РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2019 р. Справа № 910/6639/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Контент Делівері Сервіс "

До Державної організації " Українське агентство з авторських та суміжних прав "

Про зобов'язання виконати умови договору.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Антонова Г.Л. - адвокат

Від відповідача Гурєв А.А. - предст.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Контент Делівері Сервіс " звернувся до суду з позовною заявою про зобов'язання відповідача - Державну організацію " Українське агентство з авторських та суміжних прав " виконати умови договору від 27.12.2013 р. № 01/2014, а саме прийняти кошти в сумі 30000,00 грн., які сплачені товариством з обмеженою відповідальністю " Контент Делівері Сервіс " на виконання вказаного договору в якості авторської винагороди ( роялті ) на період 2014 - 2016 р. у відповідності до платіжних доручень № 221 від 29.01.2015 р., № 231 від 06.02.2015 р., № 491 від 16.01.2016 р. та № 917 від 31.01.2017 р.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для зобов'язання відповідача прийняти грошові кошти в сумі 30000,00 грн. за укладеним між сторонами спору договором 27.12.2013 р. № 01/2014, які були сплачені позивачем відповідачу за вказаним договором в якості авторської винагороди (роялті) за відповідні розрахункові періоди, натомість в подальшому були безпідставно повернуті позивачу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.05.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 11.09.2018 р. зазначене рішення залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2018 р. рішення господарського суду м. Києва від 02.05.2018 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 11.09.2018 р. скасовані і справа направлена на новий розгляд до Господарського суду міста Києва

На підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2019 р. справа № 910/6639/17 передана на новий розгляд судді Пінчуку В.І.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.01.2019 р. справа № 910/6639/17 прийнята суддею Пінчуком В.І. до свого провадження, ухвалено здійснювати розгляд зазначеної справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 31.01.2019 р.

25.01.2019 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 31.01.2019 р. ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/6639/17 за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 28.02.2019 р.

Ухвалою від 28.02.2019 р. підготовче провадження закрите і справа призначена до розгляду по суті на 28.03.2019 р.

25.01.2019 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У вказаному відзиві представник відповідача проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 01/2014.

Відповідно до преамбули вказаного договору відповідач відповідно до Закону України " Про авторське право і суміжні права " та на підставі свідоцтва № 3/2003 від 22.08.2003 р. державного департаменту інтелектуальної власності міністерства освіта і науки України здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права, а позивач за даним договором управомочений набувати прав та обов'язків і самостійно їх реалізовувати як від власного імені, так і на підставі договорів доручення від імені користувачів, що протягом дії договору приєднаються до цього договору.

Згідно розділу 1 договору від 27.12.2013 р. № 01/2014 користувач (користувачі) це суб'єкти господарювання, які шляхом укладення із КДС договору доручили останньому врегулювати від їх імені та за їх рахунок шляхом укладення господарських договорів усі питання щодо використання ними способом публічного виконання творів.

Твори це оприлюднені літературні, музичні твори з текстом або без тексту, що охороняються авторським правом, повноваження на колективне управління якими на території України передано УААСП аналогічними іноземними авторсько-правовими організаціями на підставі договорів про взаємне представництво інтересів, українськими суб'єктами авторського права та їх правонаступниками на підставі письмових договорів, а також повноваження по управлінню якими УААСП здійснює на підставі закону (розділ 1 Договору).

Пунктами 2.1. - 2.6. вказаного договору передбачено, що відповідач від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надає користувачам, у порядку та на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів у приміщеннях закладів користувачів, розташованих на території України, а користувачі зобов'язуються виплачувати відповідачу авторську винагороду (роялті) відповідно до умов цього договору та закону. Сторони окремо погодили, що з метою реалізації положень цього договору користувачі та позивач отримують невиключне право на відтворення і зберігання творів з метою їх подальшого використання способом публічного виконання. Сторони погодили, що в кожному конкретному випадку днем отримання користувачем невиключного права на використання творів на умовах цього договору (днем набуття чинності невиключною ліцензією відповідача на користь користувача) буде день укладення позивача із користувачем договору, умовами якого передбачено уповноваження користувачем позивача на врегулювання від його імені усіх питань стосовно використання останнім способом публічного виконання творів (у такий спосіб користувач приєднується до цього договору). Користувачі не мають права передавати отримані за цим договором права третім особам. Цей Договір не поширюється на: а) немайнові права авторів; б) права виконавців, виробників фонограм, відеограм, організацій мовлення; в) будь-які інші способи та види використання творів, не зазначені в цьому договорі. Розміри авторської винагороди (роялті), яка сплачується користувачами за надання невиключного права на публічне виконання творів за розрахунковий період - календарний рік (тарифи), визначені у додатку до цього договору. Визначена сторонами сума авторської винагороди (тариф) не залежить від тривалості та кількості використання творів протягом розрахункового періоду. Позивач протягом 30-ти календарних днів, які слідують за останнім днем розрахункового періоду, надає відповідачу звіт за формою, визначеною додатком до цього договору, який містить перелік користувачів, від імені яких позивач виплачує відповідачу авторську винагороду (роялті) за використання творів способом публічного виконання. Разом із звітом позивач зобов'язується надати відповідачу у довільній формі точний перелік використовуваних користувачами протягом розрахункового періоду творів, як це передбачено чинним законодавством України.

Згідно п. 5.1. договору від 27.12.2013 р. № 01/2014 договір набирає чинності з 01.01.2014 р. і діє по 31.12.2020 р. При цьому, п. п. 2.6. - 2.8. залишаються в силі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, що виникли під час дії цього договору

Відповідно до п. 7.4. вказаного договору сторони розуміють, що відносини, що склалися та/або складуться між позивачем та кожним із користувачів згідно з укладеними договорами є комерційним представництвом (ст. 243 ЦК України).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у період з 27.12.2013 р. по 30.01.2015 р. між сторонами були укладені шляхом допущення технічних помилок наступні правочини:

- договір від 23.12.2013 № 01/2014;

- додаток 1 до договору від 23.12.2013 № 01/2014;

- додаток 2 до договору від 23.12.2013 № 01/2014;

- додаток 3 до договору від 23.12.2013 № 01/2014;

- додаткова угода № 1 від 30.01.2015 до договору від 23.12.2013 № 01/2014.

Натомість, як зазначає позивач у позовній заяві, незважаючи на те, що вказані правочині були укладені з допущеними сторонами технічними помилками, останній належним чином виконав свої зобов'язання шляхом перерахування на користь відповідача грошових коштів в загальній сумі 30000,00 грн. в якості винагороди.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

31.05.2017 р. господарським судом м. Києва прийняте рішення у справі № 910/4039/17.

Вказаним рішенням встановлено, що заявлені позовні вимоги ТОВ " КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ СЕРВІС " про визнання додатків №№1, 2, 3 від 23.12.2013 р. до договору №01/2014 такими, що укладені до договору №01/2014 від 27.1.2013 р., являються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Крім того, суд звертає увагу ТОВ " КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ СЕРВІС " на те, що сторонами жодним чином не заперечується дата підписання додатків - 23.12.2013 р.

У той же час, п. 7.5. договору №01/2014 від 27.1.2013 р. передбачено, що після підписання цього договору всі попередні переговори та домовленості за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються предмету цього договору, втрачають юридичну силу.

13.11.2017 р. Київським апеляційним господарським судом винесено постанову у справі № 910/2358/17 якою встановлено, що:

- " Суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду господарським судом міста Києва та Київським апеляційним господарським судом справи № 910/6037/16, в межах якої досліджувались положення договору від 27.12.2013 № 01/2014 та на яку посилалися сторони, судами не встановлена наявність додаткових угод, укладених сторонами до договору від 27.12.2013 р. № 01/2014 "

- "враховуючи вищевикладене, судова колегія, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін, зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, встановивши наявність (укладеність) договору від 23.12.2013 р. № 01/2014. Як вбачається, до матеріалів справи було долучено лише незасвідчену копію договору від 23.12.2013 р. № 01/2014, оригінал якого відсутній у обох сторін (як було зазначено повноважними представниками сторін у судових засіданнях суду апеляційної інстанції). Протилежного сторонами не доведено. Тому, враховуючи відсутність оригіналу договору від 23.12.2013 р. № 01/2014 як в матеріалах справи, так і у сторін, судова колегія дійшла висновку, що клопотання позивача за первісним позовом щодо визнання копії договору від 23.12.2013 р. № 01/2014, поданої до "Українське агентство з авторських та суміжних прав " та долученої господарським судом м. Києва до матеріалів справи неналежним та недопустимим доказом слід задовольнити на підставі ст. 34 ГПК України."

- "дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що додаткова угода від 30.01.2015 № 1, як зазначено, - до договору від 23.12.2013 р. № 01/2014 не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків."

Таким чином, рішеннями судів встановлено, що додатків 1, 2, 3 та додаткової угоди до договору від 27.12.2013 р. № 01/2014 не існує.

Водночас, частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Натомість, договором від 27.12.2013 р. № 01/2014 не передбачений розмір, порядок, строки виплати винагороди та відповідно договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, а тому відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти в сумі 30000,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 02.03.2017 р. № 26336, як безпідставно перераховані з призначенням платежу: " Повернення безпідставно перерахованих коштів п/д 221 від 29.01.2015 р.; п/д 231 від 06.02.2015 р.; п/д 491 від 16.01.2016 р.; п/д 917 від 31.01.2017 р. Без ПДВ. Не є замовником ".

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів того, що кошти в розмірі 30000,00 грн. були перераховані на виконання договору від 27.12.2013 р. № 01/2014

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 05.04.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук