РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019Справа № 910/1879/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення представників сторін справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, 76)

До Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5)

Про стягнення 33 092,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі також - "Позивач") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі також - "Відповідач") про стягнення 33 092,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" своїх обов'язків щодо здійснення перевезень вантажу позивача, а саме, щодо його збереження до моменту видачі останнього вантажоотримувачу. Враховуючи нестачу вантажу, яка виникла під час здійснення відповідачем перевезення, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з останнього вартості недостачі вантажу у розмірі 33 092,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання)..

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.02.2019 була направлена на адреси Сторін. Дану ухвалу представник позивача отримав 26.02.2019, а представник відповідача 25.02.2019.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

20.05.2013 між ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДИНГ» та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (надалі позивач0 було укладено договір постачання №20/13-ПУ.

На виконання умов даного договору на адресу АТ «Добропільська ЦЗФ» у вересні 2018 за залізничними накладними, копії яких залучені до матеріалів справи, було направлено вантаж - вугілля кам'яне марки Г, станція призначення - Роя АТ «Українська залізниця». Вантажовідправником вугілля є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Під час перевезення даного вантажу Акціонерним товариством «Українська залізниця» (надалі відповідач) за станції Роя Донецької залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлено нестачу кам'яного вугілля у деяких вагонах, про що складені комерційні акти №4810001/130 від 12.09.2018, №481001/137 від 16.09.2018, 481001/136 від 16.09.2018, № 481001/139 від 16.09.2018, №481001/138 від 16.09.2018, № 481001/123 від 16.09.2018. №481001/134 від 16.09.2018, №481001/135 від 16.09.2018, № 481001/128 від 12.09.2018, №481001/129 від 12.09.2018, № 481001/131 від 12.09.2018.

За даними комерційних актів встановлено недостачу:

№4810001/130 від 12.09.2018 недостача у вагоні №56619521 складає 2 400 кг;

№4810001/137 від 16.09.2018 недостача у вагоні №60496619 складає 3 950 кг;

№4810001/136 від 16.09.2018 недостача у вагоні №65252769 складає 3 100 кг;

№4810001/139 від 16.09.2018 недостача у вагоні №67843664 складає 2 250 кг;

№4810001/138 від 16.09.2018 недостача у вагоні №63593222 складає 3 050 кг;

№4810001/133 від 16.09.2018 недостача у вагоні №53520276 складає 3 050 кг;

№4810001/134 від 16.09.2018 недостача у вагоні №55616411 складає 2 850 кг;

№4810001/135 від 16.09.2018 недостача у вагоні №56108277 складає 2 700 кг;

№4810001/128 від 12.09.2018 недостача у вагоні №68300177 складає 2 300 кг;

№4810001/129 від 12.09.2018 недостача у вагоні №68499805 складає 2 100 кг;

№4810001/131 від 12.09.2018 недостача у вагоні №653577748 складає 2 650 кг;

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" своїх обов'язків щодо здійснення перевезень вантажу позивача, а саме, щодо його збереження до моменту видачі останнього вантажоотримувачу. Враховуючи нестачу вантажу, яка виникла під час здійснення відповідачем перевезення вантажу, позивач просить суд стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу у загальному розмірі 33 092,83 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів збитків, оскільки відсутні документи на підтвердження оплати вантажу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" є обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з абз. 1 п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено Судом вище, у вересні 2018 Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", як вантажовідправник, здійснило відправлення вагонів, зокрема, вагонів з вугіллям кам'яним марки г- №№56619521, 60496619, 67843664, 63593222, 53520276, 55616411,56108277,68300177, №68499805, №653577748, станція призначення Роя АТ «Українська залізниця», отримувач ТОВ «ДТЕК Трейдинг».

За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Судом встановлено, що відомості про зафіксовану сторонами недостачу вантажу у вагонах №№ 56619521, 60496619, 65252769, 67843664, 63593222, 53520276, 55616411, 56108277,68300177, 68499805, 653577748 внесені до комерційних актів №4810001/130 від 12.09.2018, №481001/137 від 16.09.2018, 481001/136 від 16.09.2018, № 481001/139 від 16.09.2018, №481001/138 від 16.09.2018, № 481001/123 від 16.09.2018. №481001/134 від 16.09.2018, №481001/135 від 16.09.2018, № 481001/128 від 12.09.2018, №481001/129 від 12.09.2018, № 481001/131 від 12.09.2018 відповідно.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються судом в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних № 46947370 та № 47071238 фактичній масі вантажу.

При цьому, з огляду на викладені у зазначених комерційних актах обставини, аргументи Відповідача з приводу відсутності у них відомостей про незбережене перевезення не відповідають дійсності та не беруться судом до уваги.

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на Позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи наявні довідки, підписані директором Філіалу ПТП "Палоградпогрузтранс" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та головним бухгалтером ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", про те, що вартість 1 тони вугільної продукції становить: по накладній № 46947370 у вагоні № 56619521- 1858,18,68 грн з ПДВ; по накладної № 47071238 у вагонах №№ 60496619, 6359322, 67843664, 65252769 - 1 391,77 грн з ПДВ, по накладній № 47072624 у вагоні № 53520276, 55616411, 56108277 - 1 391,77 грн з ПДВ, по накладній № 46954046 у вагоні № 68300177, 68499805 - 1 164,43 грн з ПДВ, по накладній № 46948162 у вагонах №№ 5357774 - 2 038,33 грн з ПДВ.

У пункті 2.7 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 зазначено, що згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд відхиляє аргументи відповідача, викладені у відзиві, про те, що позивачем не надано доказів збитків, оскільки відсутні документи на підтвердження оплати вантажу, адже положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Суд зазначає, що вартість 1 тони вантажу у вагоні №56619521 відповідно до довідки вантажовідправника складає 1 858,18 грн з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №481001/130 від 12.09.2018 нестача у вагоні № 56619521 склала 1 717кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68300 кг) складає: 68300 кг *1% = 683 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2400 кг - 683 кг = 1 717 кг. (1,717) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56619521 складає: 1,717т т * 1 858,18 грн = 3 190,49 грн

Вартість 1 тони вантажу у вагонах №№60496619, 6359322, 67843664, 65252769 - 1 391,77 грн з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №481001/137 від 16.09.2018 нестача у вагоні № 60496619 склала 3252 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69800 кг) складає: 69800 кг *1% = 698 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3950 кг - 698 кг = 3 252 кг. (3,252) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №60496619 складає: 3,252 т * 1 391,77 грн = 4 526,03 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/136 від 16.09.2018 нестача у вагоні № 65252769 склала 2 416 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68400 кг) складає: 68400 кг *1% = 684 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3100 кг - 703 кг = 2 416 кг. (2,416) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №65252769 складає: 2,416 т * 1 391,77 грн = 3 362,61 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/139 від 16.09.2018 нестача у вагоні № 67843664 склала 1 547 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 70 300 кг) складає: 70 300 кг *1% = 703 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 250 кг - 703 кг = 1 547 кг. (1,547) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №67843664 складає: 1,547т * 1 391,77 грн = 2 153,00 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/138 від 16.09.2018 нестача у вагоні №6359322 склала 2 356,5кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69350 кг) складає: 69 350 кг *1% = 693,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3 050 кг - 693,5 кг = 2 356,5 кг. (2,3565) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №6359322 складає: 2,3565т * 1 391,77 грн = 3 279,70 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах № 53520276, 55616411, 56108277 - 1 391,77 грн з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №481001/133 від 16.09.2018 нестача у вагоні №53520276 склала 2 366,5 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68350 кг) складає: 68 350 кг *1% = 683,5 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 3 050 кг - 683,5 кг = 2 366,5 кг. (2,3665) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53520276 складає: 2,3665кт * 1 391,77 грн = 3 293,62 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/134 від 16.09.2018 нестача у вагоні №55616411 склала 2 156 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 400 кг) складає: 69 400 кг *1% = 694 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 850 кг - 694 кг = 2 156 кг. (2,156) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №55616411 складає: 2,156кт * 1 391,77 грн = 3 000,65 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/135 від 16.09.2018 нестача у вагоні №56108277 склала 2 007 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 300 кг) складає: 69 300 кг *1% = 694 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 700 кг - 693 кг = 2 007 кг. (2,007) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56108277 складає: 2,007кт * 1 391,77 грн = 2 793,28 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагонах № 68300177,68499805 - 1 164,43 грн з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №481001/128 від 12.09.2018 нестача у вагоні №68300177 склала 1 616 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 68 400 кг) складає: 68 400 кг *1% = 684 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 300 кг - 694 кг = 1 616 кг. (1,616) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №68300177 складає: 1,616кт * 1 164,43 грн = 1 881,71 грн.

Згідно з Комерційним актом №481001/129 від 12.09.2018 нестача у вагоні №68499805 склала 1 394,5 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 70550 кг) складає: 70 550 кг *1% = 705,50 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 100 кг - 705,5 кг = 1 394,5 кг. (1,3945) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №68499805 складає: 1,3945кт * 1 164,43 грн = 1 623,79 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №53577748- 2 038,33 грн з ПДВ.

Згідно з Комерційним актом №481001/131 від 12.09.2018 нестача у вагоні №53577748 склала 1 956,5 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1% маси нетто (від маси нетто 69 350 кг) складає: 69 350 кг *1% = 693,50 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2 650 кг - 693,5 кг = 1 956,5 кг. (1,9565) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53577748 складає: 1,9565кт * 2038,33 грн = 3 987,99 грн.

Частиною 1 статті 127 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №№ 56619521, 60496619, 65252769, 67843664, 63593222, 53520276, 55616411, 56108277,68300177, 68499805, 653577748, завданої шкоди - нестачі товару та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини відповідача відповідно до ст. 127 Статуту.

Таким чином, оскільки при перевезенні вантажу у вагонах №№ 56619521, 60496619, 65252769, 67843664, 63593222, 53520276, 55616411, 56108277,68300177, 68499805, 653577748 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вказаних вагонах, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим виявилась нестача вантажу, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 33 092,83 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити самостійно за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ідентифікаційний код 00178353) вартість втраченого вантажу у розмірі 33 092 грн. 83 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 16.04.2019.

Суддя Трофименко Т.Ю.