ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/6722/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с.Широке Криворізького району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 року, ухвалене суддею Панною С.П., повний текст якого складений 03.01.2019, у справі № 904/6722/17

за позовом Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, с. Красівське Криворізького району Дніпропетровської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідія Михайлівна, м. Кривий Ріг

про зобов'язання вчинити певні дії стосовно нерухомого майна

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ

до Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с. Широке

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, с. Красівське

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідія Михайлівна, м. Кривий Ріг

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "СІЛЬГОСПНОВАЦІЯ ПЛЮС" (далі Позивач за первісним позовом) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі Відповідач за первісним позовом), в якій просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, в порядку, встановленому законодавством України на день виконання, звернутись до приватного нотаріуса Криворізького районного територіального округу Убієнних Лідії Михайлівни для зняття заборони з нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності: "нежитлову будівлю, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_1" та є предметом договору іпотеки №014/03-03/105/1 від 15.02.2007.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач своїм листом №140/9/5-210 від 05.04.2017 неправомірно відмовив в задоволенні вимог Позивача про вчинення останнім дій стосовно звернення до нотаріуса з припинення заборони щодо нерухомого майна, яке належить Позивачу на праві власності: "нежитлову будівлю, адреса: Дніпропетровська обл., Криворізький р., с.Широке, провулок Центральний, 25б, номер РПВН: НОМЕР_1". Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано послався на відсутність підстав для припинення заборони щодо нерухомого майна у зв'язку з нібито неприпиненням основного зобов'язання Третьої особи-1 за кредитним договором, що протирічить раніше встановленим фактичним обставинам та юридичним фактам, зафіксованим у судових рішеннях у справі № 904/4167/14.

14.05.2018 від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшла зустрічна позовна заява до ФГ "Сільгоспновація Плюс", в якій позивач за зустрічним позовом просить в рахунок погашення заборгованості по процентам за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,91 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлову окремо розташовану одноповерхову будівлю центральної механічної майстерні під літерою "А-1", загальною площею 1140,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташовану на земельній ділянці площею 1,7 га, яка надана в тимчасове користування, предмет іпотеки належить на праві власності фермерському господарству "Сільгоспновація Плюс" на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2005 шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 608 273,00 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 у справі № 177/556/17 стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №014/03-03/105 від 15.02.2007 у вигляді відсотків за користування кредитними коштами за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 у розмірі 56 047,91 грн., тому існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості третьої особи-1 по процентам за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007.

Ухвалою суду від 26.09.2018 відкрито провадження за зустрічним позовом Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" та об'єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом по справі № 904/6722/17.

Ухвалою суду від 19.10.2018 залучено до справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", здійснено процесуальне правонаступництво відносно Відповідача за первісним позовом та Позивача за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" у справі №904/6722/17 на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 року у справі №904/6722/18 (суддя Панна С.П.) у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; судовий збір за подання первісного позову покладено на позивача за первісним позовом.

Зустрічний позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості по процентам за кредитним договором №014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,00 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлову окремо розташовану одноповерхову будівлю центральної механічної майстерні під літерою "А-1", загальною площею 1140,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташовану на земельній ділянці площею 1,7 га, яка надана в тимчасове користування, предмет іпотеки належить на праві власності фермерському господарству "Сільгоспновація Плюс" на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2005, шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 608 273,00 грн.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Фермерське господарство "Сільгоспновація Плюс" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, фактичним обставинам справи, не взяття до уваги пояснень позивача за первісним позовом, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити повністю, а первісну позовну заяву задовольнити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки правопопередник Відповідача (Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"), як кредитор, скористався своїм правом, передбаченим ст.1050 ЦК України, і змінив порядок виконання зобов'язань Третьою особою-1, як боржником за кредитним договором, визначивши інший порядок і розмір зобов'язання у грошовому вимірі у справі № 177/1342/14, то він втратив право вимагати здійснення будь-яких інших платежів, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладених в постановах №6-249цс15 від 02.12.2015 та №6-368цс16 від 22.06.2016.

Отже, кредитний договір, укладений між Третьою особою-1 і правопопередником Відповідача припинив свою дію у зв'язку з його виконанням, а тому, відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", похідний договір іпотеки No014/03-03/105/l від 15.02.2007, укладений між Скаржником і правопопередником Відповідача, припинив свою дію у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних судових рішень, станом на час розгляду цієї справи, у Відповідача, як правонаступника, відсутні будь-які правові підстави тримати заборону на нерухоме майно Скаржника, у зв'язку з чим ця заборона підлягала зняттю, що й було предметом первісного позову, поданого Скаржником у цій справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" відзив на апеляційну скаргу не надало, представник Відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 (головуючий суддя: Іванов О.Г. (доповідач), судді - Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі № 904/6722/17; розгляд справи в судовому засіданні призначений на 11.03.2019.

В судовому засіданні 11.03.2019 оголошено перерву до 01.04.2019.

В судовому засіданні 01.04.2019 оголошено перерву до 08.04.2019.

В судовому засіданні 08.04.2019 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні 11.03.2019, 01.04.2019, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

15.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/03-03/105.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (дата договору), включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього договору), і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором в повному обсязі (пункт 7.3 частини 2 кредитного договору).

Відповідно до пункту 1.1 частини 2 договору банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині 1 цього договору, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму кредиту, а також відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 кредитного договору позичальнику був наданий кредит у сумі 300 000,00 грн. на розвиток бізнесу зі строком повернення до 14.02.2017 року.

Відповідно до пункту 1.5.1 частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до цього договору) шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим розрахунком на позичковий рахунок, вказаний в частині 1 цього договору.

Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту у строк передбачений в Графіку повернення кредиту та сплати процентів (пункт 1.2.1.1 частини 2 кредитного договору).

Сторонами узгоджений та підписаний Графік повернення кредиту (додаток №1 до кредитного договору №014/03-03/105 від 15.02.2007 року), яким встановили графік повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом у період з 12.03.2007 року по 10.02.2017 року включно (всього сума кредиту 300 000,00 грн., сума процентів 354 647,54 грн.).

15 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (іпотекодержатель) та Фермерським господарством "Сільгосновація Плюс" (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки №014/03-03/105/1, відповідно до пункту 1.1 якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №014/03-03/105 від 15.02.2007 року, укладеного між іпотекодержателем та боржником, а також додаткових угод до нього, що можуть укладені в подальшому, за умовами якого боржник зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 300 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотекодержателю інші збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору.

У відповідності до цього договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах.

Боржником за кредитним договором виступає: громадянин України ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлова окремо розташована одноповерхова будівля центральної механічної майстерні під літерою "А-1", загальною площею 1140,2 м2, яка знаходиться у АДРЕСА_1, розташована на земельній ділянці площею 1,7 гектарів, яка надана іпотекодавцю в тимчасове користування строком на п'ять років.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13 жовтня 2005 року Убієнних Л.М., приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, за реєстром №3824, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за № 891695 від 13.10.2005 року, та зареєстрованого в КП "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі за № 2Н Кр.р-н-70, номер запису 370, реєстраційний №3784945.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки, до набувача будівель та споруд переходить право користування ділянкою, загальною площею 1,7 гектарів, що знаходиться АДРЕСА_1, згідно з умовами, погодженими з земельної ділянки чи на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством.

Цільове призначення земельної ділянки - розміщення будівель та споруд для господарчих потреб.

Договір іпотеки містить застереження, що предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його від'ємними та невід'ємними приналежностями, приміщеннями, складовими частинами їх внутрішніми системами, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть в майбутньому.

Відповідно до пункту 3.1.4 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано розділом 6 договору іпотеки.

Так, відповідно до пункту 6.1 договору іпотеки у разі порушення боргового зобов'язання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає боржнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміг порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагород незалежно від настання строку виконання Боргового зобов'язання, який зазначено у Кредитному договорі, у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій) (пункт 6.2 договору іпотеки).

У випадку невиконання іпотекодавцем та/або боржником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки (пункт 6.5 договору іпотеки).

Згідно з пунктом 6.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, за рішенням суду.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору та виникненням через це заборгованості, Банк у 2014 році звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою (справа № 177/1342/14) до ОСОБА_1 як з основного боржника про дострокове стягнення боргу.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 у справі № 177/1342/14, яке набрало законної сили 01.10.2014., стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 станом на 28.02.2014 в розмірі 194 853,13 грн., яка складалася з: непогашеної суми кредиту - 179 362,22 грн., заборгованості за процентами - 13 533,25 грн.; пені за порушення строків сплати кредиту - 1 023,65 грн., пені за порушення строків сплати процентів - 934,01 грн.

10.12.2015 на виконання вищезазначеного судового рішення ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження було сплачено в повному обсязі заборгованість в розмірі 194 853,13 грн.

Окрім того, у 2014 році Банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (справа № 904/4167/14) до ФГ "Сільгоспновація Плюс" як до іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 року у розмірі 194 853,13 грн., яка складалася з: 179 362,22 грн. - основної заборгованості за кредитом, 13 533,25 грн. - нарахованих та не сплачених відсотків; 1 023,65 грн. - пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту нарахованої за період з 01.04.2013 року до 10.02.2014 року, та пені за порушення сплати відсотків - 934,01 грн. нарахованої за період з 01.04.2013 року по 27.02.2014 року. Під час розгляду справи АТ "Райффайзен Банк Аваль" подало заяву про збільшення позовних вимог та з урахуванням часткового погашення суми нарахованих процентів боржником просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу третьої особи-1 у сумі 299 561,72 грн. станом на 09.10.2015р., з яких: борг за кредитом - 178 785,44 грн., борг за відсотками - 61747,12 грн. за період з 10.07.2013р. по 09.10.2015р., пеня за порушення строків сплати кредиту - 36 513,76 грн. за період з 10.10.2014р. по 09.10.2015р., пеня за порушення строків сплати процентів - 22 515,40 грн. за період з 10.10.2014 по 09.10.2015р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/4167/14 припинено провадження у справі в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" по відсоткам за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 014/03-03/105 від 15 лютого 2007 року у сумі 582,33 грн. позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: нежитлову окремо розташовану одноповерхову будівлю центральної механічної майстерні під літерою "А" загальною площею 1140,2 м2 за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район. с. Широке, провулок Центральний, 25-б, яка належить на праві власності Фермерському господарству "Сільгоспновація Плюс", в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №014/03-03/105 від 15 лютого 2007 року у розмірі 299 561,72 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 178 785,44 грн., заборгованості за відсотками - 61747,12 грн., пені за порушення строків сплати кредиту - 36 513,76 грн., пені за порушення строків сплати відсотків - 22 515,40 грн. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Визначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки - на рівні не нижчому 841 613,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2016 року, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/4167/14 скасовано частково. Припинено провадження у справі в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" по боргу за кредитом у сумі 178 785,44 грн. згідно кредитного договору № 014/03-03/105 від 15 лютого 2007 року. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: нежитлову окремо розташовану одноповерхову будівлю центральної механічної майстерні під літерою "А" загальною площею 1140,2 м2 за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район. с. Широке, провулок Центральний, 25-б, яка належить на праві власності Фермерському господарству "Сільгоспновація Плюс", в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №014/03-03/105 від 15 лютого 2007 року, яка складається із заборгованості за відсотками - 61747,12 грн., пені за порушення строків сплати кредиту - 36 513,76 грн., пені за порушення строків сплати відсотків - 22 515,40 грн. відмовлено. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/4167/14 залишено без змін.

Як було з'ясовано апеляційною інстанцією, на момент розгляду апеляційної скарги, а саме станом на 27.07.2016 року згідно до розрахунку заборгованості та з урахуванням сплаченої заборгованості в ході виконавчого провадження ОСОБА_1 по виконавчому листу, борг ОСОБА_1 перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" складав 61 747,12 грн. - нараховані, але не сплачені відсотки; 36 513,76 грн. - пеня за порушення сплати основного зобов'язання за період з 10.10.2014 року по 09.10.2015 року; 22 515,40 грн. - пеня за несвоєчасну оплату нарахованих відсотків, яка нарахована за період з 10.10.2014 року по 09.10.2015 року, однак, заявлені в Господарському суді Дніпропетровської області донараховані відсотки та штрафні санкції не пред'являлися Банком до основного боржника - ОСОБА_1

В подальшому Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором станом на 21.03.2017 в загальному розмірі 73 968,16 грн., яка включає заборгованість за відсотками - 56 047,91 грн. та пеню по відсоткам - 17 920,25 грн.

05.12.2017 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі № 177/556/17 позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором станом на 21.03.2017 в загальному розмірі 73 968,16 грн., яка включає заборгованість за відсотками 56 047,91 грн. та пеню по відсоткам 17 920,25 грн.

03.05.2018 року постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2018 у справі № 177/556/17 частково скасовано, стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №014/03-03/105 від 15.02.2007 у вигляді відсотків за користування кредитними коштами за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 у розмірі 56047,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів сплати заборгованості третьої особи-1 за спірним кредитним договором у вигляді відсотків за користування кредитними коштами в сумі 56 047,00 грн. на виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 у справі №177/556/17.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з цих же обставин, а також того, що доказів погашення вищезазначеної заборгованості в сумі 56 047,00 грн. до господарського суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушення зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При цьому ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Факт невиконання громадянином ОСОБА_1 зобов'язань з погашення заборгованості по процентам за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 в сумі 56 047,00 грн., що став підставою для зустрічного позову, вже встановлений постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 у справі №177/556/17, є преюдиційним та з урахуванням положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України відповідні обставини звільнені від доказування.

Відповідно до п. 2 кредитного договору № 014/03-03/105 від 15.02.2007 дата остаточного повернення кредиту - 14.02.2017 (т. 1 а.с. 50).

В той же час, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року у страві 904/4167/14 встановлено, що 13 січня 2014 року Позивачем (ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") було направлено Третій особі та Відповідачу (Фермерському господарству "Сільгоспновація Плюс") повідомлення - вимогу про виконання порушеного зобов'язання (вих. №16 від 09.01.2014), в якому, посилаючись на наявність заборгованості за Договором у сумі 187 411,41 грн. (за кредитом у сумі 179362,22 грн., в тому числі прострочена заборгованість 20 568,62 грн.; за відсотками 8049,19 грн., в тому числі прострочені 5395,61 грн.), відповідно до пункту 1.9 Договору він вимагав дострокового виконання кредитних зобов'язань у повному обсязі.

Зазначене повідомлення-вимога отримано Третьою особою 22 січня 2014 року, а Відповідачем - 18 січня 2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 24, том 1 на звороті), тобто достроково заборгованість за кредитом повинна була сплачена третьою особою у строк до 21.02.2014, Відповідачем до 17.02.2014 включно.

Вищезазначені обставини також не потребують доказуванню, бо вже встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, з 14.02.2017 року на 17.02.2014 року.

Колегія суддів констатує, що предметом зустрічного позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по процентам за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,91 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року за № 564/2199/15-ц, провадження №61-2404св18, підтверджено правову позицію, якою Верховний Суд підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором.

Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами до 14.02.2017, був правомірно змінений кредитором на повернення всієї суми в термін 30 днів з моменту направлення повідомлення - вимоги від 09.01.2014.

Водночас, сам кредитний договір, як і договір поруки припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредитного договору.

Крім того, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Згідно зі статтею 559 цього Кодексу (у редакції, чинній на час звернення до суду у жовтні 2015 року) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (частина 1).

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем (частина 2).

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (частина 3).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина 4).

Пунктом 7.1 договору поруки зазначено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого забезпечення виконання основного зобов'язання припиняється. Отже, у Договорі поруки не встановлено строку припинення поруки.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки.

У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя, цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд в такому випадку зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Таким чином, сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Результат аналізу зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до п.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Оскільки позивач направив до поручителя досудову вимогу щодо дострокового повернення залишку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та відсотків за користування кредитними коштами, то відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України було змінено строк виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, а саме протягом шести місяців починаючи з 17.02.2014.

В той же час, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" із зустрічною позовною заявою до ФГ "Сільгоспновація Плюс" про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по процентам за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,91 грн. звернулося до господарського суду лише 14.05.2018.

Доказів того, що Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (17.02.2014) пред'являло вимоги до ФГ "Сільгоспновація Плюс" про погашення заборгованості по процентам за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,91 грн. Позивачем за зустрічним позовом не надано, та матеріали справи не містять.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, а саме для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Третьої особи ОСОБА_1 по процентам за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 за кредитним договором № 014/03-03/105 від 15.02.2007 у розмірі 56 047,91 грн., у зв'язку з припиненням договору поруки та відсутністю права на стягнення процентів за користування кредитними коштами після направлення боржнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості.

У постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 372/633/14-ц, від 21.02.2018 у справі № 490/7570/15-ц, від 28.02.2018 у справі № 761/2817/16-ц, від 21.02.2018 у справі № 756/11318/15-ц, від 05.03.2018 у справі № 331/6384/16-ц, від 21.03.2018 у справі № 646/9491/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 317/503/16-ц, від 23.05.2018 у справі № 357/6457/15-ц, від 24.05.2018 у справі № 752/539/16-ц, від 11.07.2018 у справі № 761/39525/16-ц, а також постановах Верховного Суду України від 26.11.2014 у справі № 6-75цс14 та від 06.07.2016 у справі № 6-1199цс16 міститься правовий висновок, відповідно до якого у випадку наявності рішення суду, яке набрало законної сили та яким задоволено вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень статті 559 Цивільного кодексу України немає.

Колегія суддів констатує, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 у справі № 177/556/17 стягнуто заборгованість за Кредитним договором №014/03-03/105 від 15.02.2007 у вигляді відсотків за користування кредитними коштами за період з 29.02.2014 по 10.12.2015 у розмірі 56 047,00 грн. саме з основного позичальника - Третьої особи ОСОБА_1, а не з майнового поручителя Позивача за первісним позовом.

Крім того, Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2016 року:

- в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" про звернення стягнення на предмет іпотеки припинено провадження у справі;

- в іншій частині позовних вимог до Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в задоволенні позову.

- в іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/4167/14 (в частині, якою відмовлено в позові) залишено без змін.

Таким чином, як убачається із матеріалів справи, рішення суду, яке набрало законної сили та яким задоволено вимоги кредитора саме до поручителя (Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс") наразі відсутнє, тому в даній справі відсутні обставини, що виключають застосування положень статті 559 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з припиненням Договору іпотеки №014/03-03/105/1 від 15.02.2007 дія заборони на нерухоме майно втратила правові підстави, а тому вона підлягала зняттю відповідно до ч. 3 ст.17 Закону України "Про іпотеку".

З цією метою Позивач за первісним позовом неодноразово звертався до Відповідача з заявами від 03.10.2016, 17.11.2016 та 21.03.2017 про вчинення останнім дій стосовно звернення до нотаріуса з припинення заборони щодо вищевказаного нерухомого майна, як то передбачено ст.ст.2 і 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015.

Однак, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" своїм листом №140/9/5-210 від 05.04.2017 відмовив в задоволенні вимог Позивача, необґрунтовано пославшись на відсутність для цього підстав у зв'язку з неприпиненням основного зобов'язання Третьої особи-1 за кредитним договором.

Отже, свідоме ігнорування Відповідачем наведених норм матеріального права призвело до порушення ним умов п.7.2 договору іпотеки, тобто має місце спір стосовно порушення Відповідачем законного права Позивача вільно, на свій розсуд розпоряджатися належним йому нерухомим майном та необхідності відновлення цього права.

Для відновлення порушеного права Позивачем обрано спосіб захисту, який відповідає ч. 1 ст.15, ст.16 і ч. 1 ст.20 ЦК України.

На підставі викладеного, позовні вимоги Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс" про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, в порядку, встановленому законодавством України на день виконання, звернутись до приватного нотаріуса Криворізького районного територіального округу Убієнних Лідії Михайлівни для зняття заборони з нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності: нежитлову будівлю, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_1 та є предметом договору іпотеки №014/03-03/105/1 від 15.02.2007, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось на користь Позивача за первісним позовом, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с.Широке Криворізького району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі № 904/6722/17 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 у справі №904/6722/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, с. Красівське Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідія Михайлівна, м. Кривий Ріг про зобов'язання вчинити певні дії стосовно нерухомого майна - задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, в порядку, встановленому законодавством України на день виконання, звернутись до приватного нотаріуса Криворізького районного територіального округу Убієнних Лідії Михайлівни для зняття заборони з нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності: нежитлову будівлю, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_1 та є предметом договору іпотеки №014/03-03/105/1 від 15.02.2007.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ на користь Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область 1600,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

У задоволені зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ до Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с. Широке, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1, с. Красівське, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідія Михайлівна, м. Кривий Ріг про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати за подання зустрічної позовної заяви покласти на позивача за зустрічним позовом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", м. Київ на користь Фермерського господарства "Сільгоспновація Плюс", с.Широке Криворізького району Дніпропетровської області 5286,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.04.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна