РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2019Справа № 920/963/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш»

до Акціонерного товариства «Сбербанк»

про зобов'язання вчинити дії

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін:

від позивача: Рубан О.О.

від відповідача: Ковриженко С.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» звернулось до Господарського суду Сумської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Сбербанк» про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язання відповідача зарахувати на валютний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» №7772, відкритий в Сумському відділенні №1 Акціонерного товариства «Сбербанк» 706976,07 російських рублів по курсу ЦБ РФ на 04.10.2018р., що становить 10806 дол.США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору банківського обслуговування в частині виконання зобов'язань щодо зарахування грошових коштів позивача на його рахунок, як клієнта відповідача, у зв'язку із чим було подано зазначений позов.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.12.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» залишено без руху.

21.01.2019р. від позивача надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 29.12.2018р.

Ухвалою від 24.01.2019р. відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.02.2019р.

Відповідач у відзиві від 13.02.2019р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що спірний переказ на користь позивача було здійснено Акціонерним товариством «Апатит», створеним за законодавством Російської Федерації, якого віднесено до переліку осіб, щодо яких застосовано спеціальні економічні санкції згідно постанови Ради національної безпеки і оборони України.

22.02.2019р. судом було відкладено підготовче засідання на 18.03.2019р.

18.03.2019р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2019р.

Представником позивача 03.04.2019р. було надано усні пояснення по суті спору, згідно змісту яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача 03.04.2019р. проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

03.04.2019р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» та Акціонерним товариством «Сбербанк Росії» (найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Сбербанк») було укладено заяву-договір №Т201-013037772 щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до умов п.5.1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок №7772 та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах обраного тарифного пакету згідно з розділом і тарифів на умовах та в порядку, передбаченому заявою-договором та відповідним положенням умов.

На підставі вказаного правочину відповідачем було відкрито Товариству з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» поточний рахунок №7772.

29.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» (продавець) та Акціонерним товариство «ФосАгро-Череповець» (покупець) було укладено контракт №20817, відповідно до умов п.1.1 якого продавець зобов'язується виготовити та поставити, а покупець прийняти та оплатити запасні частини (товар), в кількості, асортименті та за цінами, наведеними у специфікації, що є невід'ємною частиною контракту.

За умовами п.3.1 договору №20817 від 29.03.2017р. оплата проводиться в російських рублях по курсу ЦБ РФ на день платежу.

Додатковою угодою №1 від 02.11.2017р. сторонами погоджено внесення змін до контракту №20817 від 29.03.2017р., зокрема, визначено, що покупцем є Акціонерне товариство «Апатит».

У специфікації контрагентами погоджено, що вартість товару становить 10806 доларів США.

За поясненнями позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» було виконано зобов'язання за контрактом та поставлено товар.

Одночасно, Акціонерним товариством «Апатит» було здійснено переказ грошових коштів в якості оплати за контрактом на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш».

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача підтверджені, Акціонерним товариством «Сбербанк» грошові кошти на рахунок №7772, які надійшли від Акціонерного товариства «Апатит» зараховано не було, а фактично було заблоковано.

Отже, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг в рамках договору щодо банківського обслуговування, позивач і звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача зарахувати на валютний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» №7772, відкритий в Сумському відділенні №1 Акціонерного товариства «Сбербанк» 706976,07 російських рублів по курсу ЦБ РФ на 04.10.2018р., що становить 10806 дол.США.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ч.ч.1-3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити зарахування грошових коштів на відповідний рахунок повинно бути доведено наявність у відповідача обов'язку вчинити такі дії, який було в порушення прав та законних інтересів позивача залишено без виконання.

Як вказувалось вище, позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг в рамках договору щодо банківського обслуговування.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що спірний переказ на користь позивача було здійснено Акціонерним товариством «Апатит», створеним за законодавством Російської Федерації, віднесеного до переліку осіб, щодо яких застосовано спеціальні економічні санкції згідно постанови Ради національної безпеки і оборони України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з наступного.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У ст.1068 Цивільного кодексу зазначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За приписами ст.1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено вище, Акціонерним товариством «Апатит» було здійснено переказ грошових коштів в якості оплати за контрактом на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш». Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи swift повідомленням від 05.10.2018р. відповідача про блокування коштів Акціонерного товариства «Апатит» в сумі 706 979,07 російських рублів, які було перераховано на рахунок позивача в якості оплати за контрактом №20817 від 29.03.2017р.

Згідно ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальновизнаних міжнародних норм і правил,констатуючи, що пріоритетами національних інтересів України є, зокрема, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, захист державного суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності державних кордонів, недопущення втручання у внутрішні справи України, розвиток рівноправних взаємовигідних відносин з іншими державами світу в інтересах України, заявляючи, що пряме або опосередковане втручання у внутрішні і зовнішні справи України під будь-яким приводом є неприпустимим, усвідомлюючи потребу невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров'ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод, Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про санкції».

За приписами ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи. Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб'єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Видами санкцій згідно з цим Законом є: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов'язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) заборона користування радіочастотним ресурсом України; 9) обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування; 10) заборона здійснення державних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також державних закупівель у інших суб'єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України; 12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом; 13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави; 16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 19) заборона передання технологій, прав на об'єкти права інтелектуальної власності; 20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами; 21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в'їзду на територію України; 22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод; 24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції»).

За приписами ч.ч.1, 3 ст.5 Закону України «Про санкції» пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України. Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб'єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов'язковим до виконання.

Указом №176/2018 від 21.06.2018р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» ввдено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Згідно п.2 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до окремих фізичних і юридичних осіб та внести зміни до санкцій, застосованих відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України №126 від 14 травня 2018 року, виклавши додатки 1 та 2 до зазначеного рішення.

У додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» визначено перелік юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції).

Згідно п.714 вказаного переліку до Акціонерного товариства «АПАТИТ» (Акционерное общество «АПАТИТ»), ИНН , ОГРН 012, РФ, Вологодська область, м. Череповець, шосе Сєвєрне, 75) застосовуються наступні санкції: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) запобігання виведенню капіталів за межі України; 4) зупинення виконання економічних та фінансових зобов'язань; 5) заборона здійснення державних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також державних закупівель у інших суб'єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з Законом строком на 3 роки.

Керуючись Законами України «Про санкції» та «Про Національний банк України», Указом Президента України №549/2015 від 16 вересня 2015 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» правлінням Націоанльного банку України було прийнято постанову №654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Згідно п.7 вказаної Постанови банкам України постановлено заблокувати кошти / зупинити фінансові операції осіб, зазначених у санкційних списках, у такому порядку - кошти, що надійшли на користь клієнта від особи, зазначеної в санкційних списках, до якої застосовані санкції «блокування активів» та/або «зупинення фінансових операцій», банк обліковує на відповідному балансовому рахунку, призначеному для обліку кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

Пунктом 31 Постанови №654 від 01.10.2015р. правління Національного банку України «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» банкам України заборонено проводити операції, які: 1) мають на меті, сприяють або можуть сприяти уникненню обмежень, установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями); 2) порушують, сприяють або можуть сприяти порушенню обмежень, установлених спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами (санкціями).

Тобто, з наведеного полягає, що враховуючи перебування Акціонерного товариства «Апатит» у переліку юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції) згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 21 червня 2018 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у вигляді, зокрема, блокування активів, з огляду на приписи ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком, суд дійшов висновку, що Акціонерним товариством «Сбербанк» було правомірно заблоковано грошові кошти, які надійшли від Акціонерного товариства «Апатит», та не зараховано такі кошти на рахунок позивача.

За таких обставин, наявність чинних законодавчо встановлених обмежень щодо здійснення банком зарахування грошових коштів на рахунок клієнта, які надійшли від особи, до якої засновано персональні економічні санкції, виключає можливість суду у даному випаду зобов'язати відповідача зарахувати на валютний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» №7772, відкритий в Сумському відділенні №1 Акціонерного товариства «Сбербанк» 706976,07 російських рублів по курсу ЦБ РФ на 04.10.2018р., що становить 10806 дол.США.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що у ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, застосування певних засобів судового захисту не є необмеженим та не може призводити до порушення приписів чинного законодавства, а у даному випадку Закону України «Про санкції».

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбомаш» без задоволення.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 15.04.2019р.

Суддя Спичак О.М.