УХВАЛА

м. Київ

02.04.2019Справа № 28/29-б-43/212-2012
За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКС НАВІГАТОР"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРА ТРЕЙДИНГ"

товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гусара І.О.

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу в межах справи № 28/29-б-43/212-2012

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника не з'явились,

від відповідача 1 Кузнєцов К.В., Руденко А.О. - адвокати,

від відповідача 2 Карасюк О.В. - предст. за дов. ліквідатора ТОВ "Тридента Агро".

Присутній: Лозовський В.М. - предст. за дов. АТ "ВТБ Банк".

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу в межах справи № 28/29-б-43/212-2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.19 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.03.19.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.19 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті 02.04.19.

У судовому засіданні, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКС НАВІГАТОР" про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 28/29-б-43/212-2012 та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕКС НАВІГАТОР" (далі - Позивач) в поданій заяві просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.01.2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" та товариством з обмеженою відповідальністю "ТАРА ТРЕЙДИНГ".

На думку позивача договір купівлі-продажу від 28.01.2016 року є недійсним, оскільки він не посвідчений нотаріусом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи в їх сукупності, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону про банкрутство, результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.16 визнано результати аукціону з продажу майна банкрута товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (ідентифікаційний код 25591321), а саме лоту № 2, який відбувся 17.12.15 через товарну біржу "Центральна універсальна біржа" недійсними.

Статтею 216 ЦК України передбачені правові наслідки недійсності правочину.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

У відповідності до ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Отже, суд дійшов висновку що оспорюваних договір в силу закону є недійсним, а тому не потребує додаткового визнання його недійсним.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовій збір в розмірі 3.524, 00 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКС НАВІГАТОР" про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 28/29-б-43/212-2012.

2.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В.Пасько

Повний текст ухвали складено 08.04.19.