замовником.

Але, колегія суддів зазначає, що пунктом 3.2 Договору також передбачено, що вказаний акт приймання-передачі наданих послуг підписується повноважними представниками замовника та виконавця протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг.

Матеріали справи свідчать, що відповідний акт приймання-передачі наданих послуг з боку ТОВ «ВАЙТ СЕРВІС» підписаний повноважним представником, а саме - директором підприємства.

Крім того, відповідач наполягає, що ОСОБА_5 були вручені для підписання два аутентичних примірника акту приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, матеріалами справи підтверджується повторне звернення виконавця до замовника шляхом надсилання на адресу останнього відповідного акту приймання-передачі наданих послуг.

Також, судова колегія враховує наявність податкової накладної від 03.03.2018р. №35 на суму 69 602,89 грн., що наявна у матеріалах справи.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Тобто, виходячи з наведеного, податкова накладна від 03.03.2018р. є доказом здійснення відповідачем операції щодо надання відповідних послуг за Договором від 28.02.2018р.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» виконало свої зобов'язання за Договором від 28.02.2018р.в повному обсязі, а саме: передало товар замовнику на підставі відповідного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає цілком правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав позивача саме відповідачем.

Разом з тим, судом першої інстанції правомірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з врахуванням положень Договору про надання послуг від 28.02.2018р., обов'язок з оплати виник саме у ОСОБА_5 як замовника за вказаним договором.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення суми у розмірі 69 602,89 грн. з Товариства з обмеженої відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС».

Розглядаючи заявлену позивачем вимогу стосовно розірвання Договору від 28.02.2018р. судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді розірвання договору.

Приписами статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи є докази виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ СЕРВІС» своїх зобов'язань за Договором від 28.02.2018р.

Згідно з п.6.1 Договору від 28.02.2018р., він діє до моменту його виконання.

Тобто, у взаємовідносинах між позивачем та визначеним їм відповідачем, оскаржуваний Договір виконаний за умовами, що були пред'явлені саме цим сторонам.

Виходячи з установленого місцевим та апеляційним судами факту відсутності порушення саме відповідачем у справі №916/1876/18 своїх зобов'язань за Договором від 28.02.2018р., апеляційна колегія вважає вимогу позивача щодо розірвання відповідного Договору безпідставною.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 п.58).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з аналогічним позовом до належного відповідача.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2018р. по справі №916/1876/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 15.04.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.