ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"16" квітня 2019 р. Справа № 924/949/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Василишин А.Р.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват" про відвід судді Бучинської Г.Б. у справі № 924/949/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват"

до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Антимонопольний комітет України, м. Київ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Фонд державного майна України, м. Київ

про визнання договору про закупівлю укладеним 23.09.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" та публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" на умовах поданого товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват" проекту цього договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року позов ТОВ "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" задоволено частково, визнано укладеним з дня набрання законної сили рішенням договір про закупівлю між "ЗК "ПРИВАТ" (надалі - Позивач) та ПАТ "Хмельницькобленерго" (надалі - Відповідач) на умовах поданого Позивачем проекту цього договору. В частині позову щодо визначення дати укладення договору про закупівлю від 23 вересня 2016 року відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 9 серпня 2017 року вказане рішення залишено без змін.

Відповідач звернувся в Господарський суд Хмельницької області з заявою про перегляд рішення господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року по справі №924/949/16 за нововиявленими обставинами, в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року в справі №924/949/16, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах Позивача про визнання договору укладеним, наказ по справі №924/949/16 визнати таким, що втратив чинність та не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року в справі №924/949/16 у задоволенні заяви Відповідача про перегляд рішення господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року по справі №924/949/16 за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року по справі №924/949/16 залишено в силі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 22 лютого 2017 року та прийняти нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у даній справі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/949/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

15 квітня 2019 року Позивач подав заяву про відвід головуючого судді Бучинської Г.Б. в справі № 903/626/18 (том 5, а.с. 33).

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що дії судді Бучинської Г.Б., які проявились в обмеженні Позивача права на забезпечення розгляду справи неупередженим та незалежним судом, котрі свідчать про наявність підстав для відводу судді у даній справі. Зокрема, Позивач вважає, що дії судді щодо прийняття та долучення додаткових пояснень до апеляційної скарги, враховуючи при цьому приховування факту надходження таких пояснень, є порушенням й потуранням засад рівності та змагальності сторін, диспозитивності, неупередженості та безсторонності суду та прийняття завідомо виключно позиції Відповідача у справі.

Відповідно до протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2019 року, визначено для розгляду заяви про відвід колегії суду в справі №924/949/16- суддю Василишина А.Р..

Суддя Василишин А.Р., розглянувши вищевказану заяву Позивача про відвід колегії суддів, не знайшов підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Водночас, стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу; до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя; незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, №11/1987/134/188, пункт 46).

Згідно з приписами частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 7 статті 39Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року зауважено наступне: стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного; стосовно об'єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність - це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Враховуючи встановлену практикою Європейського суду з прав людини презумпцію особистої безсторонності суду, ненадання Позивачем доказів на підтвердження існування протилежного, суддя при наданні оцінки доводам Позивача щодо існування обставин на підтвердження порушення об'єктивного критерію безсторонності суду, вважає за необхідне зауважити, що Позивачем взагалі не було надано суду жодного доказу на підтвердження існування сумнів необ'єктивності судді Бучинської Г.Б. як і не наведено доводів щодо можливості вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими підставами для відводу суду з підстав, передбачених частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження ж Позивача про надання процесуальних переваг іншим учасникам справи, що виразилось у долучені відповідних доказів та сприйняття позиції Відповідача, котра на переконання Позивача є ж оманливою і спрямована на введення суду в оману, судом оцінюються критично, оскільки такі доводи свідчать про незгоду Позивача із відповідними процесуальними рішеннями чи діями судді (котрі вчиненні відповідно до вимог діючого Господарського процесуального кодексу України та Інструкції з діловодства в господарських судах України), ухваленими в межах даної справи, що жодним чином не впливає та не може вплинути на об'єктивність суду при розгляді даної справи та, в силу прямої вказівки закону, не є підставою для відводу суду.

Враховуючи все вищевказане в даній ухвалі та з огляду на приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що розглянувши заяву Позивача про відвід головуючого судді: Бучинської Галини Богданівни, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вона не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності зазначеної судді, наведені заявником доводи у її обґрунтування, в розумінні статтей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу судді Бучинської Галини Богданівни.

З огляду на вказане, суддя Василишин А.Р. відмовляє в задоволенні даної заяви.

Керуючись статтями 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "Приват" про відвід судді Бучинської Галини Богданівни у справі № 924/949/16.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Василишин А.Р.