ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. Справа № 921/39/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

суддів: Матущак О.І., Мирутенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

представників:

від позивача - Ловчук М.В.,

від відповідача - Білецька М.О.,

від третьої особи-1 - Піун С.П.,

від третьої особи-2 - Мельник О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», вих. № 1033/03 від 05 грудня 2018 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року (підписане 18 травня 2018 року, м. Тернопіль), суддя Чопко Ю.О.

у справі №921/39/18

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», м. Тернопіль

до відповідача Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», м. Тернопіль

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 8 064 404,53 грн.

в с т а н о в и в :

30 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості в сумі 8 064 404,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні та квітні 2017 року відповідачем здійснено несанкціонований відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи, оскільки номінації щодо обсягів природного газу НАК «Нафтогаз України» на березень та квітень 2017 року відповідачу не надавало. Разом з тим, Оператором ГТС - ПАТ «Укртрансгаз» обсяги небалансу віднесено на небаланс позивача, як оператора ГРМ, а тому відповідач має компенсувати позивачу його вартість з врахуванням коефіцієнта 2, оскільки неврегульований небаланс стався внаслідок відсутності у споживача (відповідача) підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, у зв'язку з чим позивач покликається на пункт 1 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем та пункт 3.1. типового договору розподілу природного газу № 15/т-001 від 01.01.2016. У зв'язку з несплатою відповідачем виставленого позивачем рахунку за балансування газу та після залишення ним претензії без задоволення, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» звернулось з позовом до суду, в якому просило стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» кошти в сумі 8 064 404,53 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року у справі №921/39/18 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 8 064 404,53 грн вартості компенсації неврегульованого небалансу природного газу та 120 966,00 грн в повернення сплаченого судового збору.

Суд у рішенні дійшов висновку, що оскільки відповідачу не було погоджено акти приймання-передачі природного газу за березень та квітень 2017 року, про що повідомлено останнього, то в даному випадку має місце несанкціонований відбір природного газу з газопостачальної системи без наявності спеціального дозволу у березні 2017 року об'ємом 411,819 тис. м. куб. та у квітні 2017 р. об'ємом 19,072 тис. куб. м.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року у справі №921/39/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема вказує, що несанкціонований відбір природного газу у березні та квітні 2017 року спричинений не підтвердженням номінацій за вказаний період 2017 р. НАК «Нафтогаз України», так як останній відмовився від підписання актів надісланих відповідачем на адресу НАК «Нафтогаз України». Разом з тим, апелянт зазначає, що відповідний обсяг природного газу має бути віднесений на рахунок постачальника - НАК «Нафтогаз України», а дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу, оскільки між ним та НАК «Нафтогаз України» існують договірні відносини з визначеним обсягом постачання.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує доводи апеляційної скарги зазначивши, що апелянтом не подано суду жодного доказу про вжиття ним заходів для врегулювання із постачальником розбіжностей в частині невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо постачання природного газу, а тому покликання апелянта на не підписання НАК «Нафтогаз України» актів за березень та квітень 2017 року є безпідставне. Крім того, зазначає, що якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, або внаслідок відмови в доступі до об'єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2. Позивач у відзиві також наголошує, що санкціонованим відбором відповідачем природного газу є його відбір у межах договірного обсягу та за наявності підтвердженої номінації, за відсутності якої такі дії кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу, що і мало місце у березні 2017 року, при цьому, наслідком таких дій відповідача, на думку позивача, є виникнення неврегульованого небалансу, який віднесено Оператором ГТС (ПАТ «Укртрансгаз») на небаланс Оператора ГРМ (ПрАТ «Тернопільгаз»), яке в свою чергу, згідно п.4 глави 5 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем правомірно вимагає компенсації вартості небалансу, а КП ТМ ТОР «Тернопільтеплокомуненерго» зобов'язане таку компенсацію оплатити. Крім того, позивач покликається на рішення суду у справі №921/173/18, щодо покладення АТ «Укртрансгаз» (Оператор ГТС) на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» (Оператор ГРМ) обов'язку по оплаті несанкціонованого відбору природного газу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» за березень 2017 та квітень 2017, оскільки дане рішення покладено в основу оскаржуваного рішення, а тому не потребує доказування.

Також апелянтом подано письмові пояснення з врахуванням доводів позивача наведених у відзиві на апеляційну скаргу, в яких апелянт зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував той факт, що між НАК «Нафтогаз України» та відповідачем існують договірні відносини на постачання природного газу, відтак відсутні підстави вважати несанкціонованим відбір відповідачем природного газу за березень-квітень 2017 року.

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за заявою позивача, ухвалою суду від 04.03.2019 залучено до участі у справі Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити апеляційну скаргу у повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року у справі №921/39/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання № 03/245 від 09.04.2019 про долучення до матеріалів справи копії постанови Західного апеляційного господарського суду по справі № 921/173/18 від 19.03.2019 та копії постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду за № 917/492/17 від 06.03.2018. Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи-1 проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи-2 в судовому засіданні просив прийняти постанову на розсуд суду.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін та учасників справи, розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві, дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 у справі №921/39/18 без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» (Споживач) укладено договори на постачання природного газу (далі - договори постачання), а саме: від 15.09.2016 № 3910/1617-ТЕ-30 та від 27.10.2016 № 3911/1617-БО-30 (том І, а.с. 71-75, 76-80).

Відповідно до умов вказаних договорів, постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. договорів постачання визначено, природний газ, що постачається за договорами поставки, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями та для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно п. 2.1. договорів постачання, постачальник передає споживачу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) природний газ обсягом до 3255 тис. куб.м. (за договором від 15.09.2016 № 3910/1617-ТЕ-30 - обсягом 1503 тис. куб.м, в тому числі, у березні 2017 року у розмірі 256 тис. м. куб. та за договором від 27.10.2016 № 3911/1617-БО-30 - обсягом до 1752 тис. куб.м, в тому числі, у березні 2017 року у розмірі 299 тис. м. куб.).

Пунктами 12.1 договорів поставки сторони погодили, що останні набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діють в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» та Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» укладено типовий договір розподілу природного газу (том І, а.с. 10-15).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

У п. 1.3 договору зазначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п.3.1 договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюються споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу споживача (його постачальника) доводиться до відома оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку оператором ГТС, а до відома споживача - його постачальником. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

За наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу. Приймання-передача обсягу газу, належного споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від оператора ГРМ до споживача відбуваються на межі балансової належності об'єкта споживача (п. 3.2 договору).

За умовами п. 3.3 договору споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об'єм споживання природного газу споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об'єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Визначення об'єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. Для визначення об'єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача (п. 5.2 договору).

У п. 5.4 договору сторони погодили, що порядок визначення об'єму розподіленого споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об'ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього договору.

Згідно з п.п. 2, 4 п. 7.1 договору оператор ГРМ зобов'язується забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його об'єкта та передачу належних споживачу об'ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору; забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об'єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період.

Споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його об'єкта та передачу належних споживачу об'ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього договору (пп. 1 п. 7.3. договору).

При цьому споживач відповідно до пп. 5 п. 7.4. договору зобов'язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1. договору).

Згідно з п. 12.1. договору він укладається на невизначений строк.

На виконання умов типового договору, позивачем протягом березня-квітня 2017 року протранспортовано розподільними мережами для потреб відповідача 430,891 тис. м. куб. природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі послуг з розподілу природного газу (березень 411,819 тис.м.куб., квітень - 19,072 тис.м.куб.) (том І, а.с. 17-18). Дані обставини сторонами, зокрема відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що листами № 26-3503/1.2-17 від 14.04.2017 року та № 26-4226/1.8-17 від 18.05.2017 року Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повідомила позивача про те, що на березень-квітень 2017 року для потреб відповідача не було підтверджено обсяги природного газу, не забезпечено номінацію та не підписано відповідні акти приймання-передачі природною газу із споживачем (том І, а.с. 19, 20).

Позивач стверджує, що в результаті, по вказаних вище обсягах природного газу відповідачем не забезпечено номінацію постачальником, не припинено споживання, а по завершенню звітних періодів (березня і квітня 2017 року) такі не прийняті жодним постачальником природного газу, а тому виник неврегульований небаланс природного газу в обсягах 430.891 тис. м. куб.

Разом з тим, Оператором ГТС - ПАТ «Укртрансгаз» вказані вище обсяги небалансу віднесено на небаланс позивача, як Оператора ГРМ. та зобов'язано оплатити послуги балансування з коефіцієнтом 1.2, про що повідомлено листами № 4967/12 від 14.04.2017 року та № 5917/12 від 15.05.2017 року з долученими актами наданих послуг, рахунками та розрахунками послуг балансування.

На підставі вищенаведеного, позивачем листами № 11/512 від 15.05.2017 року та № 11/548 від 23.05.2017 року повідомлено відповідача про зобов'язання компенсації вартості 430.891 тис. м. куб. природного газу, а також надіслано розрахунки вартості компенсації неврегульованого небалансу та рахунки на оплату. Згідно вказаних розрахунків загальна вартість компенсації становить 8 064 404.53 грн.

Претензією № 01/1096 від 20.10.2017 року позивач просив відповідача оплатити вищезазначені кошти, однак дана претензія залишена останнім без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 06/06 від 03.01.2018, відповідач повідомив позивача про те, що станом на 01.01.2018 у нього перед позивачем існує заборгованість в сумі 1 047 082,43 грн, яка виникла внаслідок вкрай важкого фінансового стану підприємства через невідповідність затверджених НКРЕКП України тарифів на теплову енергію до її фактичної собівартості. Разом з тим, відповідач у листі вказав, що компенсацію вартості природного газу в сумі 8 064 404,53 грн оплатити неможливо через відсутність джерела фінансування, у зв'язку з чим, відповідач звернувся до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з листами з проханням на рівні держави врегулювати відносини з НАК «Нафтогаз України» стосовно підписання актів приймання-передачі природного газу за березень-квітень 2017 року (том І, а.с. 36).

У зв'язку із несплатою відповідачем коштів в сумі 8 064 404,53 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача частину вартості неврегульованого небалансу природного газу в сумі 8 064 404,53 грн, що виник у березні-квітні 2017 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до приписів статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно пункту 4 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до вищезазанчено вбачається, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі типового договору розподілу природного газу № 15/т-001 від 01.01.2016.

Відповідно до статей 174, 193 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань). Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Підписання відповідачем заяви-приєднання є фактом приєднання до умов типового договору розподілу природного газу та погодженням з передбаченими ним умовами.

Факт належного виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу послуг з розподілу природного газу за спірний період підтверджується підписаними між сторонами відповідними актами, як це передбачено п. 6.6 договору та п. 6 глави 6 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, а саме: згідно акта приймання - передачі послуг з розподілу природного газу №15/т-001/03-17 від 31.03.2017 оператором ГРМ ПАТ «Тернопільгаз» надано, а Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» прийнято послуги з розподілу природного газу за березень 2017 в обсязі 411,819 тис. куб.м.; - в квітні 2017 прийнято 19,072 тис. м. куб., а всього 430,891 тис. куб.м (акт №15/т-001/03-17 від 30.04.2017).

Як уже було зазначено вище, листами Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (том І, а.с. 19, 20) повернуто акти приймання-передачі природного газу за березень - квітень 2017 без підписання, про що було повідомлено відповідача, що такі акти не підписані у зв'язку з невиконання умов п. 12 постанови КМУ від 22.03.2017 №187 та п. 17 постанови КМУ від 01.10.2015 №758, а тому підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на березень та квітень 2017 року. Таким чином, компанія не здійснювала постачання природного газу відповідачу у вказаному періоді для населення та бюджетним установам/організаціям.

Разом з тим, як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується сторонами у справі, Оператором ГТС - ПАТ «Укртрансгаз» вказані вище обсяги небалансу віднесено на небаланс позивача, як Оператора ГРМ та зобов'язано останнього оплатити послуги балансування з коефіцієнтом 1.2, про що повідомлено листами № 4967/12 від 14.04.2017 року та № 5917/12 від 15.05.2017 року з долученими актами наданих послуг, рахунками та розрахунками послуг балансування.

Слід зазначити, що вищезазначені обставини були предметом дослідження у справі № 921/173/18 за результатами якого було прийнято відповідне рішення, яке набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 року у справі № 921/173/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, судова колегія зазначає, що рішенням у господарській справі № 921/173/18, за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Борщівський агротехнічний коледж, про стягнення 137 079 191,08 грн заборгованості, 22 155 858,80 грн пені, 3 509 893,82 грн 3% річних та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат, встановлено несанкціонований відбір природного газу зокрема відповідачем за березень-квітень 2017, відтак дані обставини не потребують доказування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРС), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (п. 2 гл. 1 розділу І Кодексу ГРС).

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під'єднання несанкціонованого газопроводу (п. 3 гл. 1 розділу І Кодексу ГРС).

Відповідно до п. 3 глави 2 розділу І Кодексу ГРС основними функціями оператора ГРМ є, зокрема: забезпечення балансування між об'ємами і обсягами передачі природного газу до ГРМ (від ГРС, ГДП, ВБГ, інших ГРМ) та об'ємами і обсягами передачі природного газу з ГРМ (споживачам, для транзиту в інші ГРМ); формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об'єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу по об'єктах суб'єктів ринку природного газу, які знаходяться на ліцензованій території Оператора ГРМ та/або які замовили розподіл природного газу ГРМ у відповідному періоді.

Згідно з п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За приписами п. п. 1, 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС суб'єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором (ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу").

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу

За умовами п. 3.1 Типового договору розподілу природного газу санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Наведеним спростовуються заперечення апелянта щодо наявності у нього права користуватися погодженими в укладених договорах об'ємами газу, оскільки, як зазначено вище, в даному випадку необхідно не лише мати укладений договір із погодженими обсягами, а і погоджувати такий обсяг, що і може слугувати підставою для визнання такого відбору газу санкціонованим.

Відповідно до наведеного, твердження апелянта, що між ним та НАК «Нафтогаз України» існують договірні відносини, а відтак несанкціонований відбір природного газу є недоведеним судова колегія вважає безпідставним та таким, що не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються вищенаведеними положеннями Кодексу ГРС та умовами п. 3.1 типового договору.

Відповідно до приписів статей 174, 193 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань). Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Підтверджений обсяг природного газу - плановий об'єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору (п.5 р.І Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року).

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» визначені обов'язки споживача, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов'язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Як уже було зазначено вище, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повідомила позивача та відповідача про те, що оскільки останніми не виконуються умови п. 12 постанови КМУ від 22.03.2017 №187 та п. 17 постанови КМУ від 01.10.2015 №758, в частині проведення розрахунків за спожитий природний газ (рівень розрахунків нижчий 90%), компанія не здійснювала постачання природного газу відповідачу у період березень-квітень 2017р, а тому мав місце несанкціонований відбір природного газу, що встановлено у рішення суду у справі №921/173/18, яке набрало законної сили.

Отже, згідно акту №15/т-001/03-17 від 31.03.2017р. відповідачем спожито 411,819 тис куб.м. за березень 2017 року, а згідно акту №15/т-001/03-17 від 30.04.2017р. спожито 19,072 тис. куб.м. природного газу. Оскільки обсяг спожитого газу відповідачу не було погоджено, про що повідомлено останнього, то як зазначено вище в даному випадку має місце несанкціонований відбір природного газу з газопостачальної системи без наявності спеціального дозволу у березні 2017 року об'ємом 441,819 тис. м.куб. та квітні 2017 р. об'ємом 19,072 тис. куб. м. природного газу. Відповідні акти приймання-передачі природного газу із споживачем не підписувались.

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись 236, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року у справі №921/39/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №921/39/18 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повну постанову складено 12 квітня 2019 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Мирутенко О.Л.