Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/986/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, довіреність № 14-169 від 14.09.2018,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 06 від 16.01.19, адвокат.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз"

про стягнення 302972,70 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 32795,81 грн. 3% річних, 159632,18 грн. пені, 110544,71 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач несвоєчасно розраховувся за придбаний природний газ, внаслідок чого нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив (а.с. 75-78), просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи міститься відзив, відповідно до якого відповідач звертав увагу суду на те, що придбаний на підставі договору №16-136-Б від 30.12.2015 природний газ реалізовувався виключно установам та організаціям , які фінансуються з державного та місцевого бюджетів, які оплачували такий газ не в повному обсязі та несвоєчасно, що стало причиною наявної перед позивачем заборгованості. Відповідач вважає, що в простроченні оплати товару відсутня його вина.

В судовому засіданні представник відповідача подав додаткові пояснення по справі, згідно яких просив зменшити розмір пені.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що 30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (покупець/відповідач) укладено договір №16-136-Б купівлі - продажу природного газу (а.с. 12-16), відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ , на умовах цього Договору..

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2964618,30 грн. виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (а.с. 28-30).

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Водночас п. 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки відповідач порушив строки оплати придбаного природного газу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Нормоюст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, оплата придбаного газу проводилась відповідачем з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 32795,81 грн. 3% річних, 159632,18 грн. пені, 110544,71 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в тексті позовної заяви, та перевіреного судом, розмір 3% річних складає 32795,81 грн.

Разом з тим, перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних, з урахуванням обставин даної справи, господарський суд встановив, що правомірним є нарахування інфляційних в сумі 107097,23 грн.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем (а.с. 31-33), суд вважає нарахування вірними.

Водночас, щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як на підставу зменшення розміру пені, відповідач зазначив, що вини відповідача в недотриманні строків оплати придбаного природного газу немає. Також відповідач звертав увагу суду на те, що жодних негативних наслідків для позивача несвоєчасне виконання договірних зобов'язань не несе.

За наведених обставин, суд вважає дане клопотання необґрунтованим, оскільки відповідачем не подано жодного доказу, який би підтверджував, що зазначений випадок прострочення оплати природного газу є винятковим.

Таким чином, клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.

Разом з тим, слід зазначити, що посилання відповідача на відсутність вини в прострочення оплати купленого природного газу спростовується положеннями ст. 617 ЦК України, згідно якої особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 159632,18 грн. пені, 32795,81 грн. 3% річних, 107097,23 грн. інфляційних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (12501, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Київська, 55, ід код 39809534)

- на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ід. код 20077720) 159632,18 грн. пені, 32795,81 грн. 3% річних, 107097,23 грн. інфляційних, а також 4492,88 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.04.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек. з повід.)