УХВАЛА

04 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7395/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй - головуючий, Л. В. Стратієнко, І. В. Ткач

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Рентал Павер"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р.

у складі колегії суддів: Є. Ю. Пономаренко- головуючий, М. А. Дідиченко, А. О. Мальченко

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рентал Павер"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інекс Буд"

про стягнення 153 649,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Рентал Павер" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. у справі №910/7395/18.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. 5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 153 649,31 грн., що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №910/7395/18 є малозначною.

В скарзі містяться посилання скаржника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Вивчивши доводи та твердження скаржника, Верховний Суд дійшов висновку, що питання права, що скаржник ставить у своїй касаційній скарзі, не має фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а доводи скаржника стосуються переоцінки вже встановлених судом апеляційної інстанції обставин.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обставин, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Рентал Павер" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. у справі №910/7395/18 слід відмовити, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв'язку з цим клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ТОВ "Рентал Павер" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. у справі №910/7395/18.

2. Касаційну скаргу ТОВ "Рентал Павер" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. у справі №910/7395/18 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №910/7395/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді Л. В. Стратієнко

І. В. Ткач