ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/165/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Таран С.В.,

суддів: Бєляновського В.В., Будішевської Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Компанії Лардіана Компані Лімітед

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/165/19 від 11.02.2019, прийняту суддею Ржепецьким В.О., м. Миколаїв, про повернення позовної заяви Компанії Лардіана Компані Лімітед

до відповідача: ОСОБА_1 державного майна України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Київської місцевої прокуратури №3

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. Компанія Лардіана Компані Лімітед звернулась з позовом до ОСОБА_1 державного майна України про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належними їй на праві власності нежитловими будівлями бази відпочинку "Магнолія", розташованої за адресою: с. Коблево, Березанський район Миколаївської області, вул. Морська, 155, 155-а, шляхом звільнення з-під арешту двох спальних корпусів, позначених у технічному паспорті літерами "А-4", "А1-4", столової "Б1", овочевого сховища "В" і "Г", кафе "Ветерок" - відеозал "Д", вбиральні "Ж", душової "Е", розташованих за зазначеною адресою та звільнення арешту з земельної ділянки, яку займає база відпочинку "Магнолія" за адресою: с. Коблеве, вул. Морська, 153/1.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено Компанії Лардіана Компані Лімітед десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що позов Компанії Лардіана Компані Лімітед не відповідає загальним вимогам щодо змісту та форми позовних заяв, які передбачені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить низку недоліків, а саме: позивачем не надано до суду належних доказів направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки подані позивачем докази свідчать про направлення учасникам справи кореспонденції 23.01.2019, в той час як позовну заяву, подану до суду, датовано днем пізніше - 24.01.2019; у позовній заяві відсутній виклад обставин щодо дійсності арешту нерухомого майна станом на момент звернення до суду (доданий до позовної заяви витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна датовано 04.05.2012) та щодо підстав залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Київської місцевої прокуратури №3; позовна заява не містить змісту позовних вимог в частині стягнення судового збору; позовна заява містить значну кількість описок у переліку додатків, які зафіксовано в акті, складеному відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 24.01.2019.

На виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2019 в межах визначеного місцевим господарським судом строку Компанією Лардіана Компані Лімітед подано заяву б/н від 04.02.2019 про усунення недоліків позовної заяви (вх.№1850/19 від 06.02.2019).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2019 (суддя Ржепецький В.О.) позовну заяву б/н від 24.01.2019 та додані до неї документи повернуто Компанії Лардіана Компані Лімітед.

Повертаючи позовну заяву Компанії Лардіана Компані Лімітед, місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем не в повному обсязі усунуто визначені ухвалою суду від 25.01.2019 недоліки позовної заяви, а саме: не надано належних доказів надсилання іншим учасникам справи копії позовної заяви б/н від 24.01.2019 і доданих до неї документів та не зазначено у позовній заяві зміст позовних вимог в частині стягнення судового збору.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Компанія Лардіана Компані Лімітед звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2019 у справі №915/165/19 скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті ухвали дійшов помилкового висновку щодо наявності у скаржника обовязку заявляти у позовній заяві вимогу про стягнення судового збору. Скаржник також наголошує на тому, що позовні заяви, які були надіслані позивачем ОСОБА_1 державного майна України та Київській місцевій прокуратурі №3 є ідентичними позовній заяві, яка була здана останнім до суду першої інстанції, за виключенням проставлених на них дат, що зумовлено вимогами постанови Кабінету Міністрів України №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009, при цьому господарське процесуальне законодавство не містить норми, яка покладала би на заявника обовязок направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів саме в день подання позову до суду. Враховуючи зазначене, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на допущений місцевим господарським судом надмірний формалізм, що обмежив право позивача на розгляд його справи судом.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою Компанії Лардіана Компані Лімітед ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Бєляновського В.В., Будішевської Л.О. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено строк до 22.03.2019 для подання учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяви чи клопотань з процесуальних питань.

У межах визначеного апеляційним господарським судом строку Київська місцева прокуратура №3 надала відзив на апеляційну скаргу №1547вих від 21.03.2019 (вх.№840/19/Д2 від 25.03.2019), в якому зазначає про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, у вказаному відзиві Київська місцева прокуратура №3 наголошує на тому, що скаржник не усунув недоліки позову у встановлений судом строк, тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення позивачу позовної заяви.

ОСОБА_1 державного майна України своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву Компанії Лардіана Компані Лімітед, місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем не в повному обсязі усунуто визначені ухвалою суду від 25.01.2019 недоліки позовної заяви, а саме: не зазначено у позовній заяві зміст позовних вимог в частині стягнення судового збору, а також не надано належних доказів надсилання іншим учасникам справи копії позовної заяви б/н від 24.01.2019 і доданих до неї документів.

Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України зміст позовних вимог - це спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Отже, зміст позовних вимог - це матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

У даній справі зміст позовних вимог складає вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном шляхом звільнення майна з-під арешту.

Водночас під судовими витратами в силу вимог Глави 8 Господарського процесуального кодексу України розуміють витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору та інших витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України Про судовий збір судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Зазначені витрати (в тому числі і судовий збір) не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України, та не входять до складу ціни позову.

Саме така правова позиція викладена в пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує низку питань, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду наголошує на тому, що вимога про стягнення судового збору не є позовною вимогою і способом захисту прав та, як наслідок, не становить зміст позовних вимог, між тим питання розподілу судових витрат суд зобовязаний вирішити при ухваленні рішення в силу приписів процесуального закону, при цьому обовязок заявлення окремої вимоги про стягнення судового збору, зокрема, у прохальній частині позовної заяви, законом на позивача не покладається.

Відтак зазначення судом першої інстанції як в ухвалі про залишення позову без руху, так і в оскаржуваній ухвалі про те, що недоліком позовної заяви є незазначення в ній змісту позовних вимог в частині стягнення судового збору, не ґрунтується на нормах чинного процесуального законодавства.

В силу частини першої статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язана до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до пунктів 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт з оголошеною цінністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до місцевого господарського суду разом з позовною заявою в якості доказів відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів подано описи вкладень у цінні листи. Зі змісту зазначених документів вбачається, що на адресу учасників справи було надіслано позовну заяву від 23.01.2019 та додані до неї документи.

Направлення учасникам справи позовної заяви, датованої іншою датою (на день раніше), ніж подано до місцевого господарського суду стало підставою для повернення її без розгляду. Однак судом першої інстанції при цьому не було встановлено, що скаржником на адресу інших учасників справи направлено іншу позовну заяву, ніж та, яку було подано до суду першої інстанції, а наявних у Господарського суду Миколаївської області документів було недостатньо для висновку про те, що направлена 23.01.2019 позовна заява є відмінною за змістом від позовної заяви, поданої 24.01.2019 до суду. Вказане свідчить про те, що у місцевого господарського суду за наявності доданих до позовної заяви описів вкладення у цінні листи №095 та №087 були відсутні підстави вважати, що до позовної заяви позивачем не додано належних доказів її направлення іншим учасникам справи (позивачу та третій особі).

Колегія суддів також враховує, що жодних заперечень проти відкриття провадження у справі №915/165/19 учасниками справи до місцевого господарського суду подано не було.

Крім того, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує також наступне.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що при поверненні позовної заяви, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2019 у справі №915/165/19 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 174, 232, 233, 236, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії Лардіана Компані Лімітед задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2019 у справі №915/165/19 скасувати.

Справу №915/165/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя В.В. Бєляновський