РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2019Справа № 910/13096/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА

КОРПОРЕЙШН";

до Приватного акціонерного товариства "Київстар";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

Приватне підприємство "Арт-трейдінг";

про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав 200 000,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Ясінська Н.В., керівник;

Від відповідача: Дубко Р.В., представник, довіреність № 38 від 30.01.2018 р.;

Від третьої особи: Лихвар В.А., адвокат довіреність № б/н від 08.01.2019 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням виключних майнових суміжних прав позивача, що полягають у незаконному використанні відповідачем фонограми "Одна любовь" (автор музики - ОСОБА_6, автор тексту - ОСОБА_7) на потужностях інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить Приватному акціонерному товариству "Київстар", а також через потужності мобільного оператора "Київстар" (послуга "Музичний клуб"), що також перебуває у власності Приватного акціонерного товариства "Київстар".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" залишено без руху, надано позивачеві строк для виправлення встановлених судом недоліків.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року відкрито провадження у справі № 910/13096/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 06.11.2018 року.

У підготовчому засіданні 06.11.2018 року було оголошено перерву до 20.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 року залучено до участі у справі Приватне підприємство "Арт-трейдінг" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 року відкладено до 12.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/13096/18 до судового розгляду по суті на 05.03.2019.

У судовому засіданні 05.03.2019 та 19.03.2019 було оголошено перерву в слуханні справи по суті.

Позивач у судовому засіданні 26.03.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та представник від третьої особи у судовому засіданні 26.03.2019 проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "Звук-М" (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" (ліцензіат) 01.03.2015 року було укладено Ліцензійний договір № 33-01/03/15, за умовами якого:

- ліцензіар з моменту підписання відповідного додатку до Ліцензійного договору надає за винагороду на строк (період часу, на який надаються права та який починається з дати передачі прав і триває протягом строку дії Ліцензійного договору) і на територію (Україна), а ліцензіат набуває на умовах виключної ліцензії права на використання (у тому числі у формі мобільного контенту) творів, відеокліпів, фонограм і виконань, перелік яких затверджується сторонами у додатках до Ліцензійного договору, і зобов'язується виплачувати ліцензіару винагороду (далі - роялті) (пункт 2.1 Ліцензійного договору);

- ліцензіар надає ліцензіату право на умовах виключної ліцензії збирати винагороду за використання творів, відеокліпів, фонограм і виконань третіми особами, починаючи з моменту опублікування таких творів, відеокліпів, фонограм і виконань на території (пункту 2.3 Ліцензійного договору);

- ліцензіар надає ліцензіату право на умовах виключної ліцензії перешкоджати неправомірному використанню творів, відеокліпів, фонограм і виконань, у тому числі забороняти третім особам використовувати твори, відеокліпи, фонограми і виконання (пункт 2.4 Ліцензійного договору);

- Ліцензійний договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. При цьому, якщо за місяць до спливу строку дії Ліцензійного договору ні одна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення, Ліцензійний договір вважається автоматично пролонгованим кожний раз на один календарний рік (пункту 7.1 Ліцензійного договору).

Відповідно до додатку від 01.03.2015 № 2 до Ліцензійного договору ТОВ "Звук-М" передало Товариству, зокрема, права на твір/фонограму "Одна любовь" (автор музики - ОСОБА_6, автор тексту - ОСОБА_7) (надалі-твір); частка належних правовласнику прав на музику - 100%; частка належних прав на текст - 100%; частка належних правовласнику прав на виконання - 100%; частка належних правовласнику прав на фонограму - 100%.

У свою чергу, ТОВ "Звук-М" отримало права на спірний музичний твір на підставі ліцензійного договору від 14.06.2012 № 75/12 (далі - Договір № 75/12).

14.06.2012 ТОВ "Звук-М" (ліцензіат) і ОСОБА_6 (ліцензіар) було укладено Договір № 75/12, за умовами якого:

- ліцензіар передає ліцензіату виключні авторські права на використання творів, вказаних у додатку № 1 до Договору № 75/12, як самостійно, так і у складі аудіовізуальних творів, що означає право у тому числі розповсюджувати твори у формі мобільного контенту (пункт 2 статті 1 Договору № 75/12);

- права передаються ліцензіату для володіння ними на території всього світу (статті 2 Договору № 75/12);

- права передаються ліцензіаром ліцензіату на строк п'ять років (статті 4 Договору № 75/12);

- Договір № 75/12 вступає в силу з 14.06.2012 і діє до закінчення строку дії прав, переданих за Договором № 75/12 (пункт 1 статті 15 Договору № 75/12).

Відповідно до додатку від 14.06.2012 № 1 до Договору № 75/12 ОСОБА_6 передав ТОВ "Звук-М", зокрема права на Твір.

Отже, позивач за вказаним ліцензійними договорами отримав виключні майнові авторські права та суміжні права на музичний твір "Одна любовь" та його складові частини і має право захищати свої права у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

Позивач вказує, що 02.10.2015 ним було виявлено факт відтворення Твору на потужностях інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить ПрАТ «Київстар».

З офіційного сайту відповідача вбачається, що послуга "Музичний клуб" (сайт ІНФОРМАЦІЯ_1) пропонується мобільним оператором "КИЇВСТАР".

Крім того, власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

02.10.2015 та 21.01.2016 директором позивача Ясінською Н.В. та засновником Товариства ОСОБА_8, проведено фіксацію фактів використання на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 Твору, у зв'язку з чим складено акти огляду веб-сайту від 02.10.2015 та від 21.01.2016, якими зафіксовано факти доведення до загального відома Твору у форматі мобільного контенту у формі послуги "Музичний клуб" через Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Так, позивач як доказ доведення до загального відома твору відповідачем подав суду диск із відеозаписами.

Судом у порядку статті 65 ГПК України було оглянуто відеозаписи, подані позивачем як докази зі справи.

З відеозаписів вбачається, що: було відкрито два сайти в мережі Інтернет, а саме: 24Timezones.com та ІНФОРМАЦІЯ_1; на першому сайті було вказано точну дату фіксацій, а саме 02.10.2015 та 21.01.2016; на другому - особи перейшли за посиланням на сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 та прослухали музичний твір "Одна любовь" у виконанні ОСОБА_6.

Відповідач та третя особа заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на отримання права на використання Твору, виходячи з такого:

- 06.11.2009 Приватним підприємством "Арт-трейдінг" (компанія) та закритим акціонерним товариством "Київстар Дж.Ес.Ем." (київстар), правонаступником якого є ПАТ "Київстар", укладено договір про передачу майнових прав інтелектуальної власності № 53797, за умовами якого Компанія передає Київстару невиключні майнові права інтелектуальної власності на використання Об'єктів права у формі Контенту, а саме:

відтворення (пряме та/або опосередковане) та опублікування Об'єктів права у формі Контенту;

публічне виконання, публічне сповіщення, публічна демонстрація і публічний показ Об'єктів права у формі Контенту;

переробка, адаптація та інші подібні зміни Об'єктів права для надання їм форми Контенту за допомогою будь-яких технічних пристроїв;

розповсюдження Об'єктів права у формі Контенту;

подання Об'єктів права у формі Контенту до загального відома Користувачів таким чином, що вони можуть отримати до них доступ з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором, у тому числі і за допомогою технічних засобів;

публічне сповіщення Об'єктів права та їх примірників у формі Контенту таким чином, що будь-яка особа може отримати до них доступ з будь-якого місця і в будь-який час за їх власним вибором.

- на виконання умов Договору № 53797 третя особа надала відповідачу дозвіл від 11.02.2013 № 68 на використання об'єктів права у формі контенту на території України, зокрема, музичного твору "Одна любовь" (виконавець: ОСОБА_6; автор музики та тексту: Америна);

Твердження відповідача не є обґрунтованим та спростовуються таким.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.01.2016 зі справи № 760/1342/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016, апеляційну скаргу Товариства задоволено частково; рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2015 скасовано та ухвалено нове рішення; позов Товариства до ФОП ОСОБА_10, ОСОБА_6, ТОВ "Звук-М", ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа: Підприємство, про визнання недійсним договору про передачу авторських та суміжних прав задоволено частково; визнано недійсним з моменту укладення Договір № 24, укладений ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в частині передачі виключних авторських і суміжних прав на такі твори: "Не уходи" (автор музики і слів : ОСОБА_13; виконавець ОСОБА_6); "Одна любовь" (автор музики і виконавець: ОСОБА_6; автор слів ОСОБА_15); "Украдет и позовет" (автор музики і слів: ОСОБА_16; виконавець ОСОБА_6); "Я тебя забываю" (автор музики і слів: ОСОБА_17; виконавець ОСОБА_6); "На дискотеку!" (автор музики і слів: ОСОБА_11; виконавець ОСОБА_6); в задоволенні інших вимог первісного позову відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог Підприємства, ФОП ОСОБА_10 до Товариства, ТОВ "Звук-М" про визнання недійсним ліцензійного договору від 06.08.2014 № 01/06/08/14 закрито; у задоволенні позовних вимог Підприємства, ФОП ОСОБА_10 до ТОВ "Звук-М", ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, про визнання права та визнання договорів недійсними відмовлено та встановлено таке:

- відповідно до умов ліцензійного договору від 04.10.2011 №271/11 та Договору № 75/12 ОСОБА_6 передав виключні авторські і суміжні права ТОВ "Звук-М" на твори "Одна любовь", "Не уходи", "Я тебя забываю"; передача цих прав ФОП ОСОБА_10 за Договором № 24 також не відповідає нормам права у сфері інтелектуальної власності, зокрема, частині четвертій статті 32 Закону, в частині, що стосуються його авторського права на музичний твір "Одна любовь", а також положенням статтей 36,39 Закону що стосується його суміжних права;

- Договір № 24, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_6 є недійсним в частині передачі прав на твори: "Не уходи" (автор музики і слів ОСОБА_13; виконавець ОСОБА_6); "Одна любовь" (автор музики та виконавець: ОСОБА_6; автор слів ОСОБА_15); "Украдет и позовет" (автор музики і слів: ОСОБА_16; виконавець ОСОБА_6); "Я тебя забываю" (автор музики і слів ОСОБА_17; виконавець ОСОБА_6); "На дискотеку!" (автор музики і слів ОСОБА_11; виконавець ОСОБА_6).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1108 ЦК України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності).

Виключна ліцензія видається лише одному ліцензіату і виключає можливість використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Зі змісту Договору № 75/12 вбачається, що ОСОБА_6 передав ТОВ "Звук-М" виключну ліцензію на використання Твору, а тому у відповідача та третьої особи відсутні права надавати дозволи на використання та публічне сповіщення Твору.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про правомірне використання відповідачем твору на момент фіксацій.

Таким чином, використання та публічне сповіщення Твору відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Позивачем у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації в розмірі 200 000,00 грн.

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Проте, відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначені компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначені розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (з 1 січня 2019 року - 1 921 грн.).

Таким чином, беручи до уваги зазначену позицію Вищого господарського суду України та обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав позивача, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача компенсації у розмірі 19 210,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс медіа корпорейшн" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139, ) 19 210 (дев'ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. компенсації за порушення майнових авторських прав та 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 15 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 02.04.2019