ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.04.2019 р. Справа № 914/1950/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П.,

розглянувши заяву Голови правління - Генерального директора Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" ОСОБА_2

про забезпечення доказів

у справі № 941/1950/16

за позовом Голови правління - Генерального директора Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" ОСОБА_2, м. Червоноград Львівської області

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія", с. Сілець Львівської області

про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів товариства та рішень наглядової ради товариства

представники сторін не викликались

встановив:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Голови правління - Генерального директора Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" ОСОБА_2 до відповідача Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів товариства та рішень наглядової ради товариства.

29.03.2019 р. позивачем на адресу суду скеровано заяву про забезпечення доказів (вх.№ 879/19).

Розглянувши заяву про забезпечення доказів, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

При вирішенні питання про забезпечення доказів суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обгрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення доказів, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення доказів і предметом позовної вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 111 ГПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Окрім того, суд звертає увагу заявника на те, що частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення в оригіналі, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, в якості доказу сплати судового збору за подання заяви додано копію квитанції № 5 від 29.03.2019 р. про сплату 960,50 грн., яка не може бути належним доказом сплати заявником судового збору.

Частиною 4 ст. 111 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява про забезпечення позову та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Також суд зазначає, що подана заява про забезпечення доказів, фактично зводиться до клопотання позивача про витребування доказів.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 111, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Голови правління - Генерального директора Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" ОСОБА_2 про забезпечення доказів та додані до неї документи, всього на 4 арк. - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.ст.255, 256 ГПК України.

Суддя Гоменюк З.П.