ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа №914/23/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 б/н від 18.01.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 (суддя Березяк Н.Є.) про передачу справи на розгляд іншого суду

у справі № 914/23/19

за позовом ОСОБА_2

до відповідача 1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідалія" м.Львів

до відповідача 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" м.Харків

про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.2016 та зобов'язання повернути нерухоме майно, придбане за цими договорами.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позовної заяви і ухвали суду першої інстанції:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_2 до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" та відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.2016 та зобов'язання повернути нерухоме майно, придбане за цими договорами.

Подану позовну заяву до Господарського суду Львівської області заявник обґрунтовує покликанням відповідно до частини 6 статті 30 Господарського процесуального кодексу України. Даною нормою встановлено, що спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 у справі № 914/23/19 передано справу №914/23/19 за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 24.03.2016 та про зобов'язання повернути нерухоме майно, придбане за цими договорами на розгляд Господарського суду Харківської області.

Вищезазначену ухвалу суду мотивовано тим, що поданий спір стосується нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а відтак, позивачем пред'явлено позов з порушенням правил виключної підсудності. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

скаржник просить апеляційну скаргу - задоволити, скасувати ухвалу суду першої інстанції у даній справі та прийняти рішення про направлення справи до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду, мотивуючи це тим, що позивач як фізична особа звернувся до суду як учасник ТОВ фірма «Ідалія» покликався на те, що внаслідок незаконно укладених договорів купівлі - продажу нерухомого майна між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» він був позбавлений тих вигод, на які розраховував будучи учасником ТОВ фірма «Ідалія, а тому спір у даній справі стосується корпоративних відносин. Передаючи справу на розгляд до іншого господарського суду суд першої інстанції погодився з поширенням юрисдикції господарських судів на даний спір та правовідносини у цій справі. Скаржник вважає, що спір виник саме з приводу порушення корпоративних прав позивача, безпосередньо пов'язаний з діяльністю ТОВ фірма «Ідалія» а тому є спором, що виник саме з корпоративних відносин у розумінні п.3 ч.1 ст. 20 ГПК України. Господарський процесуальний кодекс України не відносить спори між фізичною особою - учасником юридичної особи та юридичною особою до юрисдикції господарських судів на інших підставах, окрім як на підставі того, що спір виник з корпоративних відносин. Скаржник у своїх доводах покликається на ч.6 ст. 30 ГПК України , яка передбачає регулювання виключної підсудності справ, а зокрема те, що корпоративні спори підлягають розгляду за виключною підсудністю для розгляду корпоративних спорів. Звертає увагу, що якщо б суд першої інстанції не погодився з тим, що цей спір є корпоративним, то він мав би відмовити у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, а не передавати справу до іншого господарського суду. Неприпустимим є судження про те, що цей спір не є корпоративним, але має розглядатися за правилами господарського судочинства. Зазначає також, що законодавцем не встановлено пріоритетності підсудності за правилами ч.3 ст. 30 ГПК України, тому підсудність спору за місцезнаходженням нерухомого майна, що стосується спору у справі, не є вирішальною при визначенні територіальної підсудності справи та не має застосовуватися судом пріоритетно понад іншими виключними підсудностями, зокрема, без наведення обґрунтованих мотивів такого застосування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ фірма «Ідалія» просить подовжити відповідачу - 1 процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заяву про продовження строку на подання відзиву відповідач - 1 мотивує тим, що апеляційна скарга відповідачу - 1 не надсилалася за його місцезнаходженням у місті Харкові. Зазначає, що місцезнаходженням ТОВ фірма «Ідалія» є місто Харків, що підтверджується відомостями з Реєстру. Звертає увагу, що 24.12.2018 державним реєстратором Зміївської міської ради (Харківська область) було проведено незаконну реєстраційну дію, що полягала у внесенні змін до відомостей про юридичну особу, а саме змінено місцезнаходження, керівника та склад учасників ТОВ фірма «Ідалія», про що внесено відповідний запис. Проте, Наказом Міністерства юстиції України від 25.01.2019 зазначену реєстраційну дію - скасовано. Таким чином, місцезнаходженням ТОВ фірма «Ідалія» завжди було місто Харків. Відтак, аргументи позивача стосовно підсудності справи Господарському суду Львівської області спростовуються зазначеними обставинами.

На підтвердження зазначеного до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем - 1 долучено копію Наказу Міністерства юстиції України від 25.01.2019 № 233/5.

Крім того, зазначає, що 12.02.2019 апелянт звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ фірма «Ідалія», в якій просить визнати недійсними договори купівлі - продажу від 24.03.2016 з покликанням на ст. 203 ЦК України, оскільки у ОСОБА_3 були відсутні повноваження діяти від ТОВ фірми «Ідалія». Ухвалою Господарського суду Харківської області було відкрито провадження у справі № 922/406/19, отже, апелянт фактично визнав справи Господарському суду Харківської області, звернувшись з позовом саме до цього суду.

Згідно ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Апеляційний суд, враховуючи заяву відповідача - 1 про продовження строку на подання відзиву та причини, які наводить відповідач - 1 у такій заяві стосовно пропуску строку, встановленого для подання відзиву, дійшов висновку про продовження строку на подання відзиву та про прийняття такого відзиву до розгляду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ст. 271 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Встановлені апеляційним судом обставини справи.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна від 24.03.2016 та про повернення нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_2 є фізичною особою. Позов обґрунтовано тим, що станом на дату оскаржуваних договорів ОСОБА_2 був учасником ТОВ фірма «Ідалія». Станом на дату подання позову ОСОБА_2 залишається учасником ТОВ фірма «Ідалія» та є учасником ТОВ «Нова - Ідалія», яке також входило до складу учасників ТОВ фірма «Ідалія». Відтак, позивач вважає, що укладені договори купівлі - продажу впливають на його корпоративні права, оскілки за цими договорами було відчужено 76,82% всіх активів Товариства, 99% усіх основних засобів та 100% нерухомого майна, що належало Товариству на праві власності. Позивач вважає, що відчуження зазначеного нерухомого майна за суттєво зниженою вартістю неуповноваженою особою - ОСОБА_3, позбавило позивача тих вигод, на які останній розраховував, будучи учасником Товариства.

Нормативне обґрунтування позову - ст.ст. 92, 203, 207, 215 ЦК України, ст. 167 ГК України.

Підсудність спору Господарському суду Львівської області позивач обґрунтував ч.6 ст. 30 ГПК України.

Згідно ч.6 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Предметом оскарження є ухвала Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 (суддя Березяк Н.Є.) про передачу справи №914/23/19 на розгляд Господарського суду Харківської області на підставі ч.3 ст. 30 ГПК України.

Відтак, предмет оскарження визначає предмет доказування, а саме обставини та докази на їх підтвердження.

Разом з тим, судом першої інстанції не надано оцінки доводам позовної заяви в частині вибору підсудності спору та обґрунтування позивачем характеру спору як корпоративного, а також не проаналізовано статус позивача (як фізичної особи у даному спорі та як учасника корпоративних відносин) та відповідних правових наслідків цього.

Суд першої інстанції не надав оцінки характеру спору, а також суб'єктному складу спору, і фактично залишив такий спір в юрисдикції господарського суду, передавши його на розгляд іншого господарського суду з урахуванням виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна за ч.3 ст. 30 ГПК України та при цьому не спростувавши підстав для виключної підсудності спору за ч.6 ст. 30 ГПК України.

З огляду на наведене, доводи стосовно наявності перешкод для відкриття провадження у справі при перегляді ухвали про передачу справи за підсудністю є передчасними, оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання про відкриття провадження у даній справі, а про передачу справи на розгляд іншого господарського суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Правильне визначення підвідомчості залежить від установлення наявності або відсутності порушення корпоративних прав позивача як учасника ТОВ фірма «Ідалія».

Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб'єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Як установлено в статті 167 ГК України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як також встановлено, позивач ОСОБА_2 є фізичною особою та учасником ТОВ фірма «Ідалія» з часткою в розмірі 1% статутного капіталу, що підтверджується Статутом ТОВ фірма «Ідалія», а також він є учасником ТОВ «Нова - Ідалія», яке є також учасником ТОВ фірма «Ідалія» з часткою 66% статутного капіталу.

Іншим учасником ТОВ фірма «Ідалія» є також ОСОБА_3 з часткою 33% статутного капіталу (на момент подання позову).

Згідно ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відтак, корпоративні спори належать до юрисдикції господарського суду за характером правовідносин, а не за суб'єктним складом.

Учасник товариства може оспорити договір, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

За оспорюваними договорами купівлі - продажу нерухомого майна від 24.03.2016 ТОВ фірма «Ідалія» як продавець в особі виконуючого обов'язки директора ТОВ фірма «Ідалія» ОСОБА_3 передав у власність покупця - ТОВ «Діадема Батерфляй» нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що такі договори порушують його корпоративні права як учасника ТОВ фірма «Ідалія», оскільки передане за договорами майно було у власності ТОВ фірма «Ідалія» та належало до основних засобів Товариства, становило основу господарської діяльності.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що з обставин справи вбачається те, що спірні правовідносини за позовом ОСОБА_2 є корпоративним спором.

У даному випадку, на думку апеляційного суду, участь позивача як фізичної особи в господарському спорі обґрунтовується саме характером спору та спірних правовідносин (як корпоративних), таким чином, має місце саме предметна юрисдикція господарського суду.

Зважаючи на наведене, згідно ст. 20 ГПК України зазначений корпоративний спір за характером правовідносин належить до юрисдикції господарського суду.

Відтак, в цій частині апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2

Стаття 30 ГПК України передбачає випадки виключної підсудності справ. Зазначена стаття не передбачає випадків пріоритетності різних підстав виключної підсудності чи переваги однієї підстави над іншою.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що все майно (об'єкт спору) за оспорюваними договорами купівлі - продажу знаходиться та зареєстроване у АДРЕСА_1.

Проте, у зв'язку з ти, що судом першої інстанції не надано оцінки суб'єктному складу спору, а також надано неправильну оцінку характеру спору як спору, що виник з приводу нерухомого майна, то судом першої інстанції неправильно у даному випадку застосовано ч.3 ст. 30 ГПК України до даного спору.

Згідно ч.6 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Позов подано до двох відповідачів: ТОВ фірма «Ідалія» ( за місцезнаходженням, зазначеним позивачем у позові: місто Львів, вул. Богдана Хмельницького, 223-В, офіс 301/18) та до ТОВ «Діадема Батерфляй» ( за місцезнаходженням, зазначеним позивачем: місто Харків, вул. Академіка Павлова, 120).

Позивачем за територіальною підсудністю, зважаючи на місцезнаходження відповідача - 1 у місті Львові, позов подано до Господарського суду Львівської області.

На підтвердження місцезнаходження відповідача -1 ТОВ фірма «Ідалія» позивачем до позову долучено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 24.12.2018 (а.с . 39 Т.1), з якого вбачається, що 24.12.2018 року було внесено зміни до відомостей про зазначену юридичну особу, а саме внесено зміни стосовно місцезнаходження юридичної особи.

Позов подано до Господарського суду Львівської області 04.01.2019р.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції стали відомі інші відомості стосовно місцезнаходження відповідача - 1 ТОВ фірма «Ідалія», які з об'єктивних причин не могли бути відомі суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Зокрема, відповідачем - 1 долучено Наказ Міністерства юстиції України від 25.01.2019р. № 233/5 «Про скасування реєстраційної дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скасовано реєстраційну дію у зазначеному Реєстрі юридичних осіб від 24.12.2018 № 0070823 про внесення змін до відомостей про юридичну особу, проведену державним реєстратором Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області Калініном Л.М. стосовно ТОВ фірма «Ідалія» ().

Зазначений доказ не було подано до суду першої інстанції з об'єктивних причин, оскільки станом на момент винесення оскаржуваної ухвали такий доказ не існував. Апеляційний суд приймає такий доказ до справи, зважаючи також на те, що такий доказ має істотне значення для прийняття правильного рішення у справі у сукупності з іншими доказами.

Отже, станом на момент прийняття рішення апеляційним судом місцезнаходженням відповідача - 1 є - АДРЕСА_1. Скаржником не подано доказів на спростування зазначеного.

Слід зазначити, що за зазначеною адресою знаходиться нерухоме майно, що є предметом оспорюваних договорів купівлі - продажу.

А відтак, враховуючи ч.6 ст. 30 ГПК України, спори, що виникають з корпоративних відносин, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що даний спір підсудний Господарському суду Харківської області.

Таким чином, в цій частині апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги як такі, що є недостовірними та не відповідають дійсним обставинам справи, і одночасно приймає до уваги та погоджується із доводами відповідача - 1 в частині територіальної підсудності даного спору та аргументів відповідача - 1 стосовно місцезнаходження відповідача - 1.

А відтак, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд Господарського суду Харківської області в цілому є правильним, незважаючи на інші мотиви, наведені судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали. Апеляційний суд прийшов до висновку про зміну мотивів рішення, погоджуючись, однак, з кінцевим висновком суду першої інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що у даному випадку сторони не покликалися на наявність безумовних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 277 ГПК України, а апеляційним судом також не здобуто доказів на підтвердження існування таких підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 про передачу справи на розгляд іншого господарського суду у справі № 914/23/19 хоч і постановлено судом першої інстанції з інших підстав, аніж наведені апеляційним судом, проте суд першої інстанції в цілому прийшов до правильного висновку у резолютивній частині оскаржуваної ували, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати. Згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 30, 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 б/н від 18.01.2019 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.01.2019 у справі № 914/23/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок оскарження постанови в касаційному порядку передбачено статями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

Г.Г. Якімець