ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/10283/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Антонік С.Г.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3 від 08.01.2019 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №2147 від 30.10.2018 р., представник;

представник Центрального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі

за скаргою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі № 904/10283/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський вагонобудівельний завод, м. Дніпро

до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення 942 360,35 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулась до господарського суду із скаргою на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби, у якій просив визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження від 30.01.2019 ВП №58225146 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі № 904/10283/15;

- визнати недійсною постанову заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 30.01.2019 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 58225146;

- визнати неправомірними дії заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №58225146;

- визнати недійсною постанову заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 30.01.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 58225146;

- визнати недійсною постанову заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №58225146.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі № 904/10283/15 відмовлено у задоволенні скарги акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідач - Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, оскаржив її до Центрального апеляційного господарського суду, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити вимоги, зазначені у скарзі.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є необґрунтованою.

Зокрема, апелянт посилається на те, що вважає безпідставним трактування судом пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, на підставі якого фактично дається зворотня дія цьому Закону, всупереч положень ст. 58 Конституції України.

На думку апелянта, стягувач намагається виконати рішення суду у даній справі у примусовому порядку всупереч зазначеному у наказі строку, але, положення п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VTII від 02.06.2016 не можуть розповсюджувати свою дію на накази, видані судом до дня прийняття вказаного Закону, а саме до 02.06.2016.

Також апелянт посилається на те, судом не взято до уваги, що у рішенні від 05.04.2001 по справі № З-рп/2001 Конституційний Суд України вирішив, що положення ч.1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина /фізичної особи).

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року по справі № 904/10283/15.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі № 904/10283/15 за скаргою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.04. 2019 року на 10:30 год.

В судовому засіданні 09.04.2019року представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення, також просив справу розглянути без його представника.

09.04.2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу та відповідь на відзив, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2016 по даній справі, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2016, позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський вагонобудівний завод" 583 854 (п'ятсот вісімдесят три тисячі вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 60 коп. пені, 39 727 (тридцять дев'ять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 68 554 (шістдесят вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 36 коп. 3% річних, 14 135 (чотирнадцять тисяч сто тридцять п'ять) грн. 41 коп. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 08.06.2016 видано наказ.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2018 за заявою позивача здійснено заміну Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", у звязку зі зміною найменування.

Звертаючись до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, боржник - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" посилався на те, що в порушення приписів п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 по справі №904/10283/15, термін пред'явлення якого закінчився.

Відмовляючи у задоволенні скарги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ № 904/10283/15 від 08.06.2016, який поданий до виконання 28.01.2019, пред'явлено в межах встановленого для пред'явлення виконавчих документів до виконання трирічного строку, оскільки на момент набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (05.10.2016) строк пред'явлення спірного наказу до виконання не сплив, а відповідно його може бути пред'явлено до виконання, з урахуванням приписів п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 протягом трьох років, тобто до 02.06.2019.

З огляду на вищезазначене, державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження, а тому відсутні законні підстави для визнання його рішень неправомірними, а прийнятих ним постанов- незаконними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що cудові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України.

Частина 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2019 заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 58225146) на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 по справі №904/10283/15 про стягнення з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський вагонобудівний завод" 583854 (п'ятсот вісімдесят три тисячі вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 60 коп. пені, 39 727 (тридцять дев'ять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 68554 (шістдесят вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 36 коп. 3% річних, 14 135 (чотирнадцять тисяч сто тридцять п'ять) грн. 41 коп. витрат по сплаті судового збору.

30.01.2019 заступником начальника відділу ОСОБА_3 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору розмірі 70627 грн. 24 коп. та постанову про ВП № 58225146 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 в редакції Закону України №901-VIII від 23.12.2015, чинний на момент видачі наказу суду від 08.06.2016, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, яким збільшено строк пред'явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини 1, 2 статті 12 цього Закону).

Приписами пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2016 господарським судом видано наказ та зазначено строк пред'явлення наказу до виконання - до 02.06.2017.

Таким чином, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред'явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред'явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016.

Відтак, на момент набрання чинності 05.10.2016 Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 строк пред'явлення наказу суду від 08.06.2016 на примусове виконання рішення місцевого суду у справі не сплив, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню приписи пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 та положення статті 12 зазначеного Закону.

30.01.2019 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський вагонобудівний завод" державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 58225146 з примусового виконання зазначеного судового наказу.

За таких обставин, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області правомірно прийняв наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі № 904/10283/15 до виконання та відкрив виконавче провадження.

Відповідно до статті 27 Закону України « Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З огляду на вищезазначене, державний виконавець також правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору та обєднання виконавчих проваджень.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на неправильне трактування судом першої інстанції положень статті 58 Конституції України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Положенню ч.1 ст. 58 дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99.

Так, у пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 3 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте, надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Оскільки, у пункті 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом ( тобто, три роки), то доводи апелянта в цій частині не відповідають нормам діючого законодавства.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 у справі №904/10283/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12.04.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік