ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року Справа № 923/116/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (м. Київ),

до відповідача-1: Приватного підприємства «Щасливе дитинство» (м. Херсон),

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті менеджмент» (м. Херсон),

за участю третьої особи-1, яка незаявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: «Landunaso Management Limited» (Нікосія, Кіпр),

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: «Dobilas Trading Limited» (Нікосія, Кіпр),

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент» (м. Херсон),

про визнання недійсними договорів поставки,

за участю представників:

позивача - Розумов М.А., адвокат, дов. від 01.02.19р.;

відповідача-1 - Юрченко Н.С., довіреність від 12.02.19.;

відповідача-2 - не прибув;

третіх осіб 1, 2, 3 - не прибули.

Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" 15.02.2018 р. звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовними заявами у яких просить:

визнати недійсним укладений між ПП "Щасливе дитинство" та ТОВ "Ріелті менеджмент" договір поставки № 76 від 20.10.2015 (позов, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.18 розподілено судді Гридасову Ю.В., справа № 923/116/18);

визнати недійсним укладений між ПП "Щасливе дитинство" та ТОВ "Ріелті менеджмент" договір поставки № 48 від 25.06.2015 з додатковим договором від 20.10.2015 до договору поставки № 48 від 25.06.2015 (позов відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.18 розподілено судді Гридасову Ю.В., справа № 923/118/18).

Ухвалами суду від 16.02.18 прийнято зазначені позовні заяви до розгляду та відкрито провадження у вказаних справах. Розгляд справ у підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін, призначено на 10 годину 00 хвилин та 11 годину 00 хвилин 15.03.18 р.

Підготовче засідання відкладалось з 15.03.18 до 29.03.18, з 29.03.18 до 17.04.18, з 17.04.18 до 17.07.18, з 17.07.18 до 18.09.18, з 18.09.18 до 04.12.18 та до 18.12.18 ухвалами суду, які занесені до відповідних протоколів підготовчих судових засідань.

За клопотанням позивача, протокольними ухвалами суду у справах № № 923/116/18 та 923/118/18, 29.03.18 залучено до участі у вказаних справах, у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2 наступних суб'єктів господарської діяльності - нерезидентів: Landunaso Management Limited (Нікосія, Кіпр); Dobilas Trading Limited (Нікосія, Кіпр); а також Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестменеджмент" (м. Херсон).

За клопотанням позивача, ухвалою суду (яка занесена до протоколу підготовчого судового засіданя від 17.04.18), відповідно до приписів ч. 2 ст. 173 ГПК України, об'єднано в одне провадження справи № 923/116/18 та 923/118/18 за позовами одного й того самого позивача до одних й тих самих відповідачів, з присвоєнням об'єднаному провадженню номера 923/116/18.

Ухвалою суду (яка занесена до протоколу підготовчого судового засіданя 17.04.18) продовжено строк підготовчого провадження у об'єднаному провадженні № 923/116/18 на 30 днів.

Підготовче провадження у справі зупинялось, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України, з 17.04.18 до 17.07.18, з 17.07.18 до 18.09.18, з 18.09.18 до 18.12.18, у зв'язку зі зверненням до іноземного суду із судовим дорученням про вручення виклику до суду та інших документів третім особам - нерезидентам.

Ухвалою по справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання від 18.12.18, відповідно до приписів п. 8 ч. 1 ст. 229, ст. 230 ГПК України, поновлено провадження у справі, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у двох судових засіданнях о 10.00 годині 19.03.19 та о 10.00 годині 28.03.19, для Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" - в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області.

З метою вручення третім особам - нерезидентам через іноземний суд (районний суд Нікосії) ухвали-повідомлення про розгляд справи по суті у судових засіданнях о 10.00 годині 19.03.19 та о 10.00 годині 28.03.19, зупинено провадження у справі ухвалою від 19.12.2018 р.

Розгляд справи (об'єднаного провадження № 923/116/18) по суті у судовому засіданні відкладався з 19.03.19 до 10 години 00 хвилин 28.03.19, відповідна ухвала суду занесена до протоколу судового засідання від 19.03.19.

У судовому засіданні 28.03.19 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Позивач у позовних заявах (аркуші справи 5-14, том справи 1, аркуші справи 5-14, том справи 3) посилається на наступні обставини:

оспорювані договори поставки № 48 від 25.06.2015р. (з додатковим договором від 20.10.15) та № 76 від 20.10.2015р. укладено з боку постачальника (ПП «Щасливе дитинство») директором - ОСОБА_4, а з боку покупця (ТОВ «Ріелті Менеджмент») - директором ОСОБА_5 водночас, станом на 20.10.2015р., ОСОБА_4 був директором ТОВ «Ріелті Менеджмент»;

укладення Додаткової угоди від 20.10.2015 р. до Договору поставки № 48 від 25.06.2015 р. відбулось з порушенням ч. 3 ст. 238 ЦК України;

договір поставки № 76 від 20.10.2015р. підписаний - ОСОБА_5, однак у довіреності, на підставі якої укладено договори забезпечення за Договорами поставки, встановлено обмеження повноважень останнього, аналогічні обмеженням, встановленим в Статуті Відповідача-2 відносно повноважень керівного органу Відповідача-2;

керівний орган Відповідача-2, а саме - Правління, позбавлений на підставі Статуту таких повноважень, як розпорядження майновими активами та майновими правами ТОВ «Ріелті Менеджмент», у тому числі відчуження чи застава, без попереднього погодження з Банком, як заставодержателем акцій Відповідача-2 та часток в статутному капіталі ТОВ «Ріелті Менеджмент»;

Банк вважає, що оспорювані ним договори поставки є фіктивними;

укладення оспорюваних договорів поставки, із передачею в забезпечення виконання зобов'язань за ними предметів застави Банку, на думку Позивача, спрямоване на виведення активів Відповідача-2, чим порушено права Банку, як заставодержателя, на задоволення своїх вимог і за рахунок предметів застави у тому числі;

в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на положення ст.ст. 202, 203, 215, 234 Цивільного кодексу України.

Представник Позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовних заявах та заперечував проти аргументів відповідача-1, викладених у відзиві.

Відповідач-1 у відзивах на позовні заяви (аркуші справи 69-74, том справи 2, аркуші справи 54-59, том справи 4) посилається на наступні обставини:

як зазначає Відповідач-1, Позивач надає в якості доказів документи, які не пов'язані з предметом позову;

твердження Банку щодо перевищення повноважень представником ТОВ «Ріелті Менеджмент» ОСОБА_5 при укладенні Договору, на думку Відповідача-1, не відповідають дійсності, оскільки довіреність, на яку посилається Позивач, ТОВ «Ріелті Менеджмент» не видавалась, згадану довіреність було видано компанією «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED), про що сам Позивач зазначає в позовній заяві та копію якої додає до неї, тому довіреність, згадана Позивачем, ніяким чином не стосувалась повноважень ОСОБА_5 діяти від імені ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» при укладенні оспорюваних договорів;

довіреність на підставі, якої ОСОБА_5 діяв при укладенні оспорюваних договорів було видано ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ», згідно з даною довіреністю, як стверджує Відповідач-1, у представника були всі необхідні повноваження на укладення Договору;

Банком у позовній заяві зазначаються доводи щодо неможливості ОСОБА_5, як представника компанії «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» укладати від імені зазначеної компанії окремі договори, що, на думку Відповідача-1, не має жодного відношення до укладення оскаржуваних договорів та предмету позову;

на думку Відповідача-1, у разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний;

Відповідач-1 також зазначає, що відповідно до чинного законодавства права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, а факт недотримання вимог податкового законодавства при укладенні Договору не свідчить про його недійсність;

рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.12.2017 року по справі №923/1108/17 було задоволено позов Відповідача-1 до Відповідача-2 про стягнення заборгованості за Договором, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року закрито апеляційне провадження по вказаній справі за апеляційною скаргою Банку на рішення Господарського суду Херсонської області від 19.12.2017 року, учасниками справи № 923/1108/17 були: ПП "ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО", ТОВ "РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ", ТОВ "ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ", під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції ПП "ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО", як позивачем по справі, доведено належними та допустимими доказами реальність господарських операцій з Відповідачем-2, що стало підставою для стягнення заборгованості з Відповідача-2;

на думку Відповідача-1, Банк не є стороною оспорюваних правочинів (договорів), а останні, на момент їх укладання, не впливали на права та законні інтереси Банку в рамках господарської діяльності відповідачів, а також не стосувались його прав та обов'язків;

на думку Відповідача-1, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, відсутність обставин, які б підтверджували порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Представник Відповідача-1 під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача.

Відповідач-2 та треті особи, повідомлені про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвал суду на адресу місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, та додаткового повідомлення відповідача-2 та третьої особи-3 про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційному сайті судової влади відповідного повідомлення, не скористались своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомили. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин, відповідач-2 не подав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

15.02.18 (аркуші справи 5-14, том справи 1) позовна заява;

15.02.18 (аркуші справи 5-14, том справи 3) позовна заява;

29.03.18 (аркуш справи 16, том справи 5) клопотання про залучення третіх осіб;

29.03.18 (аркуш справи 20, том справи 5) клопотання про залучення третіх осіб;

17.04.18 (аркуш справи 39, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

17.04.18 (аркуш справи 47, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

17.04.18 (аркуш справи 62, том справи 5) клопотання про об'єднання справ;

22.05.18 (аркуш справи 70, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

22.05.18 (аркуш справи 72, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

03.07.18 (аркуші справи 88-89, том справи 5) клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

03.07.18 (аркуші справи 90-91, том справи 5) заява про заміну найменування;

21.08.18 (аркуші справи 165-166, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

08.10.18 (аркуші справи 218-219, том справи 5) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

06.12.18 (аркуші справи 23-24, том справи 6) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

18.12.18 (аркуші справи 27-28, том справи 6) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

26.12.18 (аркуш справи 45, том справи 6) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

10.01.19 (аркуші справи 64-65, том справи 6) клопотання про долучення документів до матеріалів справи;

19.03.19 (аркуші справи 93-95, том справи 6) заява про відшкодування судових витрат;

20.03.19 (аркуші справи 100-102, том справи 6) заява про відшкодування судових витрат.

Відповідачем-1 під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання (по суті справи та з процесуальних питань):

14.03.18 (аркуші справи 66-67, том справи 2) клопотання про забезпечення судових витрат;

14.03.18 (аркуші справи 4-5, том справи 5) клопотання про забезпечення судових витрат;

14.03.18 (аркуші справи 69-74, том справи 2) відзив;

14.03.18 (аркуші справи 54-59, том справи 4) відзив;

17.04.18 (аркуші справи 55-57, том справи 5) клопотання про зупинення провадження у справі;

17.04.18 (аркуші справи 58-60, том справи 5) клопотання про зупинення провадження у справі;

19.03.19 (аркуш справи 123, том справи 6) клопотання про видачу ухвали по справі.

Відповідачем-2 під час судового розгляду справи подані наступні заяви та клопотання (по суті справи та з процесуальних питань):

29.03.2018 (аркуш справи 15, том справи 5) клопотання про відкладення підготовчого судового засідання;

29.03.2018 (аркуш справи 19, том справи 5) клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

Третіми особами під час судового розгляду справи заяви та клопотання (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи (позивача та відповідача-1), з'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (надалі за текстом рішення - Банк, Позивач, ПАТ «СБЕРБАНК») та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (надалі за текстом рішення - «Позичальник-1», Відповідач-2, ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ») укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 09-В/13/07/КЛ-КБ, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними на підставі Додаткових угод № 1 від 23.12.2013 року, № 2 від 21.01.2014 року, № 3 від 20.03.2014 року та № 4 від 05.04.2014 року (надалі за текстом рішення разом - «Кредитний договір-1»), відповідно до умов якого (з урахуванням змін), Відповідачу-2 було відкрито кредитну лінію з сублімітом № 1 в сумі 15 638 500,00 доларів США та сублімітом № 2 в сумі 205 000 000,00 гривень.

Крім того, 12 липня 2013 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ» (надалі за текстом рішення - «Позичальник-2», Третя особа-3, ТОВ «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ») укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 10-В/13/07/КЛ-КБ, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними на підставі Додаткових угод № 1 від 25.10.2013 року та № 2 від 05.04.2014 року (надалі за текстом рішення разом - «Кредитний договір-2»), відповідно до умов якого (з урахуванням змін), Позичальнику-2 було відкрито кредитну лінію з сублімітом № 1 в сумі 25 000 000,00 доларів США та сублімітом № 2 в сумі 335 000 000,00 гривень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення від 19.09.2016 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» у справі № 49/16 та видано відповідні накази про: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті менеджмент» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованості за договором № 10-В/13/07/КЛ-КБ від 12.07.2013 про відкриття кредитної лінії та договором поруки від 12.07.2013 в сумі 548939900,69грн., яка складається з: основйої заборгованості за кредитною лінією - 316.147.523,62 грн., процентів за користування кредитною лінією - 69.452.104,30 грн., пені за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією - 135.976.661,10 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 27.363.611,67 грн.

На підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р. відкрито виконавче провадження.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договорами 12.07.2013 р. між Компанією «М.К.С.К. HOMINEES LIMITED» м. Нікосія, Кіпр та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (найменування змінено на - ПАТ «Сбербанк») укладено договори застави акцій Компанії «LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED» м. Нікосія, Кіпр (надалі за текстом рішення - третя особа-1) та «DOBILAS TRADING LIMITED» м. Нікосія, Кіпр (надалі за текстом рішення - Третя особа-2). Відповідно до статутів Компанії «LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED» м. Нікосія, Кіпр та «DOBILAS TRADING LIMITED» м. Нікосія, Кіпр, зокрема п. 91А (1), Правління не має права розпоряджатися будь-якими активами Компанії та активами компаній, в яких Компанія є засновником/акціонером, без попередньої згоди Банку. «Банком», у розумінні статуту Компанії «LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED» м. Нікосія, Кіпр та статуту «DOBILAS TRADING LIMITED» м. Нікосія, Кіпр є Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» м. Київ.

12.07.2013 між Банком та ОСОБА_5 надалі за текстом рішення - Бенефіціар-1), ОСОБА_9 (надалі за тектстом рішення - Бенефіціар-2), Ем.Кей.Сі.Кей Номініз лімітед /М.К.С.К Nomines limited/ (надалі за текстом рішення - Номінальний акціонер), Ем.Кей.Сі.Кей Дайректорз Лімітед / М.К.С.К. Directors Limited (надалі за текстом рішення - Директор), ЛАУНДОНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД/ LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED (надалі за текстом рішення - Гарант-1, Третя особа-1), ДОБІЛАС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД / DOBILAS TRADING LIMITED (надалі за текстом рішення - Гарант-2, Третя особа-2), Товариством з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (надалі за текстом рішення - Боржник-1, Відповідач-2), Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ» (надалі за текстом рішення - Боржник-2, Третя особа-3), укладено Рамковий договір (надалі за текстом рішення - Рамковий договір), що діє із змінайи та доповненнями.

Відповідно до пункту «А» Рамкового договору від 12.07.2013 Боржник-1 та Боржник-2 (далі разом також Боржники). Даний Рамковий договір укладено його сторонами в забезпечення вимог Банку до Боржників за Договором про відкриття кредитної № 09-В/13/07/КЛ-КБ від 12.07.2013 та Договором про відкриття кредитної лінії № 10-В/13/07/КЛ-КБ від 12.07.2013 року (Кредитні договори). В забезпечення вимог Банку за Кредитними договорами, сторонами Рамкового договору надано в заставу Банку Майно.

Відповідно до Статті 1 Рамкового договору «Майно» означає будь-яке нерухоме та рухоме майно Боржників, включаючи передане Боржниками в іпотеку/заставу Банку як забезпечення виконання ними зобов'язань за Кредитними договорами.

Статтею 1 (Визначення термінів) Рамкового договору визначено, що «Оферта» означає будь-яку погоджену Банком пропозицію третьої сторони або пропозицію Банку придбання (і) 100% акцій одного або обох Гарантів або (іі) 100% часток в капіталі одного або обох Боржників або (ііі) частини або всього Майна такою третьою стороною або Банком.

Відповідно до п. 2.1 Статті 2 (Предмет договору) Рамкового договору, в порядку та на умовах цього Договору Бенефіціари, Гаранти та Боржники погоджуються виконувати перед Банком зобов'язання, пов'язані з управлінням та розпорядженням будь-яким своїм майном (у т.ч. Майном), для забезпечення можливості першочергового погашення заборонності Боржників перед Банком за Кредитними договорами.

Відповідно до п. 4.1 Статті 4 (Зобов'язання Бенефіціарів, Номінального акціонера, Директора, Гарантів та Боржників) Рамкового договору, визначено, що Бенефіціари зобов'язуються не відчужувати, та не здійснювати будь-яких дій щодо відчуження акцій Гарантів без отримання попередньої письмової згоди Банку.

Відповідно до п. 4.2 Статті 2 Рамкового договору Гаранти зобов'язуються не відчужувати, та не здійснювати будь-яких дій щодо відчуження (в т.ч. на майбутнє) часток (в т. ч. частини часток) в статутному капіталі Боржників та будь-якого Майна Боржників без попередньої письмової згоди Банку.

Як встановлено під час судового розгляду справи, зазначеними вище правочинами були узгоджені забезпечувальні обмеження щодо розпорядження майном (майновими правами), зокрема, і Відповідача-2. При цьому, право останнього на здійснення господарської діяльності, з метою отримання прибутку (укладання господарських договорів не пов'язаних з відчудженням майна (майнових прав), не обмежувалось.

25.06.2015 та 20.10.2015 між ПП «ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО» та ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» укладено договори поставки № 48 та № 76 крім того, 20.10.2015р. між ПП «ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО» та ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» укладено додаткову угоду до Договору поставки № 48 від 25.06.2015р. (надалі за текстом рішення - Договори поставки, Оспорювані договори, Оспорювані правочини).

За умовами вказаних договорів ПП «ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО» прийняло на себе зобов'язання поставити на користь ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» товар відповідно до замовлень, які є невід'ємною частиною Договорів поставки. Станом на 28.08.2017 заборгованість ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» за Договором поставки № 48 від 25.06.2015 складала 1 560 912,63 грн, а за Договором поставки № 76 від 20.10.2015 складала 601 581,32 грн. Загальна сума заборгованості за двома договорами складає 2 162 493,95 грн.

Відповідно до умов зазначених договорів виконання зобов'язань ТОВ «Ріелті Менеджмент» за Договорами поставки забезпечуються:

заставою 100% частки в статутному капіталі ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ», що належить на праві власності ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД, та відповідно, 20.10.2015 ПП «Щасливе дитинство» та ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД (LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED) укладено Договір застави частки в статутному капіталі ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ»;

заставою 100% частки в статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ», що належить на праві власності ДОБІЛАС МЕНЕДЖМЕНТ ((DOBILAS TRADING LIMITED), та відповідно, 20.10.2015 ПП «ЩАСЛИВЕ ДИТИНСТВО» та ДОБІЛАС МЕНЕДЖМЕНТ ((DOBILAS TRADING LIMITED) укладено Договір застави частки в статутному капіталі ТОВ «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕНТ» (надалі за текстом рішення - договори застави частки).

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.11.2017 у справі № 923/838/17, яке до цього часу знаходиться на стадії перегляду апеляційною інстанцією, задоволено позов Приватного підприємства «Щасливе дитинство» до Компанії «Ландунасо Менеджмент Лімітед» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент», за участю третьої особи на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент». В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент», за укладеними між ним і позивачем договорами поставки № 48 від 25.06.2015р. та № 76 від 20.10.2015р., сума яких складає 2162493 грн. 91 коп., звернуто стягнення на предмет застави, визначений укладеним позивачем і Компанією «Ландунасо Менеджмент Лімітед» договором застави від 20.10.2015р., шляхом набуття /переходу у власність Приватного підприємства «Щасливе дитинство» частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент» вартістю майна у розмірі 1000 грн. Визнано за Приватним підприємством «Щасливе дитинство» право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент» у розмірі 100 % вартістю майна в сумі 1000 грн. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.09.18 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.11.2017 р. по справі № 923/838/17 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги Приватного підприємства «Щасливе дитинство» на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 р.

Рішенням Господарського суду Херсонської області по справі № 923/852/17 від 23.11.2017 року, яке набрало законної сили 09.08.2018 р., задоволено позов Приватного підприємства "Щасливе дитинство" до Компанії «Добілас Трейдінг Лімітед» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент», за участю третьої особи на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент». В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Менеджмент» за укладеними між ним і позивачем договорами поставки № 48 від 25.06.2015р. та № 76 від 20.10.2015р., сума яких складає 2162493 грн. 91 коп., звернуто стягнення на предмет застави, визначений укладеним між позивачем і Компанією «Добілас Трейдінг Лімітед» договором застави від 20.10.2015р., шляхом набуття/переходу у власність Приватного підприємства «Щасливе дитинство» частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент» вартістю майна у розмірі 1000 грн. Визнано за Приватним підприємством «Щасливе дитинство» право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент» у розмірі 100 % вартістю майна в сумі 1000 грн.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.12.2017 року по справі № 923/1108/17, яке набрало законної сили 08.02.2018 р., задоволено позов Приватного підприємства «Щасливе дитинство». Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті менеджмент» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент» на користь Приватного підприємства «Щасливе дитинство» 1762493,95 грн. основної заборгованості, 344301,03 грн. пені, 352498,76 грн. штрафу та 36889,40 грн. компенсації по сплаті судового збору.

Зазначені вище обставини встановлені на підставі наступних письмових доказів:

договір поставки № 48 від 25.06.2015 р. (аркуші справи 16-20, том справи 3);

договір поставки № 76 від 20.10.2015 р. (аркуші справи 16-19, том справи 1);

договір про відкриття кредитної лінії від 12.07.2013 року №09-В/13/07/КЛ-КБ (аркуші справи 42-60, 100-109, том справи 1, аркуші справи 41-61, 81-90, том справи 3);

договір про відкриття кредитної лінії від 12.07.2013 року №10-В/13/07/КЛ-КБ (аркуші справи 61-79, 110-119, том справи 1, аркуші справи 91-101, том справи 3);

договір застави акцій від 12.07.2013 року, з додатками, відносно акцій «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (аркуші справи 20-88, том справи 1, аркуші справи 21-69, том справи 3);

договір застави акцій від 12.07.2013 року, з додатками, відносно акцій «ДОБІЛАС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (аркуші справи 89-128, том справи 1, аркуші справи 70-109, том справи 3);

рамковий договір від 12.07.2013, зі змінами (аркуші справи 129-147, том справи 1, аркуші справи 110-128, том справи 3);

статут «ДОБІЛАС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» (аркуші справи 148-194, том справи 1, аркуші справи 184-230, том справи 3);

довіреність представника «ДОБІЛАС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД» - ОСОБА_5 (аркуші справи 1-5, том справи 2, аркуші справи 231-235, том справи 3);

статут «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (аркуші справи 195-239, том справи 1, аркуші справи 129-174, том справи 3);

довіреність представника «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» - ОСОБА_5 (аркуші справи 6-10, том справи 2, аркуші справи 175-183, том справи 3);

статут ТОВ «Ріелті Менеджмент» (аркуші справи 11-20, том справи 2, аркуші справи 13-22, том справи 4);

статут ТОВ «ІНВЕСТМЕНЕДЖМЕТ» (аркуші справи 21-30, том справи 2, аркуші справи 1-12, том справи 4);

рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 923/852/17 від 23.11.2017 року (аркуші справи 31-32, том справи 2);

ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.17 по справі № 923/852/17 (аркуші справи 33-34, том справи 2);

рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 923/838/17 від 23.11.2017 (аркуші справи 23-24, том справи 4);

ухвала Одеського апеляційного господарського суду у справі № 923/838/17 від 13.12.2017 (аркуш справи 25, том справи 4);

рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 19.09.2016 року по третейській справі №49/16 (аркуші справи 26-30, том справи 4);

наказ Господарського суду м. Києва від 20.12.2017 по справі №910/22216/16 (аркуш справи 31, том справи 4);

рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 19.09.2016 року по третейській справі № 49/16 (аркуші справи 35-39, том справи 2);

наказ Господарського суду м. Києва від 20.12.2017 по справі № 910/22216/16 (аркуш справи 40, том справи 2);

витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи Позивача (аркуші справи 41-46, том справи 2, аркуші справи 32-37, том справи 4);

витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи Відповідача-1 станом на 20.10.2015 та 13.12.2017 (аркуші справи 47-51, том справи 2, аркуші справи 38-42, том справи 4);

витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи Відповідача-2 станом на 20.10.2015 та 13.12.2017 (аркуші справи 52-56, том справи 2, аркуші справи 43-47, том справи 4);

рішення Господарського суду Херсонської області від 19.12.2017 року по справі №923/1108/17 (аркуші справи 79-81, том справи 2, аркуші справи 64-66, том справи 4);

ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року по справі №923/1108/17 (аркуші справи 82-86, том справи 2, аркуші справи 67-71, том справи 4);

видаткові накладні до договору поставки від 20.10.2015 року № 76 (аркуші справи 87-129, том справи 2);

видаткові накладні до договору поставки від 25.06.2015 року № 48 (аркуші справи 72-277, том справи 4);

довіреність на представника ТОВ «Ріелті Менеджмент» від 02.12.2013 р. (аркуш справи 130, том справи 2, аркуш справи 278, том справи 4).

Зазначені вище договори застави частки не є предметом спору у справі (об'єднаному провадженні) № 923/116/18.

Банком у позовній заяві зазначено, що при укладанні Додаткового договору від 20.10.15 до договору поставки № 48 від 25.06.15 та Договору поставки № 76 від 20.10.15, представником ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» ОСОБА_5 перевищено повноваження на вчинення даного правочину, оскільки в довіреності ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ», виданій на вказаного представника, наявні обмеження.

Аргументи позивача щодо перевищення повноважень представником ТОВ «Ріелті Менеджмент» ОСОБА_5 при укладенні Договору не приймаються судом до уваги, оскільки довіреність, на яку посилається Банк, не видавалась ТОВ «Ріелті Менеджмент». Згадану Банком довіреність було видано компанією «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (LANDUNASO MANAGEMENT LIMITED), про що позивач зазначає в позовній заяві та копію якої додає до неї. Тому, довіреність, згадана позивачем не стосувалась повноважень ОСОБА_5 діяти від імені ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» при укладенні оспорюваних договорів. Банком у позовній заяві фактично зазначаються доводи щодо неможливості ОСОБА_5, як представника компанії «ЛАНДУНАСО МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» укладати від імені зазначеної компанії окремі договори, що не має відношення до укладення оскаржуваних договорів та предмету позову.

Фактично, довіреність від 02.12.2013 зі строком дії по 02.12.2016, на підставі якої ОСОБА_5 діяв при укладенні Додаткового договору від 20.10.15 до договору поставки № 48 від 25.06.15 та Договору поставки № 76 від 20.10.15, було видано ТОВ «РІЕЛТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (аркуш справи 130, том справи 2). Відповідно до вказаної довіреності у представника були всі необхідні повноваження на укладення відповідного правочину.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до поданих банком витягів з ЄДР щодо учасників оспорюваних договорів поставки, станом на 20.10.15 керівником виконавчого органу як Відповідача-1 та і Відповідача-2 був ОСОБА_4, тому, діючи від імені Відповідача-2, на підставі довіреності, виданої останнім 02.12.2013 зі строком дії по 02.12.2016, ОСОБА_5 не входив до керівних органів Відповідача-1, тому посилання Банку на порушення вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України є безпідставним.

Посилання Позивача на наявні обмеження керівних органів (Правління) Відповідача-2 у Статуті останнього та у Рамковому договорі також не приймаються судом до уваги, оскільки Відповідач-2 за оспорюваними договорами поставки виступав у ролі покупця товару та не здійснював відчудження будь-яких майнових активів (майнових прав).

Аргументи позивача щодо фіктивності оспорюваних договорів не відповідають фактичним обставинам справи оскільки подані Відповідачем-1 видаткові накладні, а також встановлені рішенням Господарського суду Херсонської області від 19.12.2017 року по справі № 923/1108/17 обставини щодо реального виконання оспорюваних договорів спростовують вказані аргументи Позивача.

Саме лише посилання Позивача на положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, без подання відповідних письмових доказів, не спростовує обставини, встановлені рішенням Господарського суду від 19.12.2017 року по справі № 923/1108/17, що набрало законної сили, стосовно відповідачів у об'єднаному провадженні № 923/116/18, у розумінні частини 5 статті 75 ГПК України.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійснимиу разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний.

Права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, недоліки видаткових накладних, що допущені у подальшому в ході виконання договірних зобов'язань, на які посилається Банк, не впливають на дійсніть оспорюваних договорів на момент їх укладання.

Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи і аргументи Банку про порушення його прав та інтересів внаслідок укладання оспорюваних договорів поставки, оскільки Позивач не є стороною вказаних договорів, оспорювані договори поставки не вплинули на права та законні інтереси Банку в рамках господарської діяльності відповідачів, (направленої на отримання прибутку) з огляду на те, що не були пов'язані з відчудженням майнових активів (майнових прав) Відповідача-2.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували порушення права особи, за захистом якого вона звернулася з позовом, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аргументи Позивача фактично зводяться до заперечень проти правочинів, укладених на забезпечення зобов'язань Відповідача-2 за оспорюваними договорами поставки (договори застави від 20.10.2015р., укладені між ПП «Щасливе дитинство» та компанією «Ландунасо Менеджмент Лімітед», а також між ПП «Щасливе дитинство» та компанією «Добілас Трейдінг Лімітед»). Однак, відповідні позовні вимоги не включені Позивачем до позову у даній справі (об'єднаному провадженні) № 923/116/18.

Керуючись принципом диспозитивності, встановленим у статті 14 ГПК України: «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.»

За квазаних обставин аргументи, наведені Позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладених учасниками справи договорів та вимогам законодавства.

Аргументи, наведені Відповідачем-1, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладених учасниками справи договорів та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити, цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, иовинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, н|0 вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам пніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 2 ст. 234 Цивільного кодексу України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 75 ГПК України: «Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.»

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З'ясувавши викладені обставини, дослідивши у судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права Позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені Відповідачами під час укладання оспорюваних договорів поставки, тому заявлені Позивачем вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку судові витрати покладаються на Позивача.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову до відповідачів 1 та 2 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 08 квітня 2019 р.

Суддя Ю.В. Гридасов