ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

"11" квітня 2019 р. Cправа № 902/136/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Романа Валерійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські лінії", пр. Перемоги, 62-б, м. Київ, 03113, код 30678480

до: Фізичної особи-підприємця Гончара Устима Васильовича, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1

про стягнення 13 878,77 грн.

при секретарі судового засідання Незамай Д.Д.

представники сторін не з'явились

В С Т А Н О В И В :

25.02.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські лінії" до Фізичної особи-підприємця Гончара Устима Васильовича про стягнення заборгованості за Договором про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року в розмірі 13 516,96 грн., з яких 11 312,00 грн. боргу, 1 204,96 грн. пені та 1 000,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року відкрито провадження у справі № 902/136/19 у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.03.2019 року.

За результатами проведеного 20.03.2019 року судового засідання суд оголосив перерву на 11.04.2019 року. Про дату, час та місце наступного судового засідання сторони були повідомлені шляхом їх виклику ухвалою від 20.03.2019 року.

08.04.2019 року позивач подав до суду клопотання № 111 від 01.04.2019 року про уточнення позовних вимог, в частині стягнення пені, яким просить стягнути з відповідача 13 878,77 грн., з яких 11 312,00 грн. боргу, 1 566,77 грн. пені та 1000,00 грн. штрафу.

11.04.2019 року представником позивача подано до суду заяву від 11.04.2019 року про розгляд справи без участі його представника.

На визначену судом дату представник позивача не прибув, при цьому суд враховує заяву позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач своїм правом участі в судовому засіданні не скористався, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд враховує, що про дату, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 20.03.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Копія ухвали від 20.03.2019 року, направлена за адресою відповідача, що вказана в позові та відповідає адресі, вказаній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (АДРЕСА_1), згідно витягу із офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" станом на 11.04.2019 року вручена за довіреністю 08.04.2019 року.

Копії ухвали суду від 20.03.2019 року, направлені додатково на адреси відповідача, зазначені в Договорі про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року, повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з написом наступного змісту: «за закінченням встановленого строку зберігання».

При цьому суд зважає на положення ст. 242 ГПК України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ч. 10 ст. 242 ГПК України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд наголошує на тому, що копії ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/136/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості з ними ознайомитись.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.04.2019 року прийнято судове рішення.

В порядку ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглянув матеріали справи, з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч умовам укладеного Договору про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року, не перерахував на користь позивача 11 312,00 грн. від продажу квитків за вересень та жовтень 2018 року, у зв'язку з чим утворився борг, на який позивач нарахував відповідачу пеню та штраф, передбачені умовами Договору.

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів в спростування позовних вимог до суду не подав.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 27.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські лінії" (за Договором - товариство, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Гончаром Устимом Васильовичем (за Договором - агент, відповідач) укладено Договір про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55.

За умовами договору (п. 1.1.) агент зобов'язується надавати послуги товариству з продажу квитків на автобусні рейси, які виконує товариство та/або його партнери, згідно даних в системі продажу квитків, а товариство зобов'язується виплачувати агенту винагороду за вказані послуги відповідно до умов Договору. За цим Договором агенту надається право реалізації на території м. Вінниця квитків на автобусні рейси, які виконує товариство та/або його партнери, згідно даних в системі продажу квитків, у межах встановленого товариством ліміту (п. 1.2.).

Відповідно до п. 2.1. агент зобов'язується самостійно організувати в м. Вінниці продаж і повернення квитків на автобусні рейси, які виконує товариство та/або його партнери, в тому числі за допомогою системи продажу квитків.

Агент зобов'язаний своєчасно складати та надсилати товариству звіт про продані і повернені квитки, підписувати і надсилати товариству акт надання послуг, а також своєчасно здійснювати розрахунки з товариством. Товариство зобов'язується своєчасно погоджувати звіт про продані агентом і повернені квитки, а також своєчасно складати та надсилати акт звірки, акт надання послуг та взаємозаліку (п.п. 2.5., 2.6.). Агент самостійно організовує облік і збір виручки за продані квитки, кошти, отримані агентом за виконання доручення за Договором, за виключення агентської винагороди, є транзитними та являються власністю товариства, знаходяться у агента на збереженні до моменту перерахунку на рахунок товариства (п. 2.7.).

У п. 3.1. сторони погодили, що, за виконання послуг за цим Договором, товариство сплачує агенту агентську винагороду в розмірі 10% від суми реалізованих агентом квитків.

Відповідно до п. 3.3. Агент зобов'язується підготувати та надіслати товариству звіт про продані і повернуті квитки за звітний період за допомогою системи продажу квитків протягом 6 календарних днів після закінчення звітного періоду. В цей же строк агент зобов'язується надіслати скан-копію підписаного та скріпленого печаткою (за наявності) звіту за звітний період на електронну пошту: з електронної пошти агента: ІНФОРМАЦІЯ_1 У разі, якщо агент не надсилає товариству звіт на протязі 6 календарних днів після звітного періоду, - сторони вважають, що агент підтверджує свої дані в системі продажу квитків автоматично, звіт рахується погодженим сторонами і агент зобов'язується перерахувати всю суму грошових коштів, що зазначена у погодженому звіті, або, за відсутності такого, суму відповідно системи продажу квитків.

Товариство протягом 10 календарних днів після звітного періоду повинно прийняти та погодити звіт або надати агенту мотивовану відмову у погодженні такого звіту (п. 3.4.)

Товариство оплачує винагороду агенту протягом 3 робочих днів з дати узгодження звіту за звітний період, при умові, що агент повністю розрахувався перед товариством відповідно до п. 3.7. цього Договору (п. 3.5.).

У п. 3.6. сторони домовились, що товариство зобов'язується скласти і підписати зі своєї сторони акт надання послуг із зазначенням суми проданих квитків і суми агентської винагороди за звітний період Акт надання послуг складається останнім днем звітного місяця до 15 числа місяця, наступного за звітним, та надсилається у цей же термін на електронну пошту агента. Оригінал акту товариство надсилає поштою до 25 числа місяця, наступного за звітним періодом. Агент зобов'язується підписати акт надання послуг протягом 2 робочих днів з моменту його отримання від товариства і протягом 4 робочих днів надіслати оригінал акту на адресу товариства. У разі неотримання товариством від агента оригіналу підписаного та скріпленого печаткою акта надання послуг протягом 45 календарних днів з дати складання такого акта, товариство призупиняє всі виплати по даному Договору до моменту надходження оригіналів документів та має право закрити можливість продажу квитків.

Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку в гривнях (п. 3.9.).

У п. 4.2. Договору сторони визначили, що у разі несвоєчасного виконання агентом зобов'язань по перерахуванню агентом грошових коштів, товариство має право вимагати сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає перерахуванню, за кожний день прострочення.

У разі неотримання товариством протягом 60 календарних днів з дати складання акту надання послуг суми грошових коштів, що надійшли агенту від продажу квитків, або оригіналів документів, передбачених Договором, з агента стягується штраф у розмірі 1000,00 грн.

Сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року (п. 8.1.).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року у вересні та жовтні 2018 року відповідачем було продано квитків на автобусні рейси на суму 1 616,00 грн. та 9 696,00 грн. відповідно, що підтверджується звітами агента за вересень та жовтень 2018 року.

За умовами укладеного Договору відповідач повинен був перерахувати отримані від продажу квитків кошти у вересні - до 15.10.2018 року, а кошти, отримані від продажу квитків у жовтні - до 15.11.2018 року.

Однак, відповідач не перерахував позивачу вказані кошти в порядку та у строки, визначені Договором, а також не підписав та не повернув складених позивачем оригіналів актів надання послуг № 400 від 30.09.2018 року за вересень 2018 року та № 454 від 31.10.2018 року за жовтень 2018 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором в загальному розмірі 11 312,00 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався із позивачем, винагорода йому не виплачувалась.

Порушення відповідачем умов Договору в частині перерахування позивачу коштів, отриманих від продажу квитків на автобусні рейси, стало підставою звернення до суду з даним позовом.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов наступних висновків.

Зміст спірних правовідносин становлять взаємні права та обов'язки сторін щодо належного виконання умов Договору про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року, які за правовим змістом є агентськими відносинами з надання послуг, які також врегульовано нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Укладений сторонами Договір, за своєю правовою природою, є Договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За умовами укладеного сторонами Договору агент зобов'язується перерахувати товариству всю суму грошових коштів, що надійшли агенту від продажу квитків за звітний період, до 15 числа місяця, наступного за звітним періодом. При цьому, звітний період складає 1 календарний місяць.

Агент зобов'язується підготувати та надіслати товариству звіт про продані і повернуті квитки за звітний період за допомогою системи продажу квитків протягом 6 календарних днів після закінчення звітного періоду і в цей же строк надіслати скан-копію підписаного та скріпленого печаткою (за наявності) звіту за звітний період на електронну пошту позивача.

У разі, якщо агент не надсилає звіт на протязі 6 календарних днів після звітного періоду, - сторони вважають, що агент підтверджує свої дані в системі продажу квитків автоматично, звіт рахується погодженим сторонами і агент зобов'язується перерахувати всю суму грошових коштів, що зазначена у погодженому звіті, або, за відсутності такого, суму відповідно системи продажу квитків (п.3.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме звіту з продажу за період 01.09.2018-30.03.2018 року ФОП Гончаром У.В. продано квитків на суму 1 616,00 грн., а відповідно до звіту з продажу за період 01.10.2018-31.10.2018 - на суму 9 696,00 грн. (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 3.7. Договору, агент здійснює реалізацію квитків у межах встановленого товариством ліміту, що становить 10 000,00 грн., зобов'язується не перевищувати суму ліміту та, у будь-якому випадку, перерахувати товариству всю суму грошових коштів, що надійшли агенту від продажу квитків за звітний період, до 15 числа місяця, наступного за звітним періодом.

Тобто, відповідач повинен був перерахувати позивачу кошти, отримані від продажу квитків на суму 1 616,00 грн. за вересень 2018 року - до 15.10.2018 року, за жовтень 2018 року на суму 9 696,00 грн. - до 15.11.2018 року, однак не здійснив вказаний перерахунок у визначені строки.

Враховуючи наведене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача боргу за надані відповідно до умов Договору послуги з продажу квитків на автобусні рейси в загальному розмірі 11 312,00 грн.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Згідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до ст. 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 230 ГК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Тобто, підставою для нарахування та стягнення пені є прострочення виконання основного зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Ч. 6 ст. 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розділом 4 Договору сторонами погоджена відповідальність за порушення його умов.

Зокрема, п.п. 4.2. та 4.3. визначено, що, у разі несвоєчасного виконання агентом зобов'язань по перерахуванню агентом грошових коштів, товариство має право вимагати сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає перерахуванню, за кожний день прострочення. У разі неотримання товариством протягом 60 календарних днів з дати складання акту надання послуг суми грошових коштів, що надійшли агенту від продажу квитків, або оригіналів документів, передбачених Договором, з агента стягується штраф у розмірі 1000,00 грн.

Так, позивачем, з урахуванням поданих 08.04.2019 року уточнень, нараховано за порушення строків перерахування коштів, отриманих від продажу квитків, та заявлено до стягнення з відповідача 266,18 грн. пені на суму боргу 1 616,00 грн. за період прострочення з 16.10.2018 року по 31.03.2019 року, та 1 300,59 грн. пені на суму боргу 9 696,00 грн. за період прострочення з 16.11.2018 року по 31.03.2019 року, що є правомірним та обґрунтованим, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного Договору.

При перевірці розрахунку суми пені та періодів нарахування, судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, а відтак вимога про стягнення пені в загальному розмірі 1 566,77 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений Договором про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року у фіксованому розмірі 1 000,00 грн. у разі неотримання протягом 60 календарних днів з дати складання акту надання послуг суми грошових коштів, що надійшли агенту від продажу квитків, або оригіналів документів, передбачених Договором.

Враховуючи порушення відповідачем умов Договору в частині підписання та повернення позивачу оригіналів актів надання послуг № 400 від 30.09.2018 року за вересень 2018 року та № 454 від 31.10.2018 року за жовтень 2018 року, вимога про стягнення штрафу в розмірі 1 000,00 грн. є обґрунтованою, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного розрахунку заборгованості, доказів повної сплати боргу тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські лінії" до Фізичної особи-підприємця Гончара Устима Васильовича підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Оскільки, умовами укладеного договору передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (п.4.2.), то з урахуванням приписів ч.6 ст.232 ГК України, суд вважає за можливе визначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування та стягнення на користь позивача пені у межах шестимісячного строку її визначення.

Відповідно до ч. ч. 11, 12 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гончара Устима Васильовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські лінії" (пр. Перемоги, 62-б, м. Київ, 03113, код 30678480) заборгованість в сумі 13 878,77 грн., з яких 11 312,00 грн. - сума основного боргу за Договором про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року, 1 566,77 грн. - пеня, 1 000,00 грн. - штраф; а також 1921,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Нараховувати до моменту виконання судового рішення пеню за кожен день прострочення сплати суми основного боргу за Договором про розповсюдження квитків на автобусні рейси № 55 від 27.08.2018 року у наступний спосіб:

- на суму боргу 1616,00 грн. - в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент нарахування пені, протягом періоду з 01.04.2019 року по 16.04.2019 року включно;

- на суму боргу 9696,00 грн. - в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент нарахування пені, протягом періоду з 01.04.2019 року по 16.05.2019 року включно.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також засобами електронного зв'язку: позивачу на адресу: , відповідачу на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (вул. Голосіївська, 7, корп. 3, п/с 20, м. Київ, 03039; пр. Перемоги, 62-б, м. Київ, 03113)

4, 5, 6 - відповідачу 1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, АДРЕСА_3)