ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа№ 910/1483/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019

у справі № 910/1483/19 (суддя - Літвінова М. Є.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна"

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор"

про зобов'язання повернути майно

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор" про зобов'язання повернути позивачеві зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просив суд:

- накласти арешт на зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп, що обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" та знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор";

- передати зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп, що обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" та знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор" на зберігання іншій особі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ізмаїл-Трансбалктермінал" шляхом здійснення його перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" у будь-який спосіб.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/1483/19 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що саме лише посилання позивача на утруднення виконання рішення суду та ухилення від виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно Договору № 41 від 06.09.2018 не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/1483/19 від 11.02.2019 скасувати повністю та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неповно оцінив докази та встановив обставини справи.

Зокрема, апелянт зазначив, що позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості припущення щодо неможливості виконання рішення в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Також, зміни до ГПК України, що набрали законної сили 15.12.2017, спрямовані на полегшення процедури вжиття заходів забезпечення позову, в той час як суд фактично унеможливив їх застосування. До того ж, у аналогічній справі ухвалою від 15.02.2018 заява про забезпечення позову була задоволена частково.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/1483/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Смірнова Л. Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі 910/1483/19, призначено справу до розгляду на 03.04.2019.

Явка представників сторін у судове засідання

Представник відповідача у судове засідання 03.04.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, яка зареєстрована в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 03.04.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 03.04.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор" про зобов'язання повернути позивачеві зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просив суд:

- накласти арешт на зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп, що обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" та знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор";

- передати зерно соняшнику у кількості 2 780 тон, оціночною вартістю 30 163 000 грн 00 коп, що обліковується за Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" та знаходиться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліягський Елеватор" на зберігання іншій особі Товариству з обмеженою відповідальністю "Ізмаїл-Трансбалктермінал" шляхом здійснення його перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" у будь-який спосіб.

Подана заява обґрунтована тим, що 24.01.2019 на підставі договору № 41 складського зберігання від 06.09.2018 з додатками та додатковими угодами відповідач прийняв на зберігання 2 780 тон зерна соняшнику, врожаю 2018 року, що належить позивачу. Позивач звернувся до відповідача з письмовим листом вих. № 01-2019-1 від 24.01.2019 про відпуск зерна соняшнику, проте майно відповідачем повернуто не було.

Крім того, позивач вказує на те, що його представників до місця фактичного зберігання зерна за адресою: 68414, Одеська область, Арцизький р-н, Сільрада Холмська, нежитлова будівля № 36 не було допущено, про що складено акт про відмову від допуску від 01.02.2019 року та Інспекційний звіт № 1 від 30.01.2019 про недопуск інспектора ТОВ "Асітер Інспекшн" для проведення інспекції зерна соняшнику.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що саме лише посилання позивача на утруднення виконання рішення суду та ухилення від виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно Договору № 41 від 06.09.2018 не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З урахуванням предмету позову у даній справі - зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аліягський Елеватор» повернути зерно соняшнику, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об'єктивних (наявність невиконаних безспірних зобов'язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб'єктивних (вчинення відповідачами умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором тощо) причин.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що він звертався до відповідача з письмовим листом вих. № 01-2019-1 від 24.01.2019 про відпуск зерна соняшнику, проте зазначене майно відповідачем повернуто не було.

Крім того, позивач вказує на те, що його представників до місця фактичного зберігання зерна за адресою: 68414, Одеська область, Арцизький р-н, Сільрада Холмська, Нежитлова будівля № 36 не було допущено, про що складено акт про відмову від допуску від 01.02.2019 року та Інспекційний звіт № 1 від 30.01.2019 про недопуск інспектора ТОВ "Асітер Інспекшн" для проведення інспекції зерна соняшнику.

З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що його вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та передачі його на зберігання третій особі, є саме тими заходами, які в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України є ефективними для захисту оспорюваних прав заявника та такими, що відповідають змісту порушеного права останнього, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Однак, звертаючись до суду із даною заявою, позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Так, позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно свідчили про те, що відповідачем вчиняються дії по відчуженню, знищенню, псуванню (тощо) саме майна позивача (зерна), реалізації майна чи підготовчих дій до його реалізації або ж доказів, що вказане майно (зерно) може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В той же час, твердження заявника щодо недопуску його представників до місця зберігання зерна для перевірки його наявності та відсутність відповіді на листи-вимоги є необґрунтованими, оскільки ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором № 41 від 06.09.2018 не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Крім того, посилання позивача на те, що відповідач змінив своїх засновників і юридичну адресу також не є тим достатньо обґрунтованим припущенням, що майно у вигляді зерна соняшнику може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення чи вчинення відповідачем дій щодо реалізації належного позивачу майна.

В той же час, посилання апелянта на результати розгляду поданої ним заяви про забезпечення позову в межах справи № 910/1479/19 не є преюдиційними обставинами в розумінні статті 75 ГПК України для даної справи та не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності їх вчинення у визначений заявником спосіб.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно свідчили про те, що відповідачем вчиняються дії по відчуженню, знищенню, псуванню (тощо) саме майна позивача (зерна), реалізації майна чи підготовчих дій до його реалізації або ж доказів, що вказане майно (зерно) може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В той же час, твердження заявника щодо недопуску його представників до місця зберігання зерна для перевірки його наявності та відсутність відповіді на листи-вимоги є необґрунтованими, оскільки ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором № 41 від 06.09.2018 не є достатньою підставою для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Крім того, посилання позивача на те, що відповідач змінив своїх засновників і юридичну адресу також не є тим достатньо обґрунтованим припущенням, що майно у вигляді зерна соняшнику може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення чи вчинення відповідачем дій щодо реалізації належного позивачу майна.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 року у справі № 910/1483/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіейчес Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 року у справі № 910/1483/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 року у справі № 910/1483/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/1483/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05.04.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова