ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Справа №926/2044/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Т.Б. Бонк

суддів С.М. Бойко

ОСОБА_1,

секретар судового засідання І.О. Борщ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби безпеки України, м. Київ від 16.01.2019

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.12.2018 (суддя Т.І. Ковальчук; повний текст рішення складено 20.12.2018)

у справі № 926/2044/18

за позовом: Служби безпеки України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж-2001», м. Чернівці

про стягнення штрафних санкцій у сумі 12 854,40 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

27.11.2018 Служба безпеки України звернулась до господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд монтаж-2001» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 12 854,40 грн. за неналежне виконання зобов`язання.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018 у справі №926/2044/18 (суддя Т.І. Ковальчук) відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог (а.с. 81-83).

Рішення мотивовано тим, що в ході розгляду справи суд встановив порушення відповідачем умов договору на виконання авторського нагляду № 19/2-40 від 23 грудня 2016 укладеного між Службою безпеки України (Замовник) та ТзОВ Будмонтаж-2001 (Генпроектувальник) в частині виконання плану-графіку ведення авторського нагляду 1, 2, 3 пускових комплексів V черги за будівництвом об`єкту: Будівництво житлових будинків з об`єктом обслуговування населення та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва». Разом з тим, при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що строк позовної давності щодо заявлених вимог позивачем пропущено, поважних причин для захисту порушеного права не доведено, отже з урахуванням заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності відмовив у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Служба безпеки України подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018 у справі №926/2044/18, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без фактичного з`ясування обставин справи то повного дослідження доказів. Зокрема зазначає, що в процесі проведення авторського нагляду за будівництвом з боку відповідача (Генпроектувальника) спостерігалось порушення плану-графіку ведення авторського нагляду, у зв`язку з чим між сторонами було підписано акт зняття вартості робіт та Товариством повернуто на рахунок позивача надмірно сплачені кошти у сумі 16 068,00 грн. Отже, Генпроектувальником визнано неналежне виконання робіт передбачених укладеним між сторонами договором, що в свою чергу надає підстави для нарахування штрафних санкцій на підставі ч.2 ст. 231 ГПК України. Звертає увагу суду, що Замовником 14.05.2018 була надіслана Генпроектувальнику претензія № 19/2-1898, яка останнім залишена без відповіді та реагування. Разом з тим, скаржник вважає, що строк позовної давності для звернення до суду Службою безпеки України пропущено не було, оскільки нарахування позивачем штрафних санкцій проводилось на виконання вимог від 06.03.2018 щодо усунення порушень та недоліків, встановлених плановою ревізією фінансово-господарської діяльності Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України за період з 01.10.2015-31.12.2017. На виконання зазначених вимог позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 19/2-1898 від 14.05.2018 про нарахування штрафних санкцій в розмірі 12 854,00 грн. Отже, про порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині порушення плану-графіку ведення авторського нагляду за будівництвом, позивач дізнався 06.04.2018 (дата затвердження вимог). Таким чином на думку скаржника перебіг строку позовної давності щодо застосування до відповідача штрафу за це порушення розпочався саме з 06.04.2018.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі, просив задоволити апеляційну скаргу та скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018 у справі № 926/2044/18.

Відповідач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 13.03.2019 обізнаний з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обовязковою явку в судове засідання уповноважених представників сторін у справі. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

23 грудня 2016 року між Службою безпеки України (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж-2001» (Генпроектувальник) укладено договір №19/2-40 на виконання авторського нагляду. Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає, а Генпроектувальник бере на себе зобовязання виконати авторський нагляд 1, 2 та 3 пускових комплексів V черги будівництва обєкту: Будівництво житлових будинків з обєктами обслуговування населення та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва (а.с. 10-12).

Вартість робіт по цьому договору на 2016 рік згідно з договірною ціною та кошторисами №№ 1, 2, 3 (додаток № 2) та протоколом (додаток № 1) складає 64 272,00 грн., у тому числі: ПДВ 20 % - 10 712,00 грн. (п. 2.1 договору).

Згідно із п. 2.2 договору оплата робіт проводиться Замовником безпосередньо на розрахунковий рахунок Генпроектувальника протягом 5 календарних днів після підписання акту здачі-приймання робіт, за умови наявності бюджетних асигнувань на ці цілі, з можливістю відстрочення платежу до кінця бюджетного року без нарахування штрафних санкцій.

Платником за цим договором є Департамент господарського забезпечення Служби безпеки України (розпорядник (одержувач) бюджетних коштів третього рівня) (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.3 договору на виконання авторського нагляду сторони погодили, що Генпроектувальник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов`язань за договором у таких сумах: за неякісне виконання робіт (в тому числі порушення плану-графіку ведення авторського нагляду) сплачує штраф у розмірі 20 % вартості робіт.

Обовязки Генпроектувальника визначені пунктами 5.1, 5.3 договору, а саме: Генпроектувальник зобовязується виконати авторський нагляд протягом всього періоду будівництва. Відвідування обєкта представниками авторського нагляду здійснюється відповідно з план-графіком в міру потреби з урахуванням обсягу робіт. За зверненням Замовника окремі технічні питання можуть вирішуватися спеціалістами учасниками авторського нагляду, без відвідування обєкта будівництва.

Відповідно до п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2016 року, але до повного виконання сторонами своїх зобовязань, у тому числі в частині взаєморозрахунків.

Пункті 7.2 сторони погодили, що умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли між сторонами до його укладання з 01 листопада 2016 року відповідно до положення пункту 3 статті 631 ЦК України.

Додатком № 3 до договору № 19/2-40 від 23 грудня 2016 року на виконання авторського нагляду є план-графік ведення авторського нагляду 1, 2, 3 пускових комплексів V черги за будівництвом обєкту: Будівництво житлових будинків з обєктами обслуговування населення та паркінгом по вул. О. Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва (а.с. 18-19).

Згідно вказаного плану-графіку кількість виходів працівників авторського нагляду на обєкт визначено з розбивкою по спеціалістах і місяцях: на 1 ПК V черга у листопаді-грудні 2016 року 41 виходів (днів), на 2 ПК V черга за цей же період 37 виходів (днів), на 3 ПК V черга за цей же період 26 виходів (днів) (всього 104 виходи).

Відповідачем велися Журнали авторського нагляду за будівництвом по пускових комплексах, в яких зафіксовано виїзди працівників авторського нагляду на обєкт: 1 ПК (а.с.22-33 на звороті), 2 ПК (а.с. 34-46 на звороті), 3 ПК (а.с. 47-58 на звороті).

Згідно даних журналу авторського нагляду за будівництвом по 1 ПК працівники відповідача, які здійснювали авторський нагляд, виконали 25 виходів на обєкт протягом листопада-грудня 2016 року, у той час як згідно з планом-графіком таких виходів мало відбутися 41, по 2 ПК виходів на обєкт було 27 проти 37 передбачених планом-графіком, по 3 ПК виходів було 14, а мало бути 26.

Сторонами позивачем і відповідачем, складено ОСОБА_3 зняття необгрунтовано нарахованої вартості виконаних робіт по договору від 23.12.2016 р. № 19/2-40 з ТОВ Будмонтаж-2001 на здійснення авторського нагляду 1, 2 та 3 пускових комплексів V черги за будівництвом обєкту: Будівництво житлових будинків з обєктами обслуговування населення та паркінгом по вул. О. Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва за період листопад-грудень 2016 року (а.с. 62).

Відповідно до даного акту за вказаний період знято з належної відповідачеві оплати за послуги з авторського нагляду за 26 людино-днів на загальну суму 16 068,00 грн. Платіжним дорученням № 152 від 12.05.2017 р. відповідач повернув на рахунок Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України кошти в сумі 16 068,00 грн. з призначенням згідно ОСОБА_3 нагляд-Договір № 19/2-40 від 23.12.2016 р. (а.с. 63, 64).

14.05.2018 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 19/2-1898, якою позивач за порушення плану-графіку ведення авторського нагляду вимагав сплатити штрафні санкції у розмірі 12 854,40 грн. (а.с. 20). Дана претензія залишена без відповіді та реагування.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 грудня 2016 року між Службою безпеки України (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж-2001» (Генпроектувальник) укладено договір №19/2-40 на виконання авторського нагляду.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено недотримання відповідачем плану-графіку ведення авторського нагляду 1, 2 та 3 пускових комплексів V черги будівництва обєкту: Будівництво житлових будинків з обєктами обслуговування населення та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва, передбаченого додатком 3 до договору № 19/2-40 від 23 грудня 2016 року на виконання авторського нагляду, який є його невід`ємною частиною.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж 2001» (Генпроектувальник) повернуто на рахунок Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України кошти в сумі 16 068,00 грн., підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 152 від 12.05.2017 з призначенням згідно ОСОБА_3 нагляд-Договір № 19/2-40 від 23.12.2016р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем визнано порушення умов договору на виконання авторського нагляду, так, як матеріалами справи підтверджено, що відповідач в добровільному порядку повернув позивачеві кошти, сплачені за виїзди на об`єкт, які фактично не відбувалися.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, в силу якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт послуг).

З урахуванням встановлених вище обставин щодо порушення відповідачем умов договору № 19/2-40 від 23 грудня 2-16 року на виконання авторського нагляду та враховуючи, що пунктом 3.3 даного договору передбачено нарахування штрафу від вартості робіт, а не від вартості невиконаних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правильності визначення позивачем суми штрафу виходячи із загальної вартості робіт за договором.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що відповідачем - Товариством з обмеженою діяльністю «Будмонтаж-2001» подано заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності (а.с. 74), в якій зазначає, що позивач просить стягнути штрафні санкції за порушення, які були допущені в 2016 році, при тому, що за цей період строк захисту порушеного права закінчився.

За змістом положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною 1 статті 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням вищеописаних правових норм та матеріалів господарської справи колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем порушені законні права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких останній звернувся до Господарського суду Чернівецької області з даним позовом, в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору № 19/2-40 від 23 грудня 2016 року на виконання авторського нагляду, однак строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог позивачем пропущено.

Як зазначалось вище сторонами позивачем та відповідачем підписано акт зняття необгрунтовано нарахованої вартості виконаних робіт по договору від 23.12.2016 р. № 19/2-40 з ТОВ Будмонтаж-2001 на здійснення авторського нагляду 1, 2 та 3 пускових комплексів V черги за будівництвом обєкту: Будівництво житлових будинків з обєктами обслуговування населення та паркінгом по вул. О. Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва за період листопад-грудень 2016 року. Даний акт не містить дати його підписання сторонами.

Разом з тим, відповідач на підставі цього акту платіжним дорученням № 152 від 12.05.2017 повернув позивачеві надмірно нараховані кошти за ненадані послуги з авторського нагляду.

З наведеного вбачається, що про порушення відповідачем договірного зобовязання позивач щонайпізніше дізнався 12.05.2017, отже, перебіг строку позовної давності щодо застосування до ТзОВ Будмонтаж-2001 штрафу за це порушення розпочався з 13.05.2017.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що з позовом до Господарського суду Чернівецької області позивач звернувся 22.11.2018, підтвердженням чого є відмітка відділення поштового зв`язку на поштовому конверті (а.с. 67), тобто після спливу річного строку позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі скаржник зазначає що строк позовної давності для звернення до суду Службою безпеки України пропущено не було, оскільки нарахування позивачем штрафних санкцій проводилось на виконання вимог від 06.03.2018 щодо усунення порушень та недоліків, встановлених плановою ревізією фінансово-господарської діяльності Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України за період з 01.10.2015-31.12.2017. На виконання яких позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №19/2-1898 від 14.05.2018 про нарахування штрафних санкцій в розмірі 12 854,00 грн. Отже, на думку скаржника перебіг строку позовної давності щодо застосування до відповідача штрафу за це порушення розпочався саме з 06.04.2018.

Наведені скаржником твердження колегія суддів вважає безпідставними та враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 263 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності зупиняється: 1) якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); 2) у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; 3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини; 4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч.ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України).

Приписами статті 264 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи те, що відповідач повернув позивачеві надмірно нараховані кошти за не надані послуги з авторського нагляду 12.05.2017 (платіжне доручення № 152 від 12.05.2017), тобто з цього моменту позивач дізнався про порушення відповідачем договірного зобовязання, отже позивач розумів що умови договору № 19/2-40 на виконання авторського нагляду від 23 грудня 2016 року відповідачем виконані не будуть. Таким чином перебіг строку позовної давності щодо застосування до ТзОВ Будмонтаж-2001 штрафу за це порушення розпочався з 13.05.2017, а не з 06.03.2018, як стверджує скаржник.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу позовної давності. Пред`явлення позивачем претензії від 14.05.2018 р. про сплату штрафу також не перериває перебігу позовної давності, оскільки закон повязує таке переривання з предявленням позову, а не претензії.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, поважних причин пропуску строку позовної давності, за наявності яких порушене право підлягає захисту, позивач суду не навів та не надав, такі в матеріалах справи відсутні.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених Службою безпеки України позовних вимог, з урахуванням заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України унормовано: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати. Згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись, ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Служби безпеки України, м. Київ від 16.01.2019 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018 у справі №926/2044/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за скаржником.

4. Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286 289 ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 05.04.2019.