ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2637/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Карагяур В.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (на підставі довіреності);

від відповідача: не зявились;

від 3-ї особи: не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (65012, м. Одеса, вул. В.Арнаутська, 15);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта (36039, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 57)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс (07362, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. Київська, буд. 50)

про повернення нерухомого майна, розірвання договору оренди, стягнення 2 260,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.11.2018 року позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2840/18) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 325,93 грн., з яких: 23065,15 грн. заборгованість з орендної плати та 2260,78 грн. пеня, розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Нова пошта від 30.12.2014 року, а також повернути державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення будівлі гаражу (інв. №103007) загальною площею 170,00 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 2 балансоутримувачу Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди №11239 від 30.12.2014 року, щодо сплати орендної плати починаючи з липня 2018 року, проведення оцінки майна та здійснення страхування обєкту оренди, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2637/18 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 02.01.2019 року. Крім того даною ухвалою суду, в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача було залучено Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс.

28.12.2018 року до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, вх. ГСОО 26821/18, згідно яких УДП „Укрінтеравтосервіс позовні вимоги підтримує в частині стягнення заборгованості у розмірі 25 325,93 грн. При цьому, зазначає, що відповідача перед балансоутримувачем зобовязання щодо сплати належної частини орендної плати не виконує з червня 2018 року, однак у разі належного виконання відповідачем умов спірного договору не заперечує щодо продовження дії договору оренди нерухомого майна від 30.12.2014 року.

Ухвалами суду від 02.01.2019 року та від 28.01.2019 року підготовче засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено на 28.01.2019 року та 11.02.2019 року відповідно.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року, судом в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, строк підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів.

30.01.2019 року до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі вх. ГСОО №1955/19, згідно якої відповідач просив суд провадження у справі №916/2637/18 закрити в порядку ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки заявником виконано всі матеріально-правові вимоги позивача. При цьому, у даній заяві відповідач зазначає, що строк дії спірного договору закінчився, договір сторонами не пролонговувався. Тобто, відповідач вважає, що на даний час між позивачем та відповідачем договірні відносини щодо оренди відповідного майна відсутні, тоді як ТОВ „Нова пошта виплатила заборгованість за оренду приміщень згідно договору від 30.12.2014р., що підтверджується платіжними документами: від 21.12.2018 р. № НПВ-008423 на суму: 3 849,08 грн.; від 21.12.2018 р. № НПВ-008421 на суму: 3 662,88 грн.; від 21.12.2018 р. № НПВ-008422 на суму: 3 688,69 грн.; від 22.12.2018 р. № НПВ-008867 на суму: 3732,48 грн.; від 22.12.2018 р. № НПВ-008868 на суму: 3 662,88 грн.; від 17.01.2019 р. № НВП-016067 на суму: 4 400,90 грн. Крім того, відповідач зазначає про сплату компенсації за користування комунальними послугами за платіжними дорученнями від 21.12.2018 р. № НПВ-008420 на суму 3 379,99 грн. та від 17.01.2019 р. № НПВ-016066 на суму: 14 865,48 грн.

07.02.2019 року до суду від позивача надійшла заява (вх. ГСОО №2561/19) про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої останній просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта до Державного бюджету України заборгованість з пені у розмірі 2 260,78 грн., розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності укладений міжрегіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та. Товариством з обмеженою відповідальністю „Нова пошта від 30.12.2014 р., а також повернути державне нерухоме майно, а саме не житлові приміщення будівлі гаражу (інв. № 103.007) загальною площею 170,00 кв. м, за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 2, балансоутримувачу - Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс, а також стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 5 286 грн.

Враховуючи, що вищевказана заява Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області подана в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України, суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви позивача від 07.02.2019 року вх. ГСОО №2561/19.

Водночас, розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі, з урахуванням заяви позивача вх. ГСОО №2561/19, суд у судовому засіданні від 11.02.2019 року дійшов висновку про відмову у її задоволенні з підстав її необгрунтованості.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 28.02.2019 року.

У судовому засіданні від 28.02.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 29.03.2019 року.

27.03.2019 року до суду від третьої особи надійшла заява вх. ГСОО №5915/19, в якій балансоутримувач спірного майна позовні вимоги підтримав у частині стягнення 2260,78 грн., в інший частині позову яка стосується повернення нерухомого майна та розірвання договору оренди просив суд відмовити, оскільки у разі задоволення позову та розірвання договору оренди, повернення майна державне підприємство не зможе отримувати кошти, які необхідні для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також оплати всіх податків і зборів, що може негативно вплинути на фінансовий стан підприємства. При цьому, зазначає, що передані у користування приміщення потребують догляду та підтримання стану, придатного для користування та недопущення руйнування приміщень, тоді як процес укладення договорів оренди державного нерухомого майна через Регіональне відділення Фонду державного майна України у Одеській області достатньо тривалий у часі, державне підприємство не зможе отримувати дохід від здачі приміщень у оренду, а також буде змушено за власні кошти утримувати нерухоме майно, яке не використовується у власній господарській діяльності. Крім того, у даних поясненнях третя особа, просила суд розглянути справу за відсутністю відповідного представника УДП „Укрінтеравтосервіс.

У судовому засіданні від 29.03.2019 року позивач заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, у судові засідання не зявився, про поважність такого незявлення суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, в звязку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 29.03.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 08.04.2019 року.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як встановлено матеріалами справи 30.12.2014р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та ТОВ „Нова пошта (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі договір), згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення будівлі гаражу (інв. №103007) загальною площею 170,00 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 2, яке обліковується на балансі Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ Експертне агентство Укрконсалт станом на 30.09.2014р. і становить 305044,00 грн.

Згідно п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення офісних приміщень (50,00 кв.м) та розміщення складських приміщень (120,00 кв.м).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМ України від 04.10.95р. № 786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (жовтень 2014р.) 4134,24 грн. (п.3.1 договору).

За умовами п. 3.3 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану обєкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 3.4 договору).

Згідно п. 3.5 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених КМ України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 5.7 договору, орендар зобовязується протягом 15 днів з моменту укладення цього договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди на суму не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну оцінку на користь балансоутримувачу, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження обєкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь термін оренди майно було застрахованим. Невиконання цієї умови є підставою для розірвання договору оренди.

У разі припинення або розірвання договору орендар зобовязаний повернути балансоутримувачу обєкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) обєкту оренди з вини орендаря (п. 5.10 договору).

Пунктом 8.2 договору визначено, що орендодавець та балансоутримувач мають право виступати з ініціативою щодо внесення змір до цього договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки, його розірвання в разі погіршення стану обєкта оренди, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору.

Згідно п. 10.1 договору, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами.

У відповідності до п. 10.3 договору, за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством, та у разі якщо орендар не погоджується підписувати новий розрахунок орендної плати та відповідні зміни до договору при зміні методики розрахунку орендної плати.

Пунктом 10.4 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженого управляти обєктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законодавством термін.

Відповідно до п.10.8 договору, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

За умовами п. 10.9 договору, майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендодавця.

На виконання умов договору регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області 30.12.2014р. за актом приймання-передавання державного нерухомого майна (а.с.24) передало в строкове платне користування ТОВ „Нова пошта нежитлове приміщення будівлі гаражу інв. №103007 загальною площею 170,00 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 2, яке обліковується на балансі УДП „Укрінтеравтосервіс.

У листі №11-05-05940 від 28.11.2017р. орендодавець повідомив орендаря, що термін дії договору оренди закінчується 30.11.2017р. і на новий термін може бути продовжений за умови здійснення нової експертної оцінки.

Також судом встановлено, що у претензії №11-06-04705 від 03.10.2018р. орендодавець повідомив орендаря про те, що термін дії страхового полісу закінчився, але документів, які підтверджують страхування орендованого майна орендарем не надано.

У претензії №11-06-04844 від 09.10.2018р. орендодавець повідомив орендаря про наявну заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 12525,41 грн. за період з 12.12.2017р. по 05.10.2018р. та пені у розмірі 1531,46 грн. та зазначив, що у разі невиконання вимог зазначеної претензії фонд буде змушений звернутись до суду з позовом про стягнення існуючої заборгованості та розірвання договору.

Як вбачається зі звіту орендодавця про стан надходження коштів до бюджету (а.с. 32), відповідач, в порушення умов укладеного договору, несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату, у зв'язку з чим у період з 12.12.2017р. по 16.11.2018р. за ним рахується заборгованість з орендної плати в сумі 23065,15 грн.

Таким чином, у зв'язку з несплатою відповідачем своєчасно та в повному обсязі орендної плати, порушення відповідачем п.п 5.5 договору регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення заборгованості, пені, а також розірвання договору оренди від 30.12.2014р. та повернення майна.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із змісту договору оренди нерухомого майна від 30.12.2014 року, за своєю правовою суттю вказаний договір відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до державної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна.

Згідно до п.п.1, 2 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання, при якому сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, згідно наданого позивачем звіту (а.с. 32), у відповідача за період з 12.12.2017р. по 16.11.2018р. наявна заборгованість з орендної плати у розмірі 23065,15 грн., яка під час розгляду справи була погашена відповідачем у повному обсязі.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в порушення вимог ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність факту наявності заборгованості за спірний період у розмірі 23065,15 грн. на момент звернення з позовом та щодо належного виконання відповідачем у спірний період обовязків по сплаті орендної плати.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ТОВ "Нова пошта" у встановлений договором строк не здійснило сплату орендної плати у відповідності до умов договору від 30.12.2014 року.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Пунктом 3.6 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати пені у розмірі 2260,78 грн., що наведений у розрахунку позивача (а.с. 33-36) вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідачем контррозрахунку пені не надано, як і заперечень щодо вірності здійсненого позивачем розрахунку.

Твердження відповідача про те, що на даний час строк дії договору закінчився та договір сторонами не пролонговано судом до уваги не приймається з підстав необгрунтованості та не підтвердження належними доказами оскільки, як зазначалось позивачем в судовому засіданні, незважаючи на відсутність оцінки обєкту оренди договір оренди був продовжений на новий термін, при цьому, в підтвердження своїх доводів, відповідач не надав до матеріалів справи жодної заяви від нього щодо припинення дії договору, передбаченої п. 10.4.

Окрім того, суд зазначає, що сплативши заборгованість з орендної плати і вказавши в призначенні платежу "за оренду приміщень за договором від 30.12.2014р." вже після звернення з відповідним позовом, відповідач фактично підтвердив що визнає договір продовженим. Крім того, ТОВ „Нова пошта і в подальшому здійснює користування обєктом оренди, що вкотре підтверджує хибність доводів відповідача про закінчення договору оренди.

Щодо вимог про розірвання договору оренди від 30.12.2014 року з підстав не здійснення відповідачем обовязку щодо страхування обєкту оренди суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.17 Законом України „Про оренду державного та комунального майна, термін дії договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж пять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічні умови щодо продовження терміну дії договору встановлені і в укладеному між сторонами договорі оренди, зокрема у п.10.4. договору.

Таким чином, виходячи із встановленого сторонами строку дії договору оренди - 2 роки і 11 місяців, а також відсутності заяв однієї із сторін про припинення договору оренди або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, суд дійшов висновку, що термін дії договору оренди був продовжений на 2 роки і 11 місяців, тобто до 30.10.2020р.

Як вище встановлено судом, за умовами п.5.7 укладеного між сторонами договору оренди відповідач зобовязався протягом 15 днів з моменту укладення цього договору застрахувати орендоване майно на весь термін дії договору оренди на суму не менше, ніж на його вартість за звітом про незалежну оцінку на користь балансоутримувачу, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження обєкта оренди, у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення.

Як стверджує позивач, строк дії страхового полісу, наданого відповідачем закінчився.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні доказі, підтверджуючі здійснення відповідачем страхування обєкту оренди на строк продовження дії договору, тобто на весь термін дії договору, який був продовжений з до 30.10.2020р., доказів зворотнього відповідачем не надано.

Такі обставини свідчать про порушення відповідачем зобовязань, встановлених умовами договору оренди.

У п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору є одним із правових наслідків, встановлених договором або законом, який настає у разі порушення зобовязання.

Частиною ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами п. 9.4 договору встановлено, що орендодавець, за ініціативою балансоутримувача, має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків у разі, якщо орендар, не здійснив страхування обєкту оренди відповідно до п. 5.7 та не застрахував обєкт оренди у подальшому на весь термін дії цього договору (п.п. б п.9.4); не сплачує орендну плату протягом 3-х місяців підряд або несвоєчасно сплачує орендну плату та інші платежі передбачені цим договором (п.п. в п. 9.4); в інших випадках передбачених чинним законодавством (п.п. з п. 9.4).

У п.5.7 укладеного між сторонами договору оренди також встановлено, що невиконання умов щодо страхування орендованого майна і надання орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення є підставою для розірвання договору оренди.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, зокрема, з підстав порушення відповідачем обовязку щодо страхування обєкту оренди на весь термін дії договору.

При цьому, господарським судом враховується висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі № 922/4287/17, згідно з яким судам необхідно враховувати положення договору оренди про обовязок відповідача застрахувати орендоване приміщення на весь строк дії договору оренди.

Щодо вимог про розірвання договору оренди від 30.12.2014 року з підстав несплати орендної плати відповідачем суд зазначає таке.

Як вже зазначалось судом, ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Аналізуючи умови договору оренди приміщення, положення якого передбачають обовязок орендаря сплачувати орендну плату до 12-го числа поточного місяця, суд вважає неналежне виконання даних положень істотним порушенням умов діючого договору.

Як вже було встановлено судом, згідно звіту наданого позивачем (а.с.32), відповідач в порушення взятих на себе зобовязань не належно виконував визначений договором обовязок щодо сплати орендної плати на протязі більш, як 3-х місяців, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, та є відповідно, підставою для його розірвання.

Відповідно до п. 2 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобовязання припиняється, зокрема, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України „Про оренду державного майна та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як встановлено судом вище п. 10.8 договору визначено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передавання. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендодавця.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача повернути балансоутримувачу орендоване нерухоме майно визнаються господарським судом обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Посилання позивача на нездійснення орендарем нової експертної оцінки орендованого за договором майна не приймаються до уваги судом в якості достатніх підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди, оскільки наявність оцінки обєкту оренди повязується вимогами ст.11 Закону України „Про оренду державного та комунального майна з можливістю продовження (поновлення) договору оренди. При цьому, господарським судом враховано, що незважаючи на відсутність оцінки обєкту оренди договір оренди позивачем був продовжений. Водночас, відповідно до умов Положення про конкурсний відбір субєктів оціночної діяльності, затвердженого наказом ФДМУ від 31.12.2015р. №2075, саме позивач обирає субєктів оціночної діяльності на конкурсних засадах, тобто уповноважений забезпечити проведення незалежної оцінки обєктів оренди.

Окрім того, суд критично оцінює доводи відповідача щодо припинення спірного договору, викладені у заяві вх. ГСОО №1955/19 від 30.01.2019р., оскільки доказів звернення орендаря до позивача, відповідно до умов п. 10.4 договору, відповідачем не надано, тоді як ТОВ „Нова пошта і в подальшому здійснює користування предметом оренди та, як вже зазначалось вище, здійснило сплату заборгованості з орендної плати з призначенням платежу "за оренду приміщень за договором від 30.12.2014р." вже після звернення з відповідним позовом. Крім того, звернення орендодавця до суду з даним позовом також свідчить, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності не є таким, що припинив свою дію.

Разом з тим, позиція третьої особи у даній справі щодо тривалості здійснення процедури переукладення договору оренди відповідного майна судом до уваги не приймається, оскільки своєчасне надходження орендної плати, зокрема, є істотною умовою для орендних правовідносин та запорукою надходження коштів як балансоутримувачу даного майна так і до Державного бюджету України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача пені у сумі 2 260,78 грн., розірвання договору оренди від 30.12.2014р. та повернення спірного майна балансоутримувачу.

На підставі п. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі ТОВ „Нова пошта.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта (36039, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 57; ) до Державного бюджету України (УК у м. Одесі/Суворовський р-н/22080300, код отримувача 380116923, банк отримувача (ГУ ДКСУ) ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 899998, рах. №5009, ККД 22080300) 2260/дві тисячі двісті шістдесят/ грн. 78 коп. пені.

3.Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.12.2014р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Нова пошта.

4.Повернути державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення будівлі гаражу (інв. №103007) загальною площею 170,00 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 2 балансоутримувачу Українському державному підприємству по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів „Укрінтеравтосервіс (07362, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Новосілки, вул. Київська, буд. 50; )

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта (36039, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 57; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (65012, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 15, ) судовий збір у розмірі 5286/ пять тисяч двісті вісімдесят шість/ грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08 квітня 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська