РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2019Справа № 910/15190/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон"

до Міністерства оборони України

про стягнення 519 873,14 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Чорний О.А., представник

від відповідача - Ліщенко С.М., представник

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селтон" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Міністерства оборони України про стягнення 519873,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором про закупівлю товару за державні кошти №343/4/2017/47 від 06.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15190/18 та призначити підготовче засідання на 14.12.2018.

В підготовче засіданні 14.12.2018 представник позивача з?явився, надав свої пояснення щодо позовних вимог.

В підготовче засіданні 14.12.2018 представник відповідача з?явився, надав свої пояснення щодо позовних вимог та надав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.12.2018 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.02.2019.

01.02.2019 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 призначено розгляд справи №910/15190/18 по суті на 22.03.209.

В судове засідання 22.03.2019 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 22.03.2019 представник відповідача з'явився, заперечив проти задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 22.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

06.10.2017 за результатами відкритих торгів, що проводилися Міністерством оборони України відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі», між Міністерством оборони України (замовник) і ТОВ «Селтон» (постачальник) укладено договір про закупівлю товару за державні кошти №343/4/2017/47 (надалі Договір), згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити замовникові апарати для дистилювання, фільтрування чи ректифікації (4291) (фільтр-поглинач типу ФП-300 (військово-хімічне майно спеціального призначення - товар), у кількості 23 одиниці за ціною, зазначеною у специфікації постачання товарів, що додається до договору (додаток 1), а замовник зобов'язався прийняти і оплатити товар.

Поставка товару здійснюється до 15.11.2017 (пункт 5.1 Договору).

Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна товару становить 1 577 616,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 262 936,00 грн. Оплата товару здійснюється за рахунок коштів, виділених за КПКВ 2101020/7, КЕКВ 2260, код видатків 100. Ціна за одиницю товару - відповідно до специфікації.

Відповідно до пункту 3.2. Договору його ціна залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов'язань за договором, крім випадків зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків та узгодженого, шляхом укладання додаткової угоди, зменшення сторонами ціни договору.

За змістом пункту 3.4 Договору договірна ціна визначається замовником з урахуванням висновку № 2461 представництва замовника Міністерства оборони України щодо договірної ціни шляхом аналізу собівартості виготовлення товару, трудомісткості її виготовлення та розгляду розрахунково-калькуляційних матеріалів, складених постачальником на підставі прийнятих фактичних витрат, пов'язаних із виконанням зобов'язань за договором.

Визначення договірної ціни проводиться замовником з урахуванням висновку № 2461 представництва замовника Міністерства оборони України щодо рівня фактичних витрат, понесених постачальником при виконанні зобов'язань за договором. Постачальник повинен підготувати та направити розрахунково-калькуляційні матеріали на підтвердження понесених ним фактичних витрат та надати первинні підтверджуючі документи для перевірки. Розрахунково-калькуляційні матеріали повинні бути оформлені відповідно до вимог Методичних рекомендацій з формування собівартості товару (робіт, послуг) у промисловості, затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 №373, діючих нормативних документів з ціноутворення та встановлених економічно обґрунтованих норм матеріальних та трудових витрат на надання послуг (виконання робіт) (пункт 3.5 договору).

Відповідно до пунктів 3.6, 3.7 Договору представництво замовника Міністерства оборони України перевіряє їх обгрунтованість та за результатами перевірки складає висновок щодо рівня фактичних витрат, який направляється замовнику. Висновок № 2461 представництва замовника Міністерства оборони України повинен бути надано замовникові не пізніше 10 робочих днів від надання виконавцем документів на підтвердження понесених ним фактичних витрат. При визначенні цін (фактичних, договірних) рівень прибутку у складі ціни не може перевищувати 1 відсотка витрат позивача на купівлю комплектуючих виробів (напівфабрикатів), а також перевищувати 20 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості робіт на виготовлення.

За змістом пункту 3.8 Договору у разі, якщо фактичні витрати є нижчими порівняно із ціною договору, акцептованою відповідачем і вказаною у специфікації (додаток 1 до договору), ціна товару та ціна договору зменшуються, про що сторони укладають додаткову угоду до договору згідно з протоколом погодження договірної ціни за фактичними витратами.

Позивач зазначив, що взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, у встановлені договором строки, було поставлено фільтр-поглинач типу ФП-300 (військово-хімічне майно спеціального призначення), у кількості 23 одиниць на суму 1 577 616,00 грн. Цей факт підтверджується Посвідченням від 14.11.2017 р. №18, видатковою накладною №651 від 14.11.2017 р., Актом приймання №57 від 15.11.2017 р. та Довіреністю на отримання матеріальних цінностей №95 від 15.11.2017 р.

07.12.2017 на виконання пунктів 3.4 - 3.6 Договору ТОВ "Селтон" (лист № 784) направило відповідачеві розрахунково-калькуляційні матеріали про фактичні витрати, згідно з якими договірна ціна за одиницю товару становить 61 192,90 грн. із ПДВ, та запропонував на виконання пункту 3.8 цього договору укласти додаткову угоду до договору згідно з протоколом погодження договірної ціни за фактичними витратами з протоколом розбіжностей, де зазначити ціну за фактичними витратами в сумі 61 192,90 грн із ПДВ за одиницю товару.

На виконанням п. 3.7. Договору, згідно наданих позивачем РКМ та первинних документів при визначенні договірної ціни, рівень прибутку у складі ціни не перевищує 1 відсотка витрат виконавця на купівлю комплектуючих виробів (напівфабрикатів), та не перевищує 20 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості робіт на виготовлення.

Міністерство оборони України у листі від 19.12.2017 № 343/4/2/1910 повідомило, що укладання додаткової угоди можливо за ціною, запропонованою представником замовника Ґ2 2461, а саме 45 988,82 грн. із ПДВ за одиницю товару.

В зв'язку з цим, між сторонами укладено протокол погодження ціни, протокол розбіжностей до протоколу погодження ціни, протокол узгодження розбіжностей до протокол" погодження ціни, додаткову угоду № 1, додаток № 1 (специфікацію) та акт приймання товару, відповідно до яких Міністерство оборони України на підставі посвідчення представника замовника від 15.12.2017 № 2461 погодився встановити ціну на товар у сумі 45 988,82 грн. із ПДВ за одиницю товару.

Відповідно до протоколу розбіжностей від 19.12.2017 позивач пропонував встановити договірну ціну із ПДВ у сумі 1 577 616,00 грн. Ціна, запропонована відповідачем, визначена у сумі 1 057 742,86 грн. з ПДВ. Суму 519 873,14 грн. сторонами визначено як неузгоджену сторонами різницю у вартості товару.

19.12.2017 між відповідачем і позивачем укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно з якою пункт 3.1 договору викладено у такій редакції: "Ціна товару становить 1057742,86 грн., у тому числі податок на додану вартість - 176 290,48 грн. Оплата товару здійснюється за рахунок коштів, виділених за КПКВ 2101020/7, КЕКВ 2260, код видатків 100. Ціна за одиницю товару - відповідно до специфікації. Цією додатковою угодою сторони також виклали у новій редакції специфікацію до договору.

Позивач зазначив, що протокол погодження договірної (фактичної) ціни (вартості) товару та додаткову угоду від 19.12.2017№1 підписано з написом "з урахуванням протоколу розбіжностей до протоколу погодження ціни".

Позивач вказує на той факт, що з огляду на наявність протоколу розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні від 06.10.2017 № 343/4/2017/47, другою стороною (Міністерством оборони України) спір щодо врегулювання розбіжностей у визначений у ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України спосіб не передано до суду, є чинною умова пункту 3.1 договору стосовно того, що ціна товару становить 1 577 616,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 262 936 грн, яка наведена у тексті укладеного сторонами договору, а не додаткової угоди № 1. До такого правового висновку дійшов Верховний суд Україні в своїй Постанові від16.10.2018 у справі № 910/99/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" до Міністерства оборони України про врегулювання розбіжностей за договором про закупівлю товару за державні кошти від 06.10.2017 № 343/4/2017/47.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач не заперечує сплату відповідачем вартості в розмірі 1057742,86 грн. та вказує на той факт що в останнього утворилася заборгованість в розмірі 519873,14 грн.

Відповідач заперечив, проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та невідповідності дійсності.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст.651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як зазначено сторонами та досліджено в судовому засіданні позивач в зв'язку із наявністю розбіжностей у п. 3.1 Договору від 06.10.2017 р. № 343/4/2014/47 про закупівлю товару за державні кошти (щодо ціни товару) звернувся до суду.

В рішенням Господарського суду від 11.04.2018 у справі №910/99/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" до Міністерства оборони України про врегулювання розбіжностей зазначено що, додаткова угода №1 від 19.12.2017 р., якою. змінено ціну товару, підписана та скріплена печаткою ТОВ «Селтон». Перед підписом директора містить напис "з урахуванням протоколу розбіжностей до протоколу погодження ціни". Проте, суд зазначає, що такий напис не може вважатись не підписанням додаткової угоди №1 на умовах, вказаних у цій угоді. Підписанням такої угоди, незалежно від наявності протоколу розбіжностей, позивач та відповідач у належній формі змінили умови договору та зменшили ціну товару. Оскільки позивачем підписано угоду № 1 від 19.12.2017 р., суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку підстав для зміни встановленої цією угодою ціни.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у справі №910/99/18 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селтон» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 у справі №910/99/18 залишено без задоволенні. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 у справі №910/99/18 залишено без змін.

Стаття 276 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановою Верховного суду від 16.10.2018 у справі №910/99/18 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Селтон" залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 у справі № 910/99/18 залишено без змін.

Приписами ст. 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище зазначене, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суд в рішення від 11.04.2018 у справі №910/99/18 дійшов висновку про відсутність у даному випадку підстав для зміни встановленої угодою ціни. Дане рішення набрало законної сили та не скасовано ані апеляційною ані касаційною інстанцією.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.04.2019

Суддя В.І. Мельник