ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/945/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.В. Іванов,

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 (суддя Ржепецький В.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 23.11.2018)

у справі № 915/945/18

за позовом Акціонерного товариства Миколаївобленерго

до відповідача ОСОБА_1 міської ради

про визнання права власності за набувальною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Миколаївобленерго (далі АТ Миколаївобленерго, Товариство) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_1 міської ради, в якій просило:

1) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго право власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112, яка розташована у дворі будинку №17 по вулиці Потьомкінська у місті Миколаєві;

2) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго право власності за набувальною давністю на рухоме майно, встановлене у будівлі закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112, яка розташована у дворі будинку №17 по вулиці Потьомкінська у місті Миколаєві, а саме на розподільчий пристрій - РУ-0,4 кВ, на розподільчий пристрій - РУ-6 кВ, на силовий трансформатор ТМГ-400 кВа, заводський номер 1339403, 1992 року випуску;

3) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго право власності за набувальною давністю на кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 840 метрів від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ №1112, прокладену вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторна та вул. Потьомкінська в м. Миколаєві;

4) визнати за Акціонерним товариством Миколаївобленерго право власності за набувальною давністю на кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 650 метрів від ЗТП-6/0,4 кВ №1112 до ТП №1006, прокладену вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у м. Миколаєві.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним майном з 2007 року з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії, здійснює його ремонт та обслуговування, несе витрати з його утримання, а тому вважає, що на підставі ст.344 ЦК України набув право власності на це майно за набувальною давністю. Право власності на ЗТП-6/0,4 кВ №1112 та на встановлене у ній енергетичне обладнання, на Кабельну лінію №1 та Кабельну лінію №2 за жодною особою не зареєстровано. Трансформаторна підстанція ЗТП-6/0,4 кВ №1112 є транзитною і нерозривно задіяна у передачі електричної енергії до обєкту електроенергетики АТ Миколаївобленерго, а саме: від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ №1112 вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторної та вул. Потьомкінської в м. Миколаєві у 1995 році прокладено кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 840 метрів (Кабельна лінія №1); від ЗТП-6/0,4 кВ №1112 до ТП №1006 через кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 650 метрів, яка прокладена у 1995 році вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у м. Миколаєві (Кабельна лінія №2).

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі № 915/945/18 позов Акціонерного товариства Миколаївобленерго задоволено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 міська рада звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невірне зясування обставин справи. Так, скаржник вказав, що позивач не навів доказів добросовісності заволодіння трансформаторною підстанцією ЗТП-6/0,4 кВ №1112 та її обєктами, натомість будівля ЗТП-6/0,4 кВ №1112 має ознаки самочинного будівництва, оскільки названа рада не надавала дозвіл на відведення земельної ділянки під її будівництво, а визнання права власності на цю будівлю вплине на право власності ради на землю відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено обґрунтовано, з вивченням та врахуванням усіх обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 поновлено ОСОБА_1 міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі №915/945/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі №915/945/18; встановлено позивачу строк до 08.02.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу; розяснено сторонам про їх право в строк до 08.02.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи, а ухвалою від 11.02.2019 - розгляд справи №915/945/18 призначено на 28.02.2019 о 14:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 повідомлено ОСОБА_1 міську раду про те, що розгляд справи №915/945/18 відбудеться 25.03.2019 об 11:00 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (м. Одеса, пр-т Шевченка, 29), зал судових засідань №1, 2-й поверх.

У звязку із перебуванням судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, ОСОБА_2 у відпустці з 22.03.2019 по 29.03.2019 відповідно до наказу голови суду від 13.03.2019 № 66-в розпорядженням керівника суду від 22.03.2019 № 168 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: К.В. Богатир, Таран С.В. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.03.2019 прийнято справу №915/945/18 до провадження у новому складі колегії суддів; розгляд справи призначено на 08.04.2019 о 12:00 год. У судове засідання 08.04.2019 представники сторін не зявились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у дворі будинку №17 по вул. Потьомкінська у місті Миколаєві розташовано будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112 (далі - ЗТП-6/0,4 кВ №1112), у якій встановлено електричне обладнання:

1) розподільний пристрій РУ-0,4 кВ, до складу якого входять: рубильник Р-600 (1 шт.), вимикач автоматичний 63 А (4 шт.);

2) розпорядний пристрій РУ-6 кВ, до складу якого входить вимикач навантаження марки ВН 10/630 (2 шт.);

3) силовий трансформатор ТМГ-400 кВа, заводський номер 1339403, 1992 року випуску.

Від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ №1112 вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторна та вул. Потьомкінська в м. Миколаєві у 1995 році прокладено кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 840 метрів (далі Кабельна лінія №1).

ЗТП-6/0,4 кВ №1112 є транзитною і нерозривно задіяна у передачі електричної енергії до обєкту електроенергетики АТ Миколаївобленерго, а саме до ТП №1006. Постачання електричної енергії від ЗТП-6/0,4 кВ №1112 до ТП №1006 здійснюється через кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 650 метрів, яка прокладена у 1995 році вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у м. Миколаєві.

До ЗТП-6/0,4 кВ №1112 приєднані наступні споживачі: 17 точок обліку юридичних осіб та мешканці житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17.

Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи ЗТП-6/0,4 кВ №1112 з травня 2007 року, що підтверджується Актом №76 приймання виконаних робіт за травень 2007 року, та Актом приймання виконаних робіт від 28 грудня 2017 року.

У 2007 році Товариством складено Паспорт трансформаторної підстанції ЗТП-6/0,4 кВ №1112, в якому зазначено схему енергетичного обладнання, встановленого у ЗТП, характеристики зазначеного обладнання та будівлі ЗТП.

Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи Кабельної лінії №1 з лютого 2007 року, що підтверджується Актом №108 приймання виконаних робіт за лютий 2007 року (здійснено капітальний ремонт кабельної лінії) та Актом №109 приймання виконаних робіт за лютий 2007 року (технічне обслуговування кабельної лінії).

У 2014 році АТ Миколаївобленерго складено НОМЕР_1 кабельної лінії на напругу до 35 кВ (РП72-ТП 1112), в якому зазначено схему траси кабельної лінії, її характеристики, дані профілактичних випробувань, відомості про ремонт кабельної лінії.

Працівниками позивача проводяться огляди Кабельної лінії №1, що підтверджується листками огляду за червень 2007 року, червень 2009 року, лютий 2012 року, березень 2013 року, жовтень 2014 року, червень 2017 року.

Товариство здійснює ремонтно-відновлювальні роботи Кабельної лінії №2 з липня 2007 року, що підтверджується Актом №598 приймання виконаних робіт за липень 2007 року та Актом №599 приймання виконаних робіт за липень 2007 року.

У 2014 році АТ Миколаївобленерго складено НОМЕР_1 кабельної лінії на напругу до 35 кВ (ТП 1112-ТП10006), в якому зазначено схему траси кабельної лінії, її характеристики, дані профілактичних випробувань, відомості про ремонт кабельної лінії.

Працівниками позивача проводився огляд Кабельної лінії №2, що підтверджується листками огляду за червень 2007 року, червень 2009 року, квітень 2012 року, листопад 2013 року, жовтень 2014 року, червень 2017 року.

Договорами про користування електричною енергією, укладеними між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від ЗТП-6/0,4 кВ №1112, а також Актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, які є додатками до вищевказаних договорів, визначено межі балансової належності електромереж та установок.

Відповідно до вказаних документів межі балансової належності електромереж встановлені на наконечниках кабелю живлення, приєднаних вихідних клем комутаційного пристрою встановленого в РУ-0,4 кВ ЗТП-6/0,4 кВ №1112 (наприклад, договір про постачання електричної енергії №44/45 від 21.05.2015 із споживачем ПАТ ОСОБА_1 теплоцентраль), або на болтовому зєднанні КЛ-0,4 кВ (від ЗТП-6/0,4 кВ №1112) в ВРУ-0,4 кВ ж/б по вул. Потьомкінська, 17.

Позивач з 2010 року неодноразово звертався до Департаменту житлово-комунального господарства ОСОБА_1 виконавчого комітету, а також до ОСОБА_1 міського голови щодо вирішення питання передачі у власність позивача безгосподарної ЗТП-6/0,4 кВ №1112, що підтверджується копіями листів від 24.03.2010 №02-15/200, від 09.04.2013 №1175/02-23 та від 07.02.2017 №878/02-08.

Як вбачається з листів Департаменту економічного розвитку та регіональної політики ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 23.02.2018 №259/01.01-17 та Управління комунального майна ОСОБА_1 міської ради від 20.02.2018 №307/10.01-07/18, вищевказане майно не обліковується серед обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області та серед обєктів, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва.

Власників ЗТП-6/0,4 кВ №1112, встановленого у ній енергетичного обладнання, Кабельної лінії №1 та Кабельної лінії №2 Товариством не виявлено.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання за ним права власності за набувальною давністю на нерухоме майно будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112, яка розташована у дворі будинку №17 по вулиці Потьомкінська у місті Миколаєві; на рухоме майно, встановлене у будівлі закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112, яка розташована у дворі будинку №17 по вулиці Потьомкінська у місті Миколаєві, а саме на розподільчий пристрій - РУ-0,4 кВ, на розподільчий пристрій - РУ-6 кВ, на силовий трансформатор ТМГ-400 кВа, заводський номер 1339403, 1992 року випуску, а також на кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 840 метрів від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ №1112, прокладену вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторна та вул. Потьомкінська в м. Миколаєві, та кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 650 метрів від ЗТП-6/0,4 кВ №1112 до ТП №1006, прокладену вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у м. Миколаєві.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем доведена сукупність певних юридичних фактів, які мають значення для цієї справи, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, а саме: законність володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння спірним нерухомим майном.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком Господарського суду Миколаївської області, враховуючи наступне.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 01.07.2013 Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, за нормами Цивільного кодексу України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватись різними способами, які поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, які не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

За Цивільним кодексом України до первинних способів набуття права власності належать: набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у тому числі на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності (стаття 331 Цивільного кодексу України); набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у тому числі в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (частина друга статті 189, статті 332, 333 Цивільного кодексу України); визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (стаття 376 Цивільного кодексу України); набуття права власності на скарб, знахідку, бездоглядну домашню тварину або інше безхазяйне майно, у тому числі на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335, 336, 337, 338, 340, 341, 343 Цивільного кодексу України); набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику у задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 Цивільного кодексу України); набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (стаття 344 Цивільного кодексу України).

До похідних способів належить набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334 Цивільного кодексу України); в порядку спадкування після смерті особи (стаття 1216 Цивільного кодексу України); в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (частина друга статті 104, статті 107, 109 Цивільного кодексу України); у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (стаття 345 Цивільного кодексу України).

Отже, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Цивільний кодекс України розглядає набувальну давність як первинний спосіб набуття права власності, який поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

За положеннями ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

З урахуванням зазначеного, для правильного вирішення спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати, зокрема, наступне:

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на майно, власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності.

Аналізуючи поняття добросовісність володіння як ознаку набувальної давності за статтею 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Представник позивача у засіданні суду апеляційної інстанції 28.02.2019 не зміг пояснити, коли саме, за яких обставин, від кого, з яких підстав АТ Миколаївобленерго отримало спірне майно та за наявності яких умов розпочало відкрите володіння ним. У позовній заяві відповідна інформація відсутня, а матеріали справи не містять таких документів. Проте позивач не може не володіти зазначеною інформацією.

Колегією суддів враховується, що трансформаторна підстанція є обєктом електроенергетики, який призначений для трансформування електричної енергії в мережі змінного струму та для розподілу електроенергії.

Об'єкти електроенергетики можуть перебувати у різних формах власності (стаття 6 Закону України Про електроенергетику, чинного на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном лютий 2007 року).

Відповідно до статті 7 цього Закону проектування, будівництво, введення в експлуатацію, експлуатація, виведення з експлуатації обєктів електроенергетики, систем централізованого диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, інших обєктів, підключених до обєднаної енергетичної системи України, регламентуються нормативно-правовими та нормативно-технічними документами.

Вказане свідчить про те, що приєднання електроустановок споживачів (17 точок обліку юридичних осіб та мешканці житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17), що мають укладені з АТ Миколаївобленерго договори про постачання електричної енергії, до ЗТП-6/0,4 кВ №1112 здійснювалося на умовах і в порядку, що передбачені відповідними нормативно-правовими та нормативно-технічними документами для приєднання до електричних мереж електропередавальної організації, тобто за умови введення трансформаторної підстанції в експлуатацію.

Позивач у 2007 році виготовив паспорт трансформаторної підстанції №1112, у якому зазначив рік побудови - 1994, рік введення обєкта в експлуатацію - 1994. На підставі яких документів АТ Миколаївобленерго було внесено відповідні відомості до паспорту трансформаторної підстанції матеріали справи не містять, як не містять і будь-якої інформації стосовно особи (осіб), яка здійснила будівництво цієї ЗТП, введення її в експлуатацію та фактично володіла нею до лютого місяця 2007 року.

При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на зацікавлену сторону - на позивача. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

Виходячи зі змісту статті 344 Цивільного кодексу України за набувальною давністю у порівнянні з умовами набуття права власності у іншій спосіб (наприклад, за договором, за іншим правочином або на безхазяйне майно тощо) позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. У володільця немає іншої правової підстави володіти майном, в тому числі і за договором. Відсутні інші правовідносини між ним та зацікавленими особами, в тому числі і щодо безхазяйного майна, стосовно якого не було вчинено дій по переходу у власність територіальної громади.

Отже, суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є не лише встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю, строк його володіння, а також і обставини, за яких виникло володіння спірним майном. Проте, задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд не з'ясував обставин, за яких виникло володіння спірним майном, а відтак, достеменно не дослідив наявність необхідних умов для визнання права власності на майно за набувальною давністю, які повинен довести позивач, виходячи зі змісту статті 344 Цивільного кодексу України. Однак позивачем не надано жодних грунтовних пояснень щодо обставин заволодіння спірним майном, що свідчить про недоведеність факту добросовісності заволодіння чужим майном. У свою чергу, недоведеність позивачем факту добросовісності заволодіння чужим майном є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

АТ Миколаївобленерго при заволодінні спірним майном не могло не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на зазначене майно. Вказане підтверджується листом АТ Миколаївобленерго №878/02-08 від 07.02.2017, із змісту якого вбачається, що позивач визнає спірне нерухоме майно безхазяйною річчю та просить Департамент житлово-комунального господарства ОСОБА_1 міської ради вжити заходів щодо невідкладного прийняття ЗТП-6/0,4 кВ №1112 до комунальної власності з подальшою безоплатною передачею вказаного обєкта у власність позивача.

Відносини, повязані з набуттям права власності на безхазяйну річ, врегульовані положеннями статті 335 Цивільного кодексу України.

Нормами зазначеної статті передбачена можливість набуття у власність за набувальною давністю лише безхазяйних рухомих речей (крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 зазначеного Кодексу).

Щодо нерухомого майна, то частиною другою статті 335 Цивільного кодексу України встановлено спеціальний порядок набуття у власність безхазяйних нерухомих речей. Згідно із зазначеною нормою безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Таким чином, беручи до уваги вищевказану норму законодавства, право власності на безхазяйні нерухомі речі набувається у чітко визначеному законом порядку єдиним субєктом - територіальною громадою.

Колегія суддів зауважує, що інститут набуття права власності за набувальною давністю не застосовується у випадку необхідності набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно. Відмінність вказаних способів набуття права власності полягає у тому, що право власності на безхазяйне нерухоме майно набувається єдиним, чітко визначеним суб'єктом - відповідною територіальною громадою, а у разі набуття права власності за набувальною давністю - будь-яким суб'єктом цивільних правовідносин з урахуванням положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття права власності на спірний обєкт нерухомості як на безхазяйну річ.

Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, як і доводи відповідача про те, що земельна ділянка, на якій збудовано спірне нерухоме майно, не була відведена для цієї мети і власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за позивачем на обєкт нерухомості, докази введення в експлуатацію якого у передбаченому чинним законодавством порядку відсутні.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі №915/945/18 прийнято з неправильним застосування норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених у ньому, обставинам справи, а тому підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 міської ради задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі №915/945/18 скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Миколаївобленерго відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Миколаївобленерго на користь ОСОБА_1 міської ради 17298,45 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.04.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран