Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/162/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гопкало О.В., довіреність № 1115/909 від 10.08.18, Заступник голови правління;

від відповідача: Олянюк В.Л., наказ № 79-0Д від 19.03.19

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Завод "Маяк" (м.Київ)

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (смт. Новогуйвинське)

про стягнення 232 130,84 грн ( з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.04.2019р нова ціна позову: 136 000, 00 грн основного боргу, 32440,44 грн пені, 9639,17 грн інфляційних втрат, 4051, 23 грн 3% річних).

Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк" (м. Київ) звернулося з позовом до відповідача Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (смт. Новогуйвинське, Житомирської області) з вимогами про стягнення 232 130, 84 грн.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання по сплаті коштів за відпущений товар згідно порядку, умов та строків, визначених Договором поставки №05/03-18 від 05 березня 2018 року та Специфікаціями до нього.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 625, 692 ЦК України.

Ухвалою від 21 лютого 2019р господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06 березня 2019 року до суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач підтверджує сплату 50% авансового платежу від загальної вартості продукції на загальну суму 186 000, 00 грн. Стосовно застосування позивачем майнової відповідальності у вигляді сплати неустойки вказує, що, водночас, позивачем у позові не доведено, які збитки або інша майнова шкода йому спричинені. Одночасно вказує на причини виникнення заборгованості з оплати продукції, а саме: не погодження ВП 637 МОУ розрахунково-калькуляційних матеріалів, не зарахування витрат за поставлену продукцію контрагентами, до ціни Договорів, укладених з Міністерством оборони, зміна керівництва підприємства, у зв'язку з чим утворилися фінансові труднощі.

18 березня 2019 року позивач надіслав суду відповідь на відзив, згідно якої не погоджується із відзивом відповідача на позовну заяву, вважає його необґрунтованим та доводить, що, зокрема, державі Україна в особі Державного концерну "Укроборонпром" належить 100% акцій статутного капіталу ПАТ "Завод "Маяк"; діяльність товариства розрахована виключно на власні прибутки від виробництва продукції, оскільки бюджетного фінансування не мають взагалі. Зобов'язання відповідача щодо оплати фактично отриманого товару за договором виконано в строк не було. Отже, невиконання зобов'язання тягне за собою накладення на сторону штрафних санкцій (пені) відповідно до умов Договору та чинного законодавства України.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій від 05.03.2019 року №02-03/561 вказує, що позивач виконав зобов'язання щодо поставки товару своєчасно та поніс витрати на виготовлення товару, а відповідач мав можливість частково погашати заборгованість за договором протягом квітня 2018- лютого 2019 та не надав відповіді на претензію, не запропоновував реструктуризацію боргу чи укладення мирової угоди, а навпаки намагається уникнути відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо оплати отриманого товару, тому просить суд відмовити у задоволенні поданого клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій від 05.03.2019р №02-03/561.

В підготовчому засіданні суду 19.03.19р судом оголошено перерву до 26.03.19р

06.03.2019 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, згідно якого просить суд зменшити розмір неустойки (пені) та інфляційних втрат на 99%.

26 березня 2019 року до суду відповідач надіслав заперечення на відповідь на відзив, згідно якого вказав, що діяльність підприємства розрахована виключно на власні потужності, підприємство будь-якого фінансування або дотації із бюджету не отримує. Водночас, розрахунки за поставлену постачальниками продукцію, у тому числі із позивачем можуть бути проведені лише після повного проведення ремонту військової техніки, прийняття її після випробувань військовим представництвом Міністерства оборони України, перевірки розрахунково-калькуляційних матеріалів щодо понесених підприємством витрат на ремонт одиниці техніки. Проведення цього комплексу заходів займає тривалий період, і саме тому мають місце порушення строків розрахунків із позивачем, що допущені не з вини підприємства. Враховуючи тяжкий фінансовий стан підприємства, який виник в кінці 2017 року, наявність договірних та боргових зобов'язань, нарахування та виплату підприємством податків, зборів та інших обов'язкових платежів, заробітної плати працівникам підприємства, застосування штрафних санкцій (пені) нанесуть відповідачу додаткові збитки. З урахуванням приписів ст. 233 ГК України вказує, що: збитки позивачу не завдано; в період часу дії Договору по даний час позивачу сплачено кошти за поставлену продукцію на загальну суму 186 000 грн; невчасне виконання зобов'язань по Договору не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Ухвалою від 26 березня 2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

08 квітня 2019 року до суду позивач надіслав заяву, згідно якої просив суд замінити Публічне акціонерне товариство "Завод "Маяк" його правонаступником Акціонерним товариством "Завод "Маяк", оскільки 27.03.2019р відбулася зміна найменування юридичної особи.

09 квітня 2019 року до суду позивач АТ Завод "Маяк" надіслав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої повідомив суд про часткову оплату заборгованості відповідачем на суму 50000,00грн, що підтверджується банківською випискою від 25.03.2019р, тому просить суд стягнути з відповідача 136000,00 грн основного боргу, пеню в розмірі 32440,44 грн, 9636, 17 грн інфляційних втрат, 4051,23грн 3% річних.

Суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 09.04.19р за №02-44/524/19 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 46 ГПК України, отже, має місце нова ціна позову - 182 127, 84грн проти заявленої суми 232 130, 84 грн. у позові.

В засіданні суду 09.04.19р представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та заяві про зменшення розміру позовних вимог від 09.04.19р, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 року між відповідачем Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (як покупець) та позивачем Публічним акціонерними товариством "Завод "Маяк" (як постачальник) був укладений Договір поставки №05/03-18 (надалі за текстом - Договір поставки №05/03-18), згідно умов якого постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Специфікації №1 (додаток №1) на умовах та в строки, передбачені Договором.

у п. 1.2. Договору поставки №05/03-18 сторони домовились, що постачальник гарантує, що продукція яка постачається по Договору є новою, відносно неї відсутні будь-які права третіх осіб, пов'язаних з її наймом, знаходженням у власності, заставі, користуванні, а також з інтелектуальною власністю, тощо.

Продукція, яка поставляється постачальником, закуповується та використовуватиметься покупцем на виконання останнім замовлень Міністерства оборони України для проведення капітального ремонту військової техніки (п. 1.3. Договору поставки №05/03-18).

Кількість та номенклатура продукції вказується у Специфікації №1 (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього Договору (п. 2.1. вказаного договору).

Поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у Специфікації №1 (Додаток №1) і включають всі додатки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов'язані з поставкою продукції (п. 4.1. Договору поставки №05/03-18.

Загальна сума договору складає 372 000,00грн без ПДВ (п. 4.2. Договору №05/03-18).

Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) (п. 5.1. Договору №05/03-18/).

Покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок оплати кожного виду продукції вказано у Специфікації №1 (Додаток №1). Умови оплати визначені у Специфікації є пріоритетними над умовами Договору (п. 5.2. Договору №05/03-18/).

У п. 7.3. Договору поставки №05/03-18 сторони погодили, що у випадку порушення строку проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, що вказано у Специфікації № (Додаток №1), покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період нарахування пені, від суми заборгованості, за кожен день не виконання зобов'язань.

Строк дії Договору поставки №05/03-18, згідно п. 10.5. якого, до 01.03.2019 року, закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії Договору (а. с. 14-16).

05.03.2018 року сторони уклали Специфікацію №1, згідно умов якої сторони погодили, що:

1) постачання та оплата продукції здійснюється сторонами за цінами та на умовах Специфікації: найменування продукції: ЗІП-О для кулемета КТ-7, 62 в кількості 62, ціна без ПДВ 6000, 00 грн, сума без ПДВ 372 000, 00 грн, всього з ПДВ 372 000, 00 грн;

2) ціна продукції, що зазначена в Специфікації складає 372 000, 00 грн, без ПДВ;

3) покупець здійснює оплату продукції в національній валюті України шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно рахунку постачальника, який направляється покупцем будь-якими засобами електронного зв'язку: факс, електронна пошта;

3.1) покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в такому порядку:

- авансова оплата в розмірі 50% від загальної вартості продукції через 5 (п'ять) банківських днів з дати підписання договору поставки на підставі рахунку постачальника;

- остаточний розрахунок в розмірі 50% від вартості кожної партії продукції через 5 (п'ять) банківських днів з дати отримання кожної партії продукції за банківськими реквізитами постачальника, які включено в цьому договорі;

4) поставка продукції за цією Специфікацією здійснюється партіями в такі строки: перша партія продукції в кількості 15 одиниць поставляється через 3 (три) робочі дні з дати зарахування авансового платежу на розрахунковий рахунок постачальника. Затримка оплати відповідно відкладатиме дату відвантаження першої партії товару; друга партія продукції в кількості 47 одиниць поставляється до 15.04.2018 року (а.с. 16 зворот).

20.03.2018 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до Договору №05/03-18 від 05.03.2018р., згідно якої внесли зміни в розділ 12 Договору, а саме банківські реквізити покупця (а.с. 17).

Факт належного виконання позивачем свого зобов'язання підтверджується:

- видатковою накладною №705 від 21.03.2018 на суму 90 000, 00 грн (а.с. 18);

- видатковою накладною №1081 від 13.04.2018 на суму 282 000, 00 грн (а.с. 19).

Відповідач свої зобов'язання по сплаті коштів за отриманий товар виконав частково на суму 186 000, 00 грн, про що свідчить банківська виписка за період з 19.03.2018 по 19.03.18р (а.с. 22).

11.10.2018р за №1605/104 позивач надіслав відповідачу претензію з вимогою про сплату заборгованості на суму 217 135, 89 грн (борг та нарахована пеня) (а.с. 23).

Несплата заборгованості в досудовому порядку зумовила позивача звернутися з позовом до суду в примусовому порядку про стягнення з відповідача 186 000, 00 грн боргу, 32440, 44 грн. пені, 9636, 17 грн інфляційних втрат та 4051, 23 грн 3% річних.

В ході розгляду спору відповідач частково сплатив суму основного боргу в розмірі 50 000, 00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 25.03.2019 по 25.03.2019р (а.с. 91).

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі в частині позову на суму 50 000, 00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Крім того, змінилося найменування позивача на Акціонерне товариство "Завод "Маяк", який є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Завод "Маяк" згідно п. 1.5. Статуту товариства та Виписки з ЄДР, що буде враховано в резолютивній частині рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо у відповідності до ст. 86 ГПК України, дослідивши всі наявні у справі докази, прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи часткове виконання відповідачем грошового зобов'язання щодо сплати коштів за отриманий товар в сумі 186 000, 00 грн та в сумі 50 000, 00 грн.

Отже, несплаченою залишається сума невиконаного відповідачем грошового зобов'язання на суму 136 000, 00 грн основного боргу, яка є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховані до стягнення 3 % річних в сумі 4051, 23 грн.

Господарським судом перевірено розрахунок 3% річних на суму 4051, 23 грн та визнано його арифметично правильним, тому суд визнає його обґрунтованим та задовольняє її в повному розмірі.

Також позивачем нараховані до стягнення 9636, 17 грн інфляційних втрат за період травня 2018- грудня 2018 року.

Господарським судом перевірено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 9636, 17 грн, визнано його арифметично вірним, тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Окрім того, вимоги, заявлені на підставі ст. 625 ЦК України зменшенню за приписами 551 ЦК України не підлягають.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося раніше, п.7.3. Договору поставки №05/03-18 сторони погодили, що у разі порушення строку проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, передбачених договором, він сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожен день не виконання зобов'язань.

Позивачем нарахована до стягнення пеня в розмірі 32 440, 44 грн за період з 21.04.2018 по 20.10.2018р. , що не перевищує періоду нарахування , визначеного у ч. 6 ст. 232 ГК України, який в календарних днях становить 183.

Господарський суд, перевіривши розрахунок пені на суму 32 440, 44 грн, визнає його арифметично правильним, тому позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в даному спорі, пені, на підставі ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України , оскільки враховує наступне.

У ч. 1 ст. 222 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права та законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

В свою чергу, у п. 9.1. Договору поставки №05/03-18 сторони домовились усі спори, що виникають у зв'язку з його виконання, намагатися вирішувати шляхом переговорів. Досудову процедуру врегулювання спору визнали для себе обов'язковою.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач, дотримуючись досягнутих домовленостей, звернувся до відповідача з претензією від 11.10.2018р за вих№1605/104, тим самим, намагався вирішити спір в позасудовому порядку. Однак відповідач залишив останню без відповіді. Натомість ч.2 ст. 193 ГК України містить правило, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 9 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 50, 123, 129, п. 2 ч.1 ст. 231, ст.ст. 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" ( 12441,Житомирська область, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби народів, буд. №1, ) на користь Акціонерного товариства "Завод " Маяк" ( 04073,м.Київ, проспект Степана Бандери,8, ) 136000,00грн основного боргу, 32440,44грн пені, 9639,17грн інфляційних втрат , 4051,23грн 3% річних , 3482,35 грн судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 50 000,00 грн основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.04.19

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - в справу , 2,3 - сторонам (реком. з повід)