ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" березня 2019 р. Cправа № 902/758/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни, м.Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Ладижин Вінницької області

про стягнення 175048,82 грн заборгованості згідно кредитного договору №19/14 від 30.05.2014.

Представники сторін правом участі в судовому засіданні не скористались.

В С Т А Н О В И В :

26.11.2018 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 175048,82 грн заборгованості, з посиланням на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору №19/14 від 30.05.2014.

За вказаним позовом ухвалою суду від 03.12.2018 відкрито провадження у справі №902/758/18 для її розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

11.01.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 10.01.2019, в якому останній просив суд в позові відмовити в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач у своєму відзиві підтвердив, що дійсно 30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 19/14 зі змінами та доповненнями, за умовами якого Банк надав кредит відповідача у безгрошовій формі у сумі 16,08 тройських унцій (500 г.) банківського металу - золота, з терміном повернення до 20.05.2016. Зазначив, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2017 у справі №902/795/16 стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" 509616,27 грн в еквіваленті простроченої заборгованості за кредитним договором №19/14 від 30.05.2014, 19211,03 грн в еквіваленті простроченої заборгованості за відсотками, 349,29 грн в еквіваленті строкової заборгованості за відсотками, 1621,74 грн простроченої комісії, 65500,46 грн пені за прострочення сплати кредиту, 1486,54 грн пені за прострочення сплати відсотків, 95,99 грн пені за прострочення сплати комісії та 8968,22 грн відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Відповідач вважає, що строкова чи прострочена заборгованість за кредитом відсутня, так як термін дії кредитного договору закінчився 20.05.2016. На переконання відповідача, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості; після спливу такого строку нарахування відсотків відповідач вважає необґрунтованим. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що вважає позовні вимоги Банку безпідставними, оскільки термін кредитування закінчився в 2016 році, є рішення суду про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором №19/14 від 30.05.2014, а тому Банк не має права нараховувати відсотки за цим договором, а також комісію та пеню у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Ухвалою суду від 28.02.2019 закрито підготовче провадження у даній справі; призначено її до судового розгляду по суті на 13.03.2019.

В судовому засіданні 13.03.2019, за клопотанням представника позивача було оголошено перерву до 25.03.2019.

22.03.2019 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення (лист № 3/1502 від 19.03.2019), де позивач зазначив, що 10.02.2017 на виконання рішення Господарського суду Вінницької області у справі №902/795/16 від 25.01.2017 Банком було отримано наказ.

Вказано, що 07.03.2017 Банк звернувся до Ладижинського МВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області з заявою про відкриття виконавчого провадження. 29.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.09.2018 винесено постанову про розшук майна боржника.

Так як позичальником рішення суду не виконано, Банк звернувся до суду про стягнення сум процентів, комісії та пені з яких: 66700,27 грн в еквіваленті простроченої заборгованості за процентами за період з 06.09.2016 по 31.07.2018, 7752,32 грн простроченої комісії за період з вересня 2016 по липень 2018.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань Банком була нарахована пеня: за прострочення сплати кредиту за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 - 84064,68 грн; за прострочення сплати відсотків за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 - 13202,53 грн; за прострочення сплати комісії за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 - 1379,32 грн.

Позивач зазначив у додаткових письмових поясненнях, що заборгованість стягується за процентами та простроченої комісії за інший період. За твердженнями позивача, посилання відповідача на подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності. Станом на дату подання додаткових пояснень зобов'язання позичальника залишаються невиконаними. Банк не стягує грошові кошти, які вже були стягнуті з відповідача рішенням Господарського суду Вінницької області 25.01.2017 у справі № 902/795/16.

Позивач при цьому зазначив, що заборгованість позичальника включає в себе:

- заборгованість за процентами за кредитом - 66700,27 грн;

- заборгованість за комісією за кредитом - 7752,32 грн;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 84064,68 грн;

- пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13202,53 грн;

- пеня за несвоєчасну сплату комісії - 1379,32 грн.

Згідно вказаних додаткових письмових пояснень позивача, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 173099,11 грн.

Пунктом 3 ч.1 ст.42 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Дослідивши зміст додаткових письмових пояснень позивача від 19.03.2019 суд дійшов висновку, що остання конкретизує прохальну частину позовної заяви від 20.11.2018.

Таким чином, за своєю правовою природою заява від 19.03.2019 (вх. № 02-1-34/2625/19 від 22.03.2019) не є заявою про зміну підстав або предмету позову, оскільки не змінює викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначає нові докази, що підтверджує вказані обставини та правові підстави позову. Отже, з огляду на зміст статті 207 ГПК України, вказана вище заява судом приймається, при цьому прийняття даної заяви буде сприяти повному та всебічному з'ясуванню обставин даної справи.

На визначену судом дату (25.03.2019) з'явилися представники обох сторін.

25.03.2019 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 27.03.2019.

27.03.2019 представники сторін в судове засідання не прибули, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, шляхом оформлення телефонограм.

Разом з тим, суд зазначає, що 28.03.2019 від представника позивача надійшла заява про проведення розгляду справи по суті без участі останнього. Позовні вимоги позивач повністю підтримує.

Також представник відповідача в своєму письмовому клопотанні, що надійшло до суду 27.03.2019, просив суд провести судове засідання, призначене на 27.03.2019, без участі відповідача та його представника. Свою позицію щодо відсутності у позивача права нараховувати проценти, пеню та штрафні санкції після закінчення строку кредитування відповідач повністю підтримує. Також відповідач наголосив, що Банк втратив право надавати банківські послуги з моменту відкликання банківської ліцензії і введення процедури ліквідації.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016, та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення повноважень тимчасового адміністратора Банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в Банку до 04.06.2016 включно.

Згідно рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Банку та на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 за №994 було призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.05.2018 за №1452 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Банка та повноваження ліквідатора Банка Славкіної Марини Анатоліївни на 2 роки по 05.06.2020 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Основною метою Уповноваженої особи Фонду при здійсненні тимчасової адміністрації/ліквідації є захист прав і законних інтересів вкладників банку, забезпечення ефективної процедури ліквідації.

Згідно ч.1 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження майна, активів та документації банку.

Частиною 3 ст.47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

30.05.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк" "Хрещатик" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №19/14, відповідно до п. 1.1 якого Банк відкрив відповідачу як позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 38,58 тройських унцій (1200 г) банківського металу золота, строком на 30 місяців терміном повернення 30 листопада 2016 року згідно з графіком, зазначеному у п. 4.5 Договору.

Відповідно до п.п. 4.1. - 4.3. Договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку проценти у розмірі 8,5% річних. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і може бути змінена Банком протягом строку договору лише за згодою Позичальника за умови підписання додаткового договору до цього договору. Якщо Позичальник протягом 15 днів з дня отримання повідомлення Банка (враховуючи час поштового перебігу) щодо зміни процентної ставки за користування кредитом не надасть Банку згоди на внесення змін до цього договору, Банк має право припинити кредитування і вимагати дострокового повернення вже виданих сум кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Проценти за користування кредитом розраховуються за поточний календарний місяць з урахуванням фактичного періоду користування кредитом на фактичну суму заборгованості із урахуванням фактичної кількості днів у році (методом факт/факт). При розрахунку враховується перший день видачі кредиту і не враховується день повернення кредиту. Остання сплата процентів здійснюється разом з остаточним погашенням заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.4.5. Договору, повернення кредиту позичальник мав здійснювати, починаючи з 4 липня 2014 року на позичковий рахунок №2063.2.012.089216 у ПАТ КБ "Хрещатик", МФО 300670, згідно з графіком, починаючи з 31.07.2014 по 30.11.2016.

Відповідно до п.6.1. Договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 38,58 тройських унцій (1200 г) банківського металу - золота в порядку і при виконанні ним умов, передбачених п. 2 цього договору.

Згідно із п.п. 7.1.-7.3. Договору зобов'язаннями Позичальника є використовувати кредит на цілі, передбачені умовами цього договору. Забезпечувати своєчасне повернення кредиту відповідно до обумовлених цим договором строків. Своєчасно сплачувати нараховані проценти за користування кредитом згідно з п.4.1. та сплачувати нараховані комісії згідно з п.4.4. цього Договору.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. Договору правом Банку є вимагати від позичальника належного виконання взятих на себе зобов'язань по договору; вимагати від Позичальника дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії та неустойки у випадку прострочення Позичальником термінів сплати доходів (процентів, комісій) за користування кредитом та/або не погашення чергового траншу основної суми кредиту та/або непогашення кредиту у кінцевий термін відповідно до умов цього договору.

Згідно із п.п. 9.1., 9.2. Договору правом Позичальника, зокрема є вимагати від Банку належного виконання взятих на себе зобов'язань. Достроково погасити кредит, сплачувати проценти за його користування та/або відмовитись від подальшого користування кредитними коштами в порядку, передбаченим цим договором, повідомивши про це банк за 2 банківські дні.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п.12.3. Договору).

Також до кредитного договору сторонами були укладені додаткові договори про внесення змін №1 від 31.10.2014, №2 від 10.11.2014, №3 від 18.06.2015, №4 від 08.10.2015, №5 від 10.11.2015, №6 від 28.12.2015 та №7 від 29.02.2016.

Відповідно до п.4.4.2 Договору (в редакції змін внесених додатковим договором № 6 від 28.12.2015), позичальник сплачує на користь Банка комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно із розрахунку 0,05% у місяць від фактичної заборгованості за кредитом у національній валюті по офіційному курсу Національного банку України на день її сплати на рахунок доходів майбутніх періодів. Сплата комісії здійснюється позичальником до останнього робочого дня місяця включно в тому ж місяці, в якому здійснюється нарахування комісії, та в день повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із п. 4.5. Договору (в редакції змін, внесених додатковим договором № 7 від 29.02.2016), повернення кредиту в сумі 16,08 тройських унцій (50 г) банківського металу - золота, позичальник мав здійснити не пізніше 20.05.2016.

Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 38,58 тройських унцій (1200 г) банківського металу золота, визначеному умовами Кредитного договору, що стверджується банківськими виписками по особових рахунках відповідача за період з 30.05.2014 по 05.09.2016.

Відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, виконував не належним чином, що стало підставою для подальшого звернення Банку з позовом до суду, за яким Господарським судом Вінницької області було розглянуто справу №902/795/16.

Тому для з'ясування всіх обставин спору, що розглядається, судом при розгляді справи №902/758/18, було досліджено матеріали справи №902/795/16.

Оглянувши та дослідивши матеріали господарської справи №902/795/16, суд встановив, що 13.09.2016 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" зверталося до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 597881,32 грн.

Розрахунок заборгованості у справі №902/795/16 було здійснено позивачем станом на 06.09.2016, відповідно до якого залишок заборгованості відповідача складав 14,59 тройських унцій простроченого основного боргу, 0,55 тройських унцій простроченої заборгованості за відсотками за період з 01.03.2016 по 31.08.2016, 0,01 тройських унцій строкової заборгованості за відсотками за період з 01.09.2016 по 05.09.2016.

Таким чином, судом при вирішенні справи №902/795/16 було розглянуто вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1621,74 грн простроченої комісії, 65500,46 грн пені за прострочення сплати кредиту, 1486,54 грн пені за прострочення сплати відсотків та 95,99 грн пені за прострочення сплати комісії.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2017 у справі №902/795/16, яке наразі набрало законної сили, позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" 509616,27 грн в еквіваленті простроченої заборгованості, 19211,03 грн в еквіваленті простроченої заборгованості за відсотками, 349,29 грн в еквіваленті строкової заборгованості за відсотками, 1621,74 грн простроченої комісії, 65500,46 грн пені за прострочення сплати кредиту, 1486,54 грн пені за прострочення сплати відсотків, 95,99 грн пені за прострочення сплати комісії та 8968,22 грн відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

10.02.2017 на виконання зазначеного рішення судом було видано наказ та 29.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за цим наказом.

Разом з тим, як стверджується поясненнями представників сторін та матеріалами справи, що розглядається, рішення суду у справі №902/795/16, станом на час прийняття рішення суду у справі №902/758/18, не виконано.

Зазначене стало підставою для звернення позивача з новим позовом про стягнення з відповідача (з урахуванням останніх наданих суду пояснень представника позивача) 66700,27 грн заборгованості за процентами за кредитом за період з 06.09.2016 по 31.07.2018; 7752,32 грн заборгованості за комісією за кредитом за період з вересня 2016 року по липень 2018 року; 84064,68 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту з 01.02.2018 по 31.07.2018; 13202,53 грн пені за несвоєчасну сплату процентів з 01.02.2018 по 31.07.2018; 1379,32 грн пені за несвоєчасну сплату комісії, що нарахована за період з 01.02.2018 по 31.07.2018, по кредитному договору №19/14 від 30.05.2014.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за відсотками, комісією та пенею після спливу передбаченого договором строку кредитування - 20.05.2016.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами ЦК України, Господарського кодексу України, Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.55, ст.ст. 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" №15-93 від 19.02.1993 визначено, що окремим видом валютних цінностей є банківські метали. Банківські метали - це золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів, у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів.

Особливості, загальні умови й контроль за здійсненням уповноваженими банками операцій з банківськими металами, а також порядок ведення рахунків у банківських металах регламентовано Положенням про здійснення операцій з банківськими металами, затвердженим постановою Правління Національного банку України №325 від 06.08.2003.

Згідно із п.п. "є" п.2.1. вказаного Положення уповноважені банки мають право здійснювати на міжбанківському валютному ринку такі види операцій з банківськими металами, зокрема як надання кредитів резидентам - юридичним особам та фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності.

За змістом п.6.1. згаданого Положення маса банківського металу може бути виражена в грамах або в тройських унціях. Облікова вагова одиниця банківських металів - тройська унція (31,1034807 грама).

Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, у якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст.345 ГК України, ст.1055 ЦК України).

У відповідності до ст.345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12: "... припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання."

Застосовуючи до спірних правовідносин висновки, викладені в постанові Верховного Суду, суд відхиляє аргументи позивача про те, що він мав права нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, адже це право припинено після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто - після 20.05.2016.

Щодо вимог про стягнення неустойки (пені), нарахованої за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 за прострочення сплати відсотків та комісії, слід зазначити наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

З урахуванням викладеного суд вважає, що відсутність у позивача права нараховувати відсотки та комісії за кредитом після 20.05.2016 виключає можливість стягнення пені, обчисленої на ці суми, в зв'язку з цим у позові в частині стягнення 13202,53 грн пені за несвоєчасну сплату процентів та 1379,32 грн пені за несвоєчасну сплату комісії теж слід відмовити.

Стосовно стягнення пені в розмірі 84064,68 грн, нарахованої "за несвоєчасне погашення кредиту" (на заборгованість щодо сплати кредиту у розмірі 14,09 тройських унцій банківського металу золота) слід зазначити наступне.

Зазначений вид неустойки нарахований на борг був предметом розгляду у справі №902/795/16 і стосовно нього, як вже зазначено вище, Господарським судом Вінницької області 25.01.2017 ухвалено рішення.

Відповідно до п.7.6. Договору у випадку прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, комісій за умовами цього договору повернути банку основну суму кредиту, а також сплатити пеню за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати процентів і комісії відповідно до п.10.3 цього договору.

Згідно із п. 10.3 Договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань з повернення кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій за умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов'язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного їх погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим договором.

Пунктом 10.11 зазначеної угоди сторони погодили, що строк позовної давності у тому числі щодо стягнення неустойки становить три роки.

Зі змісту зазначених умов договору слідує, що при нарахуванні штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов'язання слід застосовувати положення ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до якого: нарахування даних сум припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний висновок зроблений судом з урахуванням поведінка сторін за даним правочином, зокрема, взято до уваги наданий позивачем розрахунок позовних вимог у справі №902/758/18 в частині нарахування пені, за яким дані суми обчислені за шість місяців.

Разом з цим, рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2017 у справі №902/795/16 позовні вимоги в частині стягнення 65500,46 грн пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої за період з 12.03.2016 по 05.09.2016; 1486,54 грн пені за прострочення сплати відсотків за період з 01.04.2016 по 05.09.2016 та 95,99 грн пені за прострочення сплати комісії, нарахованої з 30.04.2016 по 05.09.2016 задоволено.

При розгляді даної справи (№902/758/18) суд дійшов висновку, що пеня у справі №902/795/16 обрахована від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, однак за період менший, ніж шість місяців, як визначено ч.6 ст.232 ГК України та п.10.3 договору №19/14 від 30.05.2014, що дає право звернення з позовом про їх стягнення починаючи з 06.09.2016 в межах строку, визначеного зазначеною нормою.

Однак, пеня на заборгованість щодо сплати кредиту у розмірі 14,09 тройських унцій банківського металу золота у справі №902/758/18 нарахована за період з 01.02.2018 по 31.07.2018.

Визначаючись стосовно правомірності дій позивача стосовно нарахування пені за зазначений період, суд дійшов висновку, що законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, визначеного ч.6 ст.232 ГК України. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачено частиною шостого статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п.2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2003).

За таких обставин, є неправомірним нарахування позивачем суми пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.02.2018 по 31.07.2018, в зв'язку з цим позов в цій частині теж не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 2625,73 грн залишити за позивачем.

3. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повне рішення складено 12 квітня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - (01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 8-А);

3 - відповідачу - (АДРЕСА_1).