РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2019Справа № 910/15378/18
За позовом Приватного підприємства "СЛАВІЯ"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 21 092,70 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - не з?явився

від відповідача - Плахотнюк Я.В. - представник

Суть спору:

Приватне підприємство "Славія" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 21092,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2016 позовну заяву Приватного підприємства "Славія" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 21092,70 грн. залишено без руху.

26.11.2018 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про усунення недоліків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №1540751 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 16.04.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15378/18 та призначити підготовче засідання на 17.12.2018.

14.12.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

17.12.2018 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

В підготовче судове засіданні 17.12.2018 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В підготовче судове засіданні 17.12.2018 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою суду від 17.12.2018 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.02.2019.

10.01.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

08.02.2019 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 призначено розгляд справи по суті на 29.03.2019.

27.03.2019 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи.

В судове засідання 29.03.2019 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, із підстав їх необґрунтованості.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

16.04.2008 між позивачем, як абонентом та відповідачем, енергопостачальною організацією укладено договір №1540751.

Предметом договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді до адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул.. Зеленогірська, 8а.

Відповідно до п. 2.3.2 договору абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до договору.

Згідно п. п2 Додатку №4 до договору , абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує «енергопостачальній організації» вартість заявленої у договору кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна.

Енергопостачальна компанія припиняє абоненту подачу теплової енергії в зв'язку із закінченням опалювального сезону (п. 1.2 Додатку №7 до договору).

Розділом 8 договору, сторони визначили термін його дії, а саме встановили, що даний договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2008. Договір припиняє свою дію в випадках: закінчення строку на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Арбітражним судом; передбачених п. 6.4.1 договору; ліквідації сторін. Припинення дії договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Позивач зазначив, що адміністративний будинок , до якого відповідачем здійснювалося постачання теплової енергії, був відчужений ТОВ «Ріелтекс» за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу адміністративного будинку від 13.02.2017.

Відповідно до інформації наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, адміністративна будівля належить ТОВ «РІЕЛТЕКС».

01.08.2017 між відповідачем та ТОВ «РІЕЛТЕКС» укладено договір №1540752 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Між позивачем та відповідачем здійснено звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.06.2017 відповідно до якого кредитове сальдо розрахунків та теплову енергію за договором №1540751 складає 21092,70 грн.

Позивачем 23.07.2018 на адресу відповідача надіслано претензію №02-111/07-81 відповідно до якої просив повернути грошові кошти в розмірі 21092,70 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив що станом на день слухання справи договір є дійсним, оскільки відсутні докази звернення позивача про відмову від пролонгації договору, як це передбачено умовами договору.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Статтею 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.04.2019

Суддя В.І. Мельник