РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.04.2019Справа № 910/1288/19

Суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н. І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІТАЙМ-2010" (вул.Дмитрівська, буд.66 А, оф.54, м.Київ, 01135)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГІН ЛАЙН" (пров. Тбіліський, буд.4/10, оф.111, м.Київ, 03055)

про стягнення суми передплати та неустойки 19 373,59 грн.

Без виклику представників учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРІТАЙМ-2010" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГІН ЛАЙН" про стягнення суми передплати та неустойки у розмірі 19 373,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на виготовлення та постачання продукції №09-11/8 від 09.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/1288/19, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/1288/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (пров. Тбіліський, буд. 4/10, оф. 111, м. Київ, 03055), що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання, та поштовим конвертом, в якому ухвала суду була направлена відповідачу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2018 року між позивачем (замовник за договором) та відповідачем (виконавець) був укладений договір на виготовлення та постачання продукції № 09-11/8_.

Відповідно до п. 1.1.1 договору виконавець зобов'язується виготовити на підставі наданої замовником технологічної заявки на виробництво, з зазначенням кількості, моделі, найменування та інших технічних характеристик на дану продукцію, а виконавець зобов'язується після виготовлення продукції поставити її замовнику, в той же час замовник зобов'язується прийняти її й оплатити в термін, визначений договором.

Згідно п. 1.2 договору продукцією є матеріальні цінності, які представляють собою обладнання виробничого призначення.

Ціна, номенклатура та кількість продукції, що виготовляється виконавцем згідно даного договору визначається у відповідних специфікаціях на продукцію.

Відповідно до п. 11.02 договір діє з 09.11.2018 по 08.11.2019.

09.11.2018 між позивачем і відповідачем була укладена специфікація № 1 відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання виготовити наступну продукцію: решітний стан вібраційний, вібраційний вузол, віброопору та комплект решіток на загальну суму 29 000,00 грн.

Згідно з п. 3, 4, 6 специфікації №1 від 09.11.2018, відповідно до яких відповідач зобов'язався передати позивачу продукцію протягом 15 календарних днів з моменту оплати авансового платежу.

Згідно пункту п. 7.2. Договору розрахунки за продукцію здійснюються в безготівковому порядку, наступним шляхом:

- авансовий платіж у розмірі 60% вартості готової продукції протягом трьох календарних днів з моменту виставлення рахунку-фактури виконавцем.

- 30% від вартості готової продукції протягом трьох календарних днів з моменту повідомлення виконавця про завершення виготовлення замовленої продукції. Повідомлення має бути виконано в письмовій формі та передано замовнику по факсу або по електронній пошті.

- 10% від вартості готової продукції протягом одного календарного дня, з моменту поставки продукції на виробничі потужності Замовника та після завершення всіх необхідних пусконалагоджувальних робіт, які такі необхідні для даного виду продукції.

Факт часткової оплати позивачем продукції підтверджується наявними у матеріалах справи платіжним дорученням № 247 від 13.11.2018 на суму 17 400,00 грн., яка містить відповідні відмітки банку.

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, щопозивач здійснив передплату в розмірі 17 400,00 грн, проте відповідач поставки товару не здійснив, у звязку з чим позивач просить повернути попередню оплату у розмірі 17 400,00 грн.

Статтею 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 п.1 ст.611 Цивільного кодексу передбачено, що у випадку порушення зобов'язання однією стороною інша сторона може відмовитися від зобов'язання і розірвати договір, при цьому згідно п.2 ст.615 ЦК України така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення.

З вищезазначеного слідує що позивачем було належним чином виконано свої зобов'язання за договором, відповідно до п. 7.2. договору авансовий платіж сплачено.

За таких обставин у відповідача, відповідно до п. 4 специфікації №1 від 09.11.2018, виникло зобов'язання протягом 15 днів з моменту оплати авансового платежу передати позивачеві продукцію, а саме у період часу з 14.11.2018 по 28.11.2018 року включно, яке не було виконане належним чином.

З метою досудового врегулювання, позивач 04.01.2019 звертався до відповідача із претензією вих. № 01-19/01 про повернення авансового платежу. Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, із вищенаведеиих норм права та викладених обставин випливає, що виконавець - не передавши в строк продукцію замовнику, порушив взяті на себе за договором зобов'язання щодо належної передачі продукції.

Крім того, за прострочення виконання відповідачем зобов'язань щодо поставки продукції позивачем нараховано 1 973,59 грн. - неустойки.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6.4 договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасного викоання робіт та постачання продукції, виконавець зобов'язується сплатити на користь замовника неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого/непоставленої продукції за кожен день такого прострочення.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 т. 230 ГК України господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, т. 549 ЦК України нормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 т. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за договором має сплатити 1 973,59 грн. неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контр розрахунку суми позову, стверджувань позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІТАЙМ-2010" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕГІН ЛАЙН" (пров. Тбіліський, буд.4/10, оф.111, м.Київ, 03055) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРІТАЙМ-2010" (вул. Дмитрівська, буд. 66 А, оф.54, м. Київ, 01135) 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. суми передплати, 1 973 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн. 59 коп. неустойки та судовий збір у розмірі 1 921 (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.04.2019.

Суддя Н. І. Ягічева