ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1440/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. - доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

секретар судовог засідання: ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2018 року у справі №908/1440/18 (суддя Колодій Н.А. повний текст рішення складений 28.12.2018 року)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" , мКиїв

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Біогрант" Запорізька область, м. Бердянськ

про стягнення заборгованості в сумі 170 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Біогрант" про стягнення заборгованості в сумі 170 000 грн. за договором банківського обслуговування від 19.11.2012 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 19.11.2012 року ТОВ "Біогрант" (далі Відповідач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 19.11.2012 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 7145 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і клієнта, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг". Позивач вказує на те, що з його сторони договірні зобов'язання виконані та надано відповідачу кредитний ліміт в розмірі 270 000грн. Разом з тим, відповідач порушив зобовязання за договором і станом на 21.03.2018 року має заборгованість 422 165,12 гри.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.12.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд, посилаючись на норми діючого законодавства України зазначив, що проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає що в задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 170 000грн. слід відмовити, як не доведений належними та допустимими доказами. Так, як доказ укладення кредитного договору та надання кредиту, позивач надає копію довідки про розміри встановлених кредитних лімітів, а також копію виписки по рахунку 2600. Однак, з наданої як доказ надання кредиту довідки про вставлення кредитних лімітів вбачається, що перша дата зміни проведена 23.06.2011 року тоді, як заявка датована 19.11.2012 року. В матеріалах даної судової справи є тільки Заява про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів і відбитка печатки, що не містить практично жодних істотних умов кредитного договору. Суд погодився з запереченнями відповідача, що той з жодними Умовами та Правилами надання банківських послуг не був ознайомлений, зокрема, з тією їх редакції, що міститься в матеріалах даної судової справи, так як в матеріалах справі відсутні документальні докази що підтверджують викладене і заява, на яку посилається відповідач, не містить "Умов та правил надання банківських послуг" та правил надання кредиту. Суд врахував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості також починається з 09.12.2011 року, тоді як заявка підписана 19.11.2012 року. Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності судом залишено без задоволення, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог по суті.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення господарського суду скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування апеляційних вимог. скаржник, посилаючись на діюче законодавство України та Договір банківського обслуговування, що складається з «Умов та правил надання банківських послуг» та тарифів Банку, стверджує:

- він виконав свої зобовязання за Договором, надавши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 270 000 грн. ;

- враховуючи положення ч.2 ст.639 ЦК України, між ним і відповідачем був укладений Договір банківського обслуговування, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. А тому відповідно до положень «Умов та правил надання банківських послуг», ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку у разі зниження надходження грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами Банку;

- підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або вписьмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банка і клієнта.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Ухвалою судової колегії Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року у складі головуючого судді: Антоніка С.Г. - доповідач, суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В. у справі №908/1440/18 відновлено строк на подання апеляційної скарги. Відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2018 року у справі №908/1440/18. Ухвалено Розгляд справи провести в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін, та зупинити рішення господарського суду.

Ухвалою суду від 28.02.2019р. розгляд справи призначено в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2012р. між ПАТ КБ «Приватбанк» ТОВ «Біогрант» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої клієнт приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг»(далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.рrіvаtbank.uа, тарифами банку, які разом з заявою та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

За даними позивача, з його сторони договірні зобов'язання виконані та надано відповідачу кредитний ліміт в розмірі 270 000 грн.

На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач подав відповідні докази, в тому числі:

- копію анкети-заяви ТОВ "Біогрант" про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил банківських послуг, а також копією витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с.18);

- копію довідки про розміри встановлених кредитних лімітів для ТОВ "Біогрант" (а.с.29);

-розрахунок заборгованості (а.с.29 оборот);

-копія виписок по рахунках (а.с30-39).

-копіями претензії, опису-вкладення до цінного листа, чеку про відправлення цінного листа на підтвердження вжиття заходів досудового врегулювання спору підтверджується копіями претензії, опису-вкладення до цінного листа, чеку про відправлення цінного листа (а.с40-42).

Відповідач належним чином зобовязання щодо повернення кредитних коштів не виконав, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 170000,00грн. заборгованості за кредитом.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять п., п.1, 7 ст.193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правовою природою вказаний договір, укладений шляхом приєднання до запропонованих банком умов та тарифів, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, який не суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки сторонами були здійсненні всі необхідні дії, які спрямованні на придбання, припинення або зміну цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають заява про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг» з якими відповідач ознайомлений, про що свідчить його підпис на відповідній заяві.

Разом з тим, надаючи оцінку укладеному договору, який є підставою позову, колегія судді звертає увагу на те, що в заяві на відкриття рахунку від 19.11.2012р. не зазначено номер поточного рахунку, який відкритий заявнику. А видом валюти зазначено рублі РФ.

Позивач же просить стягнути заборгованість по рахунку №7145 в Український гривні.

Договору на відкриття даного рахунку позивачем не надано. Отже позивачем не доведено підстави позову, що в свою чергу є підставою для відмови в позові.

І позов не підлягає задоволенню саме з цих підстав, а не з підстав зазначених господарським судом, оскільки як зазначалося вище, підписання заяви відповідачем свідчить про ознайомлення з «Умовами правил надання банківських послуг» в редакції на час підписання заяви. І саме відповідач повинен довести, що надані позивачем «Умови та правила» є іншими ніж ті, які існували на момент підписання заяви.

Що стосується виписок банку, то слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 04.07.2018р. № 75, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Тому виписка по рахунку є належним доказом, що підтверджує рух коштів, в тому числі надання та використання кредиту.

Враховуючи наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2018р. підлягає залишенню в силі з підстав зазначених в мотивувальній частині.

Витрати з судового збору за розгляд справи покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2018 року у справі №908/1440/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 10.04.2019р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ О.В. Березкіна

__________________ ОСОБА_3