ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Дніпро Справа № 904/4664/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Васильєв О.Ю.), ухвалене у м. Дніпро 10.01.2019р. (дата складання повного тексту рішення - 14.01.2019) у справі № 904/4664/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с. Мокіївці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучер Аліна Анатоліївна, м. Дніпро

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин Андрій Миколайович, м. Київ

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018р. ТОВ "Серединецьке" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Агротек" про визнання виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А. 27.09.18р. за № 4043 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що вищезазначений виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства, оскільки виконавчий напис може вчинятися виключно щодо повернення лізингового майна, а не стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 року у справі № 904/4664/18 в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 року у справі № 904/4664/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити та визнати виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А. 27.09.18р. за № 4043 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом не встановлено суми заборгованості позивача, яка підлягає сплаті відповідачу за договором фінансового лізінгу № 9АФ-14 від 14.03.2014, з урахуванням умов додаткової угоди до договору № 5 від 30.03.2018;

- судом не з'ясовані обставини одержання позивачем від відповідача повідомлення про сплату боргу за договором фінансового лізінгу № 9АФ-14 від 14.03.2014, складеного у відповідності до норм чинного законодавства;

- судом не враховано, що спірний виконавчий напис вчинено із порушенням норм ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», якими передбачено, що виконавчий напис може вчинятися нотаріусом виключно щодо повернення лізингового майна, а не стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 року у справі № 904/4664/18, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання в режимі відеоконференції на 19.03.2019р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 04.04.2019р.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представником відповідача надано апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу позивача безпідставною, посилаючись при цьому на відповідність спірного виконавчого напису нормам Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про фінансовий лізинг» та відсутність в нотаріуса обов'язку при вчиненні виконавчого напису встановлювати фактичні обставини справи.

Відповідач та треті особи наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, приписи ч.ч. 11, 12, 13 ст. 270 ГПК України, повторне не з'явлення представників відповідача та третіх осіб в судове засідання а також те, що неявка представників учасників справи не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 14.03.2014р. між ТОВ "Агротек" (лізингодавець, відповідач) та ТОВ "Серединецьке" (лізингоодержувач, позивач) був укладений договір фінансового лізингу № 9АФ-14, в порядку та на умовах, якого лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу (майно), а лізингоодержувач - прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі; найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку № 1 "Специфікація" (п.1.1. договору).

Відповідно до умов договору та специфікації майна до нього лізингоодержувач (позивач) прийняв у лізингодавця (відповідача) по акту приймання-передачі від 24.03.14р. (в редакції додаткової угоди від 01.04.14р.) у платне користування майно (техніку), а саме: оприскувач John Deere 4730, сер. № 1Т04730ХED0028851, 2013 р.в., вартістю 329 600,00 доларів США, з урахуванням ПДВ, що дорівнювала 3 550 535,51 грн. з урахуванням ПДВ; оприскувач John Deere 4730, сер. № 1Т04730ХTD0028853, 2013 р.в., вартістю 329 600,00 доларів США, з урахуванням ПДВ, що дорівнювала 3 550 535,51 грн. з урахуванням ПДВ; та оприскувач John Deere 4730, сер. № 1Т04730ХРD0028854, 2013 р.в., вартістю 329 600,00 доларів США, з урахуванням ПДВ, що дорівнювала 3 550 535,51 грн. з урахуванням ПДВ. Всього майна з урахуванням ПДВ в доларах США на суму 988 800,00 та в гривневому еквіваленті з урахуванням ПДВ на суму 10 651 606,53 грн. (т. 2, а.с. 21, 25, 26).

У відповідності до п. 3.3 договору, розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в Графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в доларах США), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати Лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в Графіку (надалі-міжбанківський курс Графіку). Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з договором.

Згідно з п. 8.1.1 договору (у редакції додаткової угоди № 2 від 13.07.16р.) у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в Графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати 365 (трьохсот шістдесяти п'яти) процентів річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) (т. 2, а.с.20-21).

30.03.2018р. сторонами було укладено додаткову угоду № 5 до вищезазначеного договору фінансового лізингу, відповідно до п. 3 якої сторони погодили, що прострочену заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів (включаючи штрафні санкції за договором) згідно Графіку внесення лізингових платежів за період лютий 2015 - листопад 2017 року в розмірі 735 464,50 доларів США, що складається з: суми, яка компенсує частину вартості предмету лізингу - 640 302,91 доларів США; платежу як винагороди (комісія) за отримане у лізинг майно - 25 257,96 доларів США; штрафних санкцій - 69 903,63 доларів США, лізингоодержувач зобов'язується сплатити у наступному порядку:

1) 166 928,84 доларів США - в строк до 20.04.2018р.;

2) 166 928,84 доларів США - в строк до 20.05.2018р.;

3) 211 164,99 доларів США - в строк до 20.07.2018р.;

4) 105 443,39 доларів США - в строк до 20.11.2018р.;

5) 52 721,69 доларів США - в строк до 20.03.2019р.;

6) 26 360,85 доларів США - в строк до 20.05.2019р.;

7) 5 915,90 доларів США - в строк до 20.06.2019р. (т. 2, а.с.29).

Таким чином, станом на 30.03.2018р. у позивача існувала прострочена заборгованість з лізингових платежів перед відповідачем, тобто позивачем неналежним чином виконувалися свої зобов'язання за договором фінансового лізінгу, що сторонами не оспорюється.

Місцевим господарським судом, також встановлено та не спростовано позивачем належними доказами, що після підписання сторонами додаткової угоди № 5 від 30.03.2018р. лізингоодержувач (позивач) не здійснив оплату, зокрема, платежу в розмірі 211 164,99 доларів США, що за Міжбанківським курсом на 09.08.2018 року становило 5 736 296,95 грн.

Станом на 10.08.2018 року загальна прострочена заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем за квітень, травень та липень 2018 року (з урахуванням платежу в розмірі еквіваленту 211 164,99 доларів США) становила еквівалент 290 882,78 доларів США, що за Міжбанківським курсом станом на 09.08.2018 року становило 7 901 830,69 грн.

З підстав наявності у позивача заборгованості за договором фінансового лізингу, 27.09.18р. ТОВ "Агротек" звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Кучер А.А. із заявою вих. № 2709/18-1 від 27.09.2018р. про вчинення виконавчого напису, в якій просило, посилаючись на приписи ст. 87 Закону України "Про нотаріат", ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", пункт 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженою постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172) вчинити виконавчий напис щодо стягнення з ТОВ "Серединецьке" на користь ТОВ " Агротек" заборгованості по сплаті лізингових платежів в сумі 7 901 830,69 грн., суми процентів річних у розмірі 2 872 274,70 грн., загалом 10 775 105,39 грн. за договором фінансового лізингу № 9АФ-14 від 14.03.14р.; період, за який проводиться стягнення: з 21.04.18р. по 27.09.18р. (т. 2, а.с.19).

З матеріалів справи, також вбачається, що до заяви від 27.09.18р. вих. № 2709/18-1 ТОВ "Агротек" було надано: договір фінансового лізингу № 9АФ-14; специфікація майна; графік внесення лізингових платежів; додаткова угода № 1 від 01.09.14р. до договору фінансового лізингу; додаткова угода № 2 від 15.05.15р. до договору фінансового лізингу; додаткова угода до Акту приймання-передачі до договору фінансового лізингу; акт приймання-передачі від 24.03.14р.; додаткова угода № 4 від 13.07.16р. до договору фінансового лізингу; додаткова угода № 5 від 30.03.18р. до договору фінансового лізингу; повідомлення про сплату заборгованості по лізингових платежам вих. № 1008/18-2018/1юр від 10.08.18р., яке було надіслане відповідачем на адресу позивача; рахунок № 1008/2018/1 від 10.08.18р. на сплату заборгованості в розмірі 10 774 105,39 грн.; докази надіслання та отримання ТОВ "Серединецьке" вищезазначеного повідомлення та рахунку (опис вкладення до цінного листа, накладна, фіскальний чек, поштове повідомлення); розрахунок заборгованості за договором № 9АФ-14 від 14.03.14р.; довідка АБ "Південний" вих. № 172-47110БТ від 27.09.18р.; витяг з ЄДР станом на 27.09.18р.; опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії ТОВ "Агротек"; статут ТОВ "Агротек"; протокол загальних зборів учасників № 20-05/16 від 20.05.16р.; наказ про призначення директора ТОВ "Агротек" №77 від 22.05.2007р.; копія паспорту на ім'я ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 21-55).

На підставі вищезазначених документів 27.09.2018р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А. було вчинено оспорюваний виконавчий напис (який зареєстрований у реєстрі за № 4043) про стягнення з ТОВ "Серединецьке" на користь ТОВ "Агротек" заборгованості по сплаті лізингових платежів в сумі 7 901 830,69 грн., суми процентів річних у розмірі 2 872 274,70 грн., загалом 10 774 105, 39 грн. за договором фінансового лізингу № 9АФ-14 від 14.03.14р. (т. 2, а.с.18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання вищенаведеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, місцевий господарський суд виходив з того, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з дотримання норм чинного законодавства України, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності у нього заборгованості перед відповідачем за договором фінансового лізингу у стягуваному розмірі.

Так, згідно з ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтєю 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлен, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець має право: 1) інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; 2) здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; 3) відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; 4) вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; 5) стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 6) вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; 7) вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Таким чином, нормами Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено право лізінгодавця, як відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, так і стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Правове регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно з яким нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до глави 16 "Вчинення виконавчих написів" "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п.1.1.).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.1.2.).

Згідно з п. 2.1. для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. 2.2.).

Згідно з п. 3.1. нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що лізингодавець має право звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення заборгованості у разі порушення лізингоодержувачем обов'язку щодо своєчасної сплати лізингових платежів, яке не залежить від реалізації лізінгодавцем свого права на відмову від договору фінансового лізингу та повернення предмета лізингу.

При цьому, слід також зазначити, що Закон України "Про фінансовий лізинг", який є спеціальним законом, що регулює правовідносини сторін, які виникли з договору фінансового лізингу, не пов'язує право лізінгодавця на стягнення з лізингоодержувача простроченої заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса з формою відповідного договору фінансового лізингу.

Постановою ж Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. N 1172 встановлено лише перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не визначено правових підстав для звернення до нотаріуса з заявами про вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості.

Підтверджується матеріалами справи і направлення позивачеві відповідачем повідомлення про сплату заборгованості по лізингових платежам вих. № 1008/18-2018/1юр від 10.08.18р., яке містить усі необхідні реквізити, передбачені стандартами документообігу (т. 2, а.с. 30-35), а також подання відповідачем нотаріусу усіх необхідних документів, встановлених главою 16 "Вчинення виконавчих написів" "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України".

Не доведено позивачем належними доказами і відсутності в нього заборгованості, яка була стягнута в безспірному порядку на підставі спірного виконавчого напису, або необгрунтованості здійсненого розрахунку суми основного боргу та суми процентів річних, тобто не доведено як такого порушення права внаслідок вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, що з огляду на ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 4 ГПК України виключає задоволення позовних вимог.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 10.01.2019р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00грн. слід покласти на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі № 904/4664/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі № 904/4664/18 - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 10.04.2019 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко