ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 Справа № 904/3969/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, посвідчення №1866 від 19.10.2010, ордер серії ДП №1385/000029№ від 02.12.2018, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Торецьквугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/3969/18 (суддя Мельниченко І.Ф.; рішення ухвалене о 13:52 год., повне рішення складено 14.12.2018)

за позовом Державного підприємства "Торецьквугілля", м.Торецьк, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс", м.Нікополь, Дніпропетровська область

про зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Державне підприємство "Торецьквугілля" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" (відповідач), у якій просило зобов'язати відповідача повернути позивачу державне майно - статор електродвигуна СТД-3150 інв. №99990 у відремонтованому стані.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору №6-ТД від 22.05.2015 про надання послуг з ремонту електродвигунів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/3969/18 (суддя Мельниченко І.Ф.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у суду відсутні підстави для їх задоволення.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (ДП "Торецьквугілля") звернувся з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/3969/18 скасувати; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та зобов'язати відповідача повернути позивачу державне майно - статор електродвигуна СТД-3150 інв. №99990 у відремонтованому стані.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що суд помилково опираючись на надані відповідачем недостовірні докази, дійшов висновку стосовно повернення відповідачем з ремонту статор електродвигуна СТД 3150 інв.99990 згідно акту приймання виконаних ремонтних робіт №2016-211 за липень 2016 року (а.с.75-77), тому що за цим актом повернуто саме ротор вказаного двигуна і за нього дійсно було сплачено повну суму ремонту, але статор і станом на сьогодні залишається у відповідача у незаконному володінні. На думку позивача, відповідачем викладені неправдиві дані у відзиві на позовну заяву, чим введено суд в оману, відповідач умисно уникав в своєму відзиві слова статор або ротор, а використовував тальки електродвигун СТД-3150 (статор і ротор є частинами одного великого електродвигуна, який важить близько 12 тон, а окремо статор електродвигуна важить близько 6 тон) і надані до суду докази повернення з ремонту електродвигуна СТД-3150 стосуються виключно його частини ротору, повернення якого не є предметом позовної заяви. Позивач вважає, що документального підтвердження повернення з ремонту саме статору електродвигуна СТД-3150 - в матеріалах справи немає.

Відповідач (ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс") у відзиві на апеляційну скаргу вважає вимоги позивача безпідставними, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 без змін. Відповідач звертає увагу, що позивач в апеляційній скарзі підтверджує, що були виконані відповідні ремонтні роботи ротора електродвигуна СТД 3150, інв.№99990, підтверджує факт прийняття таких робіт та факт оплати позивачем за Договором. Вважає, що у разі наполягання позивачем на позиції, що за одним інвентарним номером інв.№99990 знаходяться два різні обладнання, або різні частини електродвигуна, то позивач мав право надати докази передавання у ремонт ротора електродвигуна СТД 3150, інв.№99990. Так, згідно матеріалів справи (специфікація до Договору (стор.36), за предметом договору були 24 об'єкти (ротори та статори). Але ідентифікуючою ознакою об'єкту є інвентарний номер, а саме інв. №99990, відповідно відповідачем надані достовірні документи щодо ремонту обладнання за інв. №99990, який згідно акту виконаних робіт, акту приймання з ремонту є ротором електродвигуна СТД 3150, інв. №99990. Відповідач вказує, що визначення у акті-приймання-передачі в ремонт об'єкту ремонту з інв. №99990, як статор є помилковим. Також, вимога повернути саме відремонтований статор СТД 3150, інв. №99990 є безпідставною, оскільки з наданих доказів до матеріалів справи підтверджується, що за інв. №99990 передавався саме ротор СТД3150, який вже відремонтований. Відповідач зазначає, що апеляційна інстанція має право не змінюючи рішення суду виправити помилки по тексту рішення щодо визначення правильного найменування доказів щодо ротору або статору, але в той же час позовна вимога стосується саме статора, тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позовної заяви. Також відповідач вказує на відсутність підстав для скасування рішення, оскільки позивач не обґрунтував належним чином апеляційну скаргу з визначенням підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ГПК України.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи встановлено такі обставини.

22.05.2015 між Державним підприємством "Дзержинськвугілля" в особі директора ВП "Шахта "ім. Ф.Е.Дзержинського" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" в особі генерального директора (Виконавець) укладено договір на виконання послуг з ремонту гірничошахтного устаткування (складових частин) на підставі відкритих торгів від 28.04.2015 (далі - Договір, а.с.30-35 або а.с.67-69), відповідно до умов п.1.1. якого Виконавець приймає на себе обов'язки по виконанню у встановлений цим Договором строк послуг з капітального ремонту роторів та статорів електродвигунів згідно з вимогами стандарту СОУ-10.1.00174071.003.2008, а Замовник зобов'язаний прийняти та оплатити виконані послуги у передбачений цим Договором термін.

В подальшому сторонами укладено декілька Додаткових угод до Договору.

Додатковою угодою від 31.12.2015 до Договору змінено юридичні адреси та реквізити сторін (а.с.37 або а.с.72).

18.08.2016 сторони, у зв'язку зі зміною найменування підприємства Замовника, уклали Додаткову угоду та внесли зміни до Договору, змінивши Державне підприємство "Дзержинськвугілля" на Державне підприємство "Торецьквугілля" (позивач) (а.с.38-39 або а.с.71).

Додатковою угодою від 11.10.2016 до Договору Замовник змінив реквізити (а.с.73).

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Договору найменування, кількісні характеристики, ціна та вартість послуг визначені у Додатку №1 "Специфікація", який є складовою і невід'ємною частиною Договору. Кошторисна вартість послуг з ремонту визначена у Додатку №2 "Кошторисна калькуляція".

Обладнання, яке підлягає ремонту - гірничошахтне устаткування або його окремі складові частини, що складають предмет договору у відповідності з пунктом 1.1. та Додатком №1 цього договору, і передбачені стандартом СОУ-10.1.00174071.003:2008.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ремонт обладнання здійснюється на підприємстві Виконавця за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, проспект Трубників, 56. Транспортування обладнання на підприємство Виконавця здійснюється транспортом Виконавця.

У п. 2.2. Договору визначено, що обладнання, яке підлягає ремонту, повинно бути передано Замовником та прийнято виконавцем шляхом підписання сторонами акту здавання у капітальний ремонт гірничошахтного устаткування.

За п. 2.4. Договору, датою здавання обладнання у капітальний ремонт є дата підписання сторонами акту здавання у капітальний ремонт гірничошахтного устаткування, а у разі підписання такого акту з відомістю некомплектності - дата повного укомплектування обладнання Замовником в межах строку відповідно до пункту 2.2.5. цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Виконавець зобов'язується виконати послуги з капітального ремонту у порядку, визначеному стандартом СОУ - 10.1.00174071.003.2008.

Після здавання обладнання в ремонт та його дефектування, Виконавець приступає до виконання послуг з капітального ремонту обладнання. Капітальний ремонт полягає у відновленні його ресурсу не менш ніж на 80% від встановленого у експлуатаційних документах (паспорті, формулярі) виробником з заміною або відновленням його складових частин. (п.п. 3.2., 3.3. Договору).

У п. 3.6. Договору сторони погодили, що обладнання вважається переданим Замовнику з моменту підписання сторонами акту приймання з капітального ремонту, отримання Замовником акту приймання з капітального ремонту та фактичної передачі обладнання Замовнику. У разі невиконання хочу б однієї з зазначених дій, обладнання не вважається переданим Замовнику.

У пп. 3.6.1. Договору сторони визначили, що Виконавець зобов'язаний забезпечити безперешкодний доступ Замовнику для забирання обладнання та не має права утримувати обладнання після підписання акту приймання з капітального ремонту та передачі одного примірника підписаного акту Замовнику.

Приймання обладнання з капітального ремонту здійснюється у відповідності з вимогами стандарту СОУ - 10.1.00174071.003.2008 (пп. 3.6.2. Договору).

За умовами пп. 3.6.3. Договору, транспортування обладнання здійснюється транспортом Замовника в день підписання сторонами акту приймання з капітального ремонту.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що загальна вартість послуг за цим Договором складає 6005345,84 грн., у тому числі 20% ПДВ 1000890,97 грн. Вона складається із сум, зазначених у Додатку №1, який є складовою та невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 9.1. Договору, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою від 31.12.2015, договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін і діє до 31.12.2016.

Відповідно до узгодженої Специфікації, в ремонт передається, поміж іншого обладнання, статор електродвигуна СТД 3150 (а.с.36 або а.с.74).

На виконання умов Договору, позивач передав відповідачу в капітальний ремонт статор електродвигуна СТД-3150 в кількості 1 шт., інвентарний №99990, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання в ремонт від 06.08.2015 (а.с.41).

ДП "Торецьквугілля", посилаючись на порушення ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" вимог п.3.4. Договору і неповернення відремонтованого статору електродвигуна СТД-3150 інв. №99990 з капітального ремонту, звернувся з даним позовом до господарського суду.

Місцевий господарський суд, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що надані відповідачем докази свідчать про те, що 17.07.2016 останній повернув позивачу із капітального ремонту статор електродвигуна СТД 3150, інв. №99990, про що сторонами підписано акт приймання-передачі обладнання з капітального ремонту (а.с.81) та акт приймання виконаних робіт №2016-211 за липень 2016 року (а.с.75-77). Крім того, відповідно до п.5.2. Договору, розрахунки за надані послуги здійснюються наступним чином: 20% від суми послуг не пізніше 10 календарних днів від дати фактичного підписання акту приймання з капітального ремонту, 80% від суми остаточного розрахунку - протягом 90 календарних днів після підписання акту приймання з капітального ремонту. Згідно акту приймання виконаних робіт за липень 2016 року вартість робіт склала 179347,84 грн. і вказана сума сплачена позивачем в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку за 02.08.2016 (а.с.78). Суд дійшов висновку, що вказані докази свідчать про те, що відповідач виконав свої зобов'язання за спірним договором, а позивач в свою чергу прийняв надані послуги та здійснив за них розрахунки в повному обсязі.

Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду.

Визначаючи характер спірних правовідносин колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює частина перша статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями частини другої статті 628 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Дослідивши предмет та зміст укладеного між сторонами договору, колегія суддів вважає, що його слід віднести до змішаного договору, який містить елементи договору надання послуг та договору підряду, оскільки предметом спору є як надання послуг, так і виконання робіт, що регулюється статтями 901-907, 837-864 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина перша статті 903 Цивільного кодексу України встановлює, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина перша статті 837 Цивільного кодексу України також визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За частиною першою статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі.

Відповідно до норм частини першої статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Сторони у п. 3.4. Договору визначили, що строк виконання послуг не може перевищувати 30 календарних днів з дати здавання обладнання у капітальний ремонт у відповідності з пунктом 2.4. цього договору.

Відповідно до наданих сторонами в матеріали справи копій товарно-транспортної накладної 06/08-15 від 06.08.2015 (а.с.40 або а.с.80) та акту приймання-передачі обладнання в ремонт від 06.08.2015 (а.с.41 або а.с.79) відповідач (виконавець) прийняв від позивача (замовник) статор електродвигуна СТД-3150 інв.№99990 для ремонту. Означені документи підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Отже, строк, протягом якого відповідач зобов'язаний виконати капітальний ремонт сплинув 06.09.2015.

Надана ж відповідачем копія акту №2016-211 приймання виконаних ремонтних робіт за липень 2016 року засвідчує виконання капітального ремонту об'єкту - ротору електродвигуна СТД 3150 6кВ, потужність 3150 кВт, частота обертів дорівнює 3000 об/хв., (інв. №99990) відповідно до Договору №6-ТД від 22.05.2015, де зокрема у розділі "ремонтні роботи" зазначено також: Ремонт електродвигунів змінного струму потужністю понад 100 кВт. Ремонт ротора синхронного електродвигуна з заміною однорядної шинної обмотки полюсів потужністю 3150 кВт… (а.с.75-77).

З акту приймання-передачі (з капітального ремонту) згідно договору №6-ТД від 22.05.2016, підписаного сторонами 17.07.2016, також вбачається, що відповідач повернув позивачу ротор електродвигуна СТД 3150, 6кВ, потужність 3150 кВт, частота обертів дорівнює 3000 об/хв., інв. №99990 (ЗРЗ №9531003) (а.с.81).

Товарно-транспортна накладна №Р17/07/1 від 17.07.2016 (а.с.82) та накладна №34948 від 17.07.2016 на перевезення ремфонду та готової продукції (а.с.83), які підписані представниками сторін, також підтверджують передачу відповідачем позивачу для перевезення автомобілем НОМЕР_1: 1. Замовлення 9531003 - ротор; СТД-3150; потужн/оберт: 3150/3000; (2. Замовлення 9531012 двигун; ЕКВА-200В; потужн/оберт: 200/1500.

Виписка по рахунку за 02.08.2016 також підтверджує, що позивачем сплачено 179347,84 грн. відповідачу за капремонт ротора ел.двигуна згідно раз. СФ-000126 від 15.07.2016, дог.№6-ТД від 22.05.2016 (а.с.78).

Як зазначено в специфікації до Договору №6-ТД від 22.05.2015 вартість капітального ремонту статора електродвигуна СТД 3150 за 1 одиницю становить 527993,79 грн.

Доказів сплати позивачем за ремонт статора електродвигуна СТД 3150 інв. №99990 на користь відповідача грошових коштів с сумі 527993,79 грн. в матеріали справи не надано.

Як вбачається з акту звіряння ремфонду (а.с.42), підписаного та скріпленого печатками представників сторін ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" та ДП "Торецьквугілля" ОП "Шахта "Центральна" станом на 01.06.2017 встановлено, що у ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс" для проведення капітального ремонту знаходиться наступне обладнання ОП "Шахта "Центральна":

Електродвигуни:

- Статор електродвигуна СТД-3150 - 1шт.;

- Електродвигун ВАО-4 800/1500 - 1 шт.;

- Якор з ел.двигуна ДРТ - 1 шт.

Усього: 3 шт.

Відтак надані відповідачем в матеріали справи копії документів свідчать про повернення позивачу саме "ротору", а не "статору" і не може вважатися помилковим записом, на чому наполягає відповідач.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріалами справи підтверджено факт передання 06.08.2015 позивачем відповідачеві в ремонт обладнання - статора електродвигуна СТД 3150 інв. №99990 та не підтверджений факт повернення відповідачем цього обладнання позивачеві на момент розгляду цієї справи судом, як не підтверджений й факт оплати позивачем вартості ремонту цього обладнання.

Отже місцевий господарський суд помилково визнав факт належного виконання відповідачем свого зобов'язання з повернення позивачеві належного йому майна після виконання обумовлених договором послуг з ремонту гірничошахтного устаткування.

Відповідно до пп. 6.4.4. Договору, у випадку безпідставного утримання Виконавцем відремонтованого та не відремонтованого обладнання протягом більш ніж 1 (одного) місяця після закінчення строку передбаченого п. 3.4. цього договору, та у випадках чинення Виконавцем перешкод для забирання обладнання Замовника, Виконавець вважається таким, що володіє майном Замовника незаконно. В такому випадку Замовник має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння у відповідності з нормами Цивільного кодексу України.

За приписами частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частинами 1-3 статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна; від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Частиною першою статті 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивач направив на адресу відповідача претензію від 14.11.2017 за вих.№10/1439 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яка отримана відповідачем 14.12.2017 (а.с.11-12), але залишена без відповіді.

За встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що неповернення відповідачем позивачеві на його вимогу означеного обладнання у відремонтованому стані після спливу обумовленого договором строку для виконання ремонтних робіт - є неправомірним та порушує законні права позивача як власника цього майна та як замовника послуг (робіт) за договором.

Відповідно до частини першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

На підставі викладеного колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача про спонукання в судовому порядку відповідача до повернення йому спірного майна у відремонтованому стані, а тому такі вимоги слід повністю задовольнити.

Разом із цим колегія суддів доходить висновку про наявність таких, встановлених пунктами 2 і 3 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підстав для повного скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, як недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати повністю та ухвалити у цій справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням результатів розгляду справи, колегія суддів покладає на відповідача судові витрати позивача в сумі 1762 грн. 00 коп. судового збору у зв'язку з розглядом справи судом першої інстанції та в сумі 2643 грн. 00 коп. судового збору у зв'язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277 ч. 1 п.п. 2 і 3, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Торецьквугілля" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/3969/18 - скасувати повністю та ухвалити нове рішення:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" повернути Державному підприємству "Торецьквугілля" статор електродвигуна СТД - 3150 інв. №99990 у відремонтованому стані.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Індустріал-Сервіс" на користь Державного підприємства "Торецьквугілля" судових витрат в сумі 1762 грн. 00 коп. на судовий збір у зв'язку з розглядом справи судом першої інстанції та судових витрат в сумі 2643 грн. 00 коп. на судовий збір у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 08.04.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова