СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа №905/1876/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, посвідчення №000838 від 14.06.2017 року, довіреність №23 від 05.12.2018 року;

відповідача ОСОБА_2, посвідчення №1597 від 08.10.2018 року, свідоцтво серія ДП№3918 від 08.10.2018 року, довіреність №281 від 16.01.2019 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ, Донецька область, (вх.№723Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2019 року по справі №905/1876/18,

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м.Київ,

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м.Краматорськ, Донецька область,

про стягнення штрафу в сумі 126119,48 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року Державне підприємство «Енергоринок» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» штрафу в сумі 126119,48 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на регулярну (більше пяти разів) неповну оплату відповідачем протягом 2018 року поставленої електроенергії за договором купівлі-продажу електроенергії №4260/02, у звязку з чим останньому відповідно до п.6.3.2 договору нараховано штраф у розмірі 0,03% від недоплаченої суми.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.01.2019 року у справі №905/1876/18 (повний текст складено 04.02.2019 року, суддя Матюхін В.І.) позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМЕнерговугілля» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 126119,48 грн. штрафу, 1891,79 грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2019 року в частині стягнення 126119,48 грн. штрафу і зменшити розмір штрафу на 90% від заявленого позивачем. Крім того, скаржник просить розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року у справі №905/1876/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

22.03.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2979), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 03.04.2019 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязок.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Так, 25.09.2007 року між Державним підприємством «Енергоринок» в особі заступника директора з комерційних питань, який діє на підставі довіреності №01/10-940 від 07.02.2007 року та Відкритим акціонерним товариством «ПЕМ-Енерговугілля», організаційно-правова форма якого у подальшому була змінена на Приватне акціонерне товариство, в особі генерального директора укладено договір купівлі-продажу електроенергії №4260/02, предметом якого, у відповідності до п.2.1 є зобовязання Державного підприємства «Енергоринок» продавати, а ПрАТ «ПЕМ-Енерговугілля» купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

З огляду на зміст договору №4260/02 від 25.09.2007 року, то останній підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж; якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності зі ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованим цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.3.2 договору (в редакції додаткової угоди від 09.06.2015 року №11292/01) ДП «Енергоринок» продає, а ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності та в точках обліку різниці перетоків електричної енергії, в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 цього договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку №1 до цього договору «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку», а перелік точок обліку різниці перетоків електричної енергії затверджується Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Відповідно до п.4.1 договору (в редакції додаткової угоди від 09.06.2015 року №11292/01) ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надає до ДП «Енергоринок» повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з оптового ринку електричної енергії України (ОРЕ), а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензованої діяльності ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», що розташована на контрольованій території. При цьому, повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ надаються ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» виключно стосовно контрольованої території.

Згідно з абз.2 п.4.1.1 договору в повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обов'язково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт/год.) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах. Розмір оплати по декадах або етапах визначається відповідно до п.6.3 або п.6.14 - 6.18 цього договору.

Відповідно до п.4.15 договору в разі необхідності ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» може скорегувати замовлений обсяг купівлі електроенергії. Для здійснення корегування замовленого обсягу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» до 15 числа розрахункового місяця повторно надає до ДП «Енергоринок» факсимільним зв'язком скореговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії за підписом керівника та головного бухгалтера і скріплене печаткою ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за такою ж формою, як повідомлення, що надається відповідно до п.4.1.1 до цього договору.

На виконання зазначених пунктів 4.1 та 4.15 договору відповідач надіслав позивачу:

1) повідомлення №1 від 29.12.2017 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в січні 2018 року - 58097 999 кВт/год. вартістю 83222025,00 грн.;

2) повідомлення №1-1 від 15.01.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в січні 2018 року 52500000 кВт/год. вартістю 74850441,00 грн.;

3) повідомлення №2 від 31.01.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в лютому 2018 року 52913000 кВт/год. вартістю 78706043,00 грн.;

4) повідомлення №2-1 від 15.02.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в лютому 2018 року 49000000 кВт/год. вартістю 72854308,00 грн.;

5) повідомлення №3 від 28.02.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в березні 2018 року 51063014 кВт/год. вартістю 73788274,00 грн.;

6) повідомлення №3-1 від 15.03.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в березні 2018 року 500000000 кВт/год. вартістю 72198579,00 грн.;

7) повідомлення №4 від 27.03.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в квітні 2018 року 47411010 кВт/год. вартістю 73356860,00 грн.;

8) повідомлення №4-1 від 13.04.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в квітні 2018 року 43000000 кВт/год. вартістю 66357955,00 грн.;

9) повідомлення №5 від 27.04.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в травні 2018 року 44398014 кВт/год. вартістю 68576170,00 грн.;

10) повідомлення №5-1 від 15.05.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в травні 2018 року 47000000 кВт/год. вартістю 72704715,00 грн.;

11) повідомлення №6 від 31.05.2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в червні 2018 року 47238000 кВт/год. вартістю 73082347,00 грн.;

12) повідомлення №6-1 від 15.06.2018 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в Оптовому ринку електричної енергії України в червні 2018 року 48500000 кВт/год. вартістю 75084750,00грн.

Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до п.6.2 договору перерахування коштів ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за куплену у ДП «Енергоринок» електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» у ДП «Енергоринок» у цьому місяці з урахуванням умов п.п.6.4 та 6.5 цього договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України.

У п.6.3 договору сторонами узгоджено, що 11-го, 21-го та останнього числа розрахункового місяця ДП «Енергоринок» перевіряє суму, що надійшла на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» як оплата електричної енергії, купленої за першу, другу та третю декаду місяця відповідно.

Розмір оплати ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за першу декаду визначається шляхом множення 30% замовленого місячного споживання електроенергії і відповідно за другу декаду - 30% та за третю декаду - 40% на прогнозну оптову ринкову ціну, затверджену постановою НКРЕ з урахуванням суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕ, що встановлює суму дотацій, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для коригування платежу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» у звязку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. В залежності від структури споживання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» вказані відсотки можуть бути змінені за домовленістю сторін. У цьому випадку ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» надає до ДП «Енергоринок» письмове підтвердження своєї структури споживання.

У разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за третю декаду визначається відповідно до п. 4.15. цього договору.

Згідно із п.4.15.1 договору (в редакції додаткової угоди від 30.04.2008 року №4692/01) при здійсненні ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» перерахування коштів за куплену в ДП «Енергоринок» електроенергію відповідно до пп.6.2 та 6.3 цього договору розмір оплати в першій і другій декаді залишаються такими, що були вказані в повідомленні про замовленні місячні обсяги купованої електроенергії ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», наданому до ДП «Енергоринок» відповідно до п.4.1.1 цього договору. Розмір оплати за третю декаду визначається як різниця між скорегованою сумарною за місяць вартістю замовленого обсягу купівлі електроенергії та розмірами оплати в перших двох декадах.

Розмір оплати ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за придбану у ДП «Енергоринок» електроенергію в період січень - червень 2018 року підтверджується звітами про надходження коштів від ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на рахунок ДП «Енергоринок» з розшифровкою платіжних доручень за відповідні декади січня - червня 2018 року та довідками про стан виконання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» умов п.6.3 договору від 25.09.2007 року №4260/02 в частині подекадної оплати придбаної електроенергії в період з січня по червень 2018 року.

Із вищезазначених звітів та довідок вбачається, що відповідачем порушено умови п.6.3 договору щодо подекадної оплати придбаної електроенергії у період з січня по червень 2018 року.

Згідно п.6.3.1 договору (в редакції додаткової угоди від 30.04.2008 року №4692/01), у разі, якщо сума оплати, здійсненої ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» за відповідну декаду, менша за визначену відповідно до п.6.3 суму оплати з урахуванням переплати за попередню (і) декаду (и) розрахункового місяця, ДП «Енергоринок» надсилає ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» факсимільним звязком попередження про неповну декадну оплату електроенергії. У свою чергу, ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» зобовязується здійснити перерахування недостатньої суми з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДП «Енергоринок» впродовж двох банківських днів після закінчення відповідної декади, вказавши при цьому в призначенні платежу декаду, за яку здійснюється доплата.

На виконання зазначених вище умов договору позивачем направлено на адресу відповідача відповідні листи-попередження про необхідність термінового погашення заборгованості, що утворилася внаслідок неповних подекадних розрахунків за куповану електроенергію.

Відповідач на вищезазначені листи-попередження не відреагував та заборгованість не погасив, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до п.6.3.2 договору у випадку нездійснення ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» доплати згідно з п.6.3.1 цього договору, ДП «Енергоринок» через 3 банківські дні після закінчення відповідної декади має право виставити ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,03% від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» письмового повідомлення від ДП «Енергоринок».

Цей пункт договору застосовується тільки у випадку, якщо ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» порушила терміни подекадної оплати більше 5-ти разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення умов п.6.3.1 договору.

Згідно довідок про стан виконання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» умов п.6.3 договору в частині подекадної оплати купованої електроенергії за січень-червень 2018 року, у відповідача наявні прострочення за фактично поставлену електроенергію.

Враховуючи умови п.6.3.2 договору, ДП «Енергоринок» було направлено на адресу ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» претензії про сплату штрафних санкцій з розрахунком на загальну суму 126119,48 грн. за порушення умов договору щодо оплати за отриману електроенергію:

- І, II, III декади січня 2018 року - 21331,77 грн.;

- І, II, III декади лютого 2018 року - 21796,89 грн.;

- І, II, III декади березня 2018 року - 16772,01 грн.;

- І, II, III декади квітня 2018 року - 19530,60 грн.;

- І, II, III декади травня 2018 року - 20312,96 грн.;

- І, II, III декади червня 2018 року - 26375,25 грн.

Факт відправки вищезазначених претензій на адресу відповідача підтверджується описами вкладення у цінні листи, списками відправки цінних листів по Україні та фіскальними чеками. Факт отримання відповідачем надісланих йому позивачем претензій про сплату штрафних санкцій підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Надіслані ДП «Енергоринок» претензії про сплату штрафу за порушення умов договору в частині подекадних розрахунків за придбану електроенергію ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» задоволені не були.

Обґрунтований розрахунок стягуваної суми штрафу в розмірі 0,03% від недоплаченої суми, що мала бути перерахована відповідачем на користь позивача згідно з п.6.3 та п.6.3.1 договору, наведено в претензіях про сплату штрафних санкцій, а також у довідках про стан виконання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» умов п.6.3 договору від 25.09.2007 №4260/02 в частині подекадної оплати придбаної електроенергії з січня по червень 2018 року. Загальна сума складає 126119,48 грн. стягнення якої є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положення статті 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.7.2.1 договору, ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» зобовязалося купувати у ДП «Енергоринок» електроенергію відповідно до умов розділу 4 договору та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов розділу 6 договору, а також виконувати інші умови договору.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем прийнятого на себе зобовязання по сплаті за куповану електроенергію у належні строки та розмірі за договором №4260/02 від 25.09.2007 року з урахуванням додаткових угод до нього. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 126119,48 грн. штрафу є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.

Матеріали справи свідчать, що відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просив суд зменшити розмір штрафу на 90% від заявленого позивачем.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення вказав, що клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованим.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Тобто, згідно з вищенаведеними приписами чинного законодавства, місцевим господарським судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, штрафу) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім вищевикладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного Кодексу України).

Відповідач обґрунтував клопотання про зменшення штрафу тим, що затримки зі сплати купованої електроенергії стались не з вини відповідача, а в силу того, що має місце прострочення сплати споживачами, а також просив врахувати не доведення позивачем понесення збитків у звязку з простроченням оплати.

Проте, наведені відповідачем обставини передусім є наслідком його господарської діяльності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Також, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, в розумінні ст. 617 Цивільного кодексу України обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника (бюджетні установи, державні та комунальні підприємства) чи відсутність у боржника необхідних коштів, не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 42 та абз. 5 ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Отже, наведені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось обєктивних та незалежних від боржника обставин, та не являють собою виняткових обставин з якими законодавець повязує можливість зменшення розміру стягуваного штрафу.

Колегія суддів враховує також те, що за умовами договору право на стягнення штрафу виникає у позивача у разі систематичного порушення з боку відповідача свого обовязку, що наразі мало місце.

З огляду на те, що викладені у клопотанні підстави та доводи для зменшення розміру штрафних санкцій є необгрунтованими, то у дослідженні доказів у їх підтверження необхідність відсутня.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Колегія суддів зазначає, що апелянтом всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних та допустимих доказів у підтвердження належного виконання умов договору №4260/02 від 25.09.2007 року з урахуванням додаткових угод до нього щодо своєчасного розрахунку у встановленому порядку та розмірі, а також обставин, що можуть слугувати підставою для зменшення розміру стягуваного штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2019 року по справі №905/1876/18 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2019 року по справі №905/1876/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08.04.2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал