РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.04.2019Справа № 910/16147/18
За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр"

про стягнення 46 417,21 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача - Мельник Н.В.

від відповідача - Сітко А.І., Гривінська О.В., Кузьмич Я.В.

В судовому засіданні 04.04.2019 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Акціонерне товариство "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр" про стягнення 46417,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав взяті на себе за договором № від 13.06.2016 зобов'язання виконанню робіт, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф та пеню на загальну суму 46417,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дати вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

27.12.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував, вказуючи на ту обставину, що відсутня вина відповідача у виконанні робіт поза межами строків, встановлених договором. Крім того відповідач зазначає, що позивачем невірно здійснено розрахунок санкцій, оскільки, роботи частково були виконані відповідачем у строк визначений законом, а тому безпідставно нараховувати санкції на всю суму договору.

14.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він проти доводів відповідача заперечував та зазначав, що роботи були виконані та прийняті з простроченням, а тому обґрунтованим є нарахування штрафних санкцій. Крім того, оскільки, договором не передбачено підписання проміжних актів, а тому позивач обґрунтовано нараховує штрафні санкції на всю суму договору.

Через канцелярію суду від відповідача 21.01.2019 надійшли заперечення на відповідь на відзив. Крім того, відповідачем подано клопотання про витребування доказів, в якому він з посиланням на ст. 81 ГПК України просить витребувати у позивача документи, які визначають порядок схвалення проектної документації на об'єктах капітальних інвестицій ПАТ "Укртрансгаз", оскільки, такі документи регулюють порядок та строки проведення відомчої експертизи та є доказом порушення позивачем строків проведення відомчої експертизи.

Ухвалою суду від 29.01.2019 вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін, відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів та призначено у справі судове засідання на 21.02.2019.

11.02.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що прострочення відповідача мало місце в зв'язку з простроченням кредитора, оскільки, саме в зв'язку з тривалим проведення відомчої експертизи, відповідач не мав можливості приступити до виконання наступного етапу робіт.

Через канцелярію суду від позивача 13.02.2019 надійшли пояснення, в яких зазначено, що строк проведення відомчої експертизи не повинен перевищувати 20 календарних днів, проте, оскільки, відповідачем на вимогу експертної комісії усувались недоліки документації до 20.12.2017, то завершивши відомчу експертизу 09.01.2018 позивач не порушив строки її проведення, а тому прострочення відповідача сталося не з його вини. Штрафні санкції позивач нараховує на всю суму виконаних робіт, оскільки, в договорі не обумовлено строки виконання кожного етапу робіт, а передбачено їх прийняття у повному обсязі.

21.02.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів - повного тексту наказу від 15.09.2015 № 401.

Протокольною ухвалою від 21.02.2019 задоволено клопотання про витребування у позивача наказу від 15.09.2015 № 401, оскільки, позивач зазначив, що копію відповідного наказу може надати.

В судовому засіданні 21.02.2019 оголошено перерву до 04.04.2019.

13.03.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення, в якому зазначено, що позивач при проведенні відомчої експертизи мав право надавати зауваження на технічну документацію, а тому строк проведення експертизи ним не порушений, експертиза була ним затверджена 28.12.2017, крім того, договором строки виконання відомчої експертизи не ставлять у залежність своєчасність виконання відповідачем своїх зобов'язань.

25.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли пояснення,в яких зазначено, що позивач порушив строки проведення відомчої експертизи.

В судовому засіданні 04.04.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав, вказаних в заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

13.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр" (підрядник) укладено договір № на виконання проектно-вишукувальних робіт (стадії "Проект" та "Робоча документація").

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов'язується виконати проектно-вишукувальні роботи по об'єкту: "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції-34 "Софіївська" (стадія "Проект" та "Робоча документація"), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх вартість. Обсяг та технічні вимоги до виконання робіт визначаються завданням на проектування №16.23.001 від 22.03.2016.

Пунктом 1.3. договору термін виконання робіт визначається календарним планом на виконання проектно-вишукувальних робіт (стадій «Проект» та «Робоча документація») (додакок №3.

До матеріалів справи долучено завдання №16.23.001 від 22.03.2016 з технічними вимогами та вимогами до подання проектної документації на експертизи та їх проведення; розрахунок класу наслідків та категорій складності об'єкта будівництва; протокол № 2 технічної наради щодо проектування та будівництва об'єктів (додатки до завдання). В подальшому сторонами вносились зміни до завдання №16.23.001 від 22.03.2016 затверджені 19.11.2016 № 1; затверджені 14.08.2017 № 2.

Оскільки, сторонами були внесені зміни до технічного завдання додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 сторони змінили строки виконання робіт (продовжили їх).

Додатковою угодою №1 від 14.12.2016 продовжені терміни виконання проектно-вишукувальних робіт та викладений в новій редакції план виконання проектно-вишукувальних робіт.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 - пункт 1.3. договору викладений в наступній редакції: «етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних робіт (стадія "Проект" та "Робоча документація") (додаток № 3), що є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 1.4. доповнений договір та встановлений термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

Підрядник зобов'язується: виконати проектно-вишукувальні роботи (стадія "Проект" та "Робоча документація") в обсягах, у терміни, зазначених даним договором, належної якості згідно ДБН.А-2.2.3-2014, завданням на проектування (стадія "Проект" та "Робоча документація") та згідно з чинними державними нормативними документами України в галузі будівництва та ціноутворення в будівництві; організувати подання ПКД на державну та відомчу експертизи, забезпечити технічний супровід та усунення зауважень; отримати позитивний експертний звіт комплексної державної експертизи щодо розгляду ПКД (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору замовника зобов'язано до початку виконання за цим договором робіт передати підряднику завдання на проектування (стадія "Проект" та "Робоча документація"); на умовах цього договору здійснити з підрядником розрахунок.

Ціна цього договору визначена на підставі зведеного кошторису (додаток № 1), кошторисів № 1-13 (додаток № 2), які є невід'ємною частиною цього договору і складає 291932,15 грн (п. 3.1 договору).

До матеріалів справи долучено зведений кошторис на загальну суму 291932,15 грн, кошторис № 1 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 10853,85 грн; кошторис № 2 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 17856,55 грн; кошторис № 3 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 14599,16 грн; кошторис № 4 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 58396,63 грн; кошторис № 5 на виконання робіт на суму 15450,00 грн; кошторис № 6 на виконання робіт на суму 28325,00 грн; кошторис № 7 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 8436,67 грн; кошторис № 8 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 22678,93 грн; кошторис № 9 на виконання робіт на суму 8240,00 грн; кошторис № 10 на виконання робіт на суму 15965,00 грн; кошторис № 11 на виконання робіт на суму 11330,00 грн; кошторис № 12 на виконання робіт на суму 14935,00 грн; кошторис № 13 на виконання робіт на суму 7210,00 грн.

Згідно календарного плану в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 сторони погодили, терміни та етапи проектно-вишукувальних робіт, а саме: 1 етап: розробка проектної документації (ПД) та передача замовнику/товариству на відомчу експертизу проводиться протягом 242 календарних днів з дати укладення договору, але не пізніше 10.02.2017; 2 етап: проходження комплексної державної експертизи (ДЕ), отримання позитивного експертного висновку ДЕ, та передача замовнику ПД (стадія "Проект") проводиться протягом 45 календарних днів з дати отримання позитивного експертного висновку замовника/товариства; 3 етап: розробка та передача ПД (стадія "Робоча документація" замовнику проводиться протягом 30 календарних днів - з дати затвердження ПД замовником/товариством. Загальна вартість робіт становить 291932,15 грн.

Згідно п. 5.1, 5.4 договору при умові відсутності у замовника претензій до виконаної роботи, приймання її замовником здійснюється шляхом підписання акта здачі-прийому виконаних робіт протягом 10 календарних днів з дня отримання цього акта від підрядника. Розроблена проектно-кошторисна документація (стадія "Проект" та "Робоча документація") вважається переданою замовнику з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-прийому виконаних робіт.

Пунктом 9.1 договору сторони визначили, що цей договір є чинним з дати його укладення і діє до 31.12.2016. Закінчення терміну дії договору не звільняє підрядника та замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 - пункт 1.3. договору викладений в наступній редакції: «етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних робіт (стадія "Проект" та "Робоча документація") (додаток № 3), що є невід'ємною частиною даного договору.

Договір доповнений пунктом 1.4, яким встановлений термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 сторонами було визначено, що договір є чинним з дати його укладення і діє до 29.12.2017. Закінчення терміну дії договору не звільняє підрядника та замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором.

28.02.2018 сторонами було підписано акт № 1 здачі-приймання виконаних проектно-вишукувальних робіт за договором № від 13.06.2016, в якому зазначено, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником, сторони претензій одна до одної не мають. Вартість виконаних робіт становить 291932,15 грн та підлягають оплаті.

До матеріалів справи долучено платіжне доручення № 10595 від 26.04.2018 в підтвердження оплати замовником вартості робіт у розмірі 291932,15 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 46417,21 грн штрафних санкцій, нарахованих в зв'язку з несвоєчасним виконання обумовлених договором № від 13.06.2016 робіт.

Відповідач не заперечує обставин щодо звернення до нього позивача з відповідною вимогою про стягнення штрафних санкцій.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

До матеріалів справи долучено листування сторін, з якого вбачається, що згідно листа від 10.02.2017 № 11 відповідач направив робочий проект замовнику для проведення відомчої експертизи, проте оскільки, сторонами 14.08.2018 затверджені останні зміни до технічного завдання №16.23.001 від 22.03.2016, відповідач направив позивачу проектну документацію для проведення відомчої експертизи (лист від 21.08.2017 № 125). 07.09.2017 підрядником (відповідачем) отримано від замовника (позивача) проектну документацію на доопрацювання з зауваженнями та рекомендаціями. Листом від 25.09.2017 відповідач направив позивачу відповіді на зауваження та відкориговану проектну документацію та матеріали інженерних вишукувань. 10.10.2017 відповідач отримав від позивача довідку із результатами розгляду експертною комісією проекту (в довідці частково зауваження виправлені або враховані, частина залишились не вирішеними). Разом з листом від 20.10.2017 № 195 відповідач направив позивачу в електронному вигляді ПКД, скориговану з урахуванням зауважень відомчої експертизи. Листом від 20.12.2017 № 280 підрядник направив замовнику електронну версію ПД, скориговану по зауваженнях відомчої експертизи та відповіді на повторні зауваження.

Листом від 15.12.2017 № 272 відповідач просив позивача продовжити строки виконання робіт на 1,5 місяці. Проте доказів погодження продовжено строку виконання робіт за договором суду не надано.

Листом від 09.01.2018 відповідача було повідомлено про завершення відомчої експертизи та необхідність надання документів для затвердження проектної документації. Відомча експертиза була проведена 28.12.2017, що підтверджується долученим до матеріалів справи експертним висновком № 9 по проекту "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції - 34 "Софіївська".

31.01.2018 було надано експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції - 34 "Софіївська" № 10-01732-17.

Позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції, в зв'язку з несвоєчасним виконанням робіт.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 887, 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Статтями 890, 891 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний: 1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; 2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт; 4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам; 5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації. Підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що завдання замовником змінювалось, сторони продовжили строк виконання робіт підрядником, уклавши додаткову угоду № 2 від 30.06.2017 та обумовили термін виконання робіт: роботи мають бути виконані не пізніше 30.11.2017.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки, договір є обов'язковим до виконання сторонами, то відповідач мав виконати роботи у строк, обумовлений сторонами у договорі не пізніше 30.11.2017.

Однак, акт № 1 здачі-приймання робіт був підписаний сторонами 28.02.2018.

Тобто відповідач прострочив виконання робіт за договором № від 13.06.2016.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599- 601, 604- 609 ЦК України.

У зв'язку з неналежним виконання умов договору щодо строку виконання зобов'язання по договору № від 13.06.2016 року, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача за період з 01.12.2017 по 27.02.2018 пеню у розмірі 25981,96 грн. та штраф у розмірі 20435,25 грн.

За порушення строків виконання робіт підрядник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості зобов'язань, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості (п. 6.2 договору).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

В даному випадку суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Суд перевірив розрахунок пені за період з 01.12.2017 по 27.02.2018 та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 25981,96 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Оскільки, роботи мали бути виконані до 30.11.2017 включно, а тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання з 01.12.2017, а роботи були прийняті 28.02.2018, тобто з простроченням понад 30 днів, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20435,25 грн є обґрунтованими, а розрахунок арифметично вірним.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 46417,21 грн (25981,96 грн+20435,25 грн) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу заперечень відповідача, викладених в заявах по суті спору та поясненнях.

Щодо календарного плану, який є додатком до договору № від 13.06.2016, то він був затверджений в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 і передбачав, що 1 етап робіт виконується протягом 242 календарних днів з дати укладення договору, але не пізніше 10.02.2017.

Проте в подальшому сторони уклали додаткову угоду № 2 від 30.06.2017, проте новий календарний план не погодили. Суд зазначає, що календарний план в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 не може бути взятий до уваги при визначенні правовідносин сторін після укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017, оскільки, граничний строк для виконання 1 етапу робіт (10.02.2017) станом на укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017 вже настав та був прострочений більш як на 4 місяці, однак, перший етап робіт станом на 30.06.2017 (дату підписання додаткової угоди № 2) не був завершений. З огляду на вищезазначене, суд вбачає, що календарний план, затверджений додатковою угодою № 1 від 14.12.2016 не є діючим, після укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017 та не може застосовуватися для визначення строків виконання робіт.

Крім того в первісній редакції договору сторони визначили, що термін виконання робіт встановлюється саме календарним планом (п.1.3. договору).

Однак, додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 - пункт 1.3. договору викладений в наступній редакції: «етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних.

Додатковою угодою №2 договір доповнений новим пунктом, п.1.4., що встановив новий термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

Таким чином, додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 визначено загальний строк виконання робіт у повному обсязі - не пізніше 30.11.2017 і саме цей строк сторони визначили для виконання робіт і саме дотримання цього строку є визначальним для сторін.

Щодо заперечень відповідача про прострочення кредитора, в зв'язку з тривалим проведенням відомчої експертизи, суд зазначає наступне.

Умовами договору сторони не визначили серед обов'язків замовника проведення відомчої експертизи у певні строки. Лише внутрішніми документами позивача регламентовано строк проведення відомчої експертизи, зокрема "Порядком затвердження (схвалення) проектної документації…", затвердженого наказом ПАТ "Укртрансгаз" від 15.09.2015 № 401 п. 5.2 якого визначено, що термін відомчої експертизи філіями по об'єктах, кошторисною вартістю будівництва до 40 млн грн, не повинен перевищувати 20 календарних днів.

Відповідач зазначає, що експертиза відомча проводилась замовником з серпня 2017 по грудень 2017 року, тобто довше встановленого позивачем строку, що призвело до затримання виконання робіт підрядником вцілому.

Суд наголошує, що договором не визначено строк проведення відомчої експертизи замовником, проте її проведення є обов'язковим.

Крім того, посилання підрядника на прострочення замовника є необгрунтованими, оскільки, як вбачається з переписки між сторонами (ведення переписки сторонами не заперечується) після внесення змін до завдання підрядником було передано замовнику документацію для здійснення відомчої експертизи 21.08.2017, проте експертною комісією було викладено рад зауважень та рекомендації (долучені до матеріалів справи). З листування вбачається, що підрядник декілька разів усував недоліки та надавав пояснення з приводу зауважень експертної комісії. Отже матеріалами справи підтверджено, що підрядник в частині зауважень визнавав їх обґрунтованість та вносив виправлення та корективи у документацію і лише 20.12.2017 в остаточній редакції замовнику на відомчу експертизу було направлено проектну документацією (з листа вбачається, що підрядником враховано зауваження замовника) і 28.12.2017 замовником було затверджено відомчу експертизу, про що повідомлено підрядника.

Тобто, оскільки, підрядник погоджувався з зауваженнями замовника, виправляв їх та кілька разів надавав виправлену проектну документацію, тобто фактично підтвердив обгрунтованість зауважень замовника, відсутні підстави вважати, що саме замовник прострочив виконання відомчої експертизи. Тобто своїми діями боржник спростував наявність прострочення з боку кредитора.

Щодо заперечень відповідача про нарахування суми санкцій на всю суму договору з огляду на те, що календарним планом та кошторисами визначено вартість окремих етапів робіт і що 28.02.2018 були прийняті роботи вцілому, а, відповідач до того часу виконав 2 етапи робіт, суд зазначає.

Оскільки, сторонами не було передбачено підписання актів приймання робіт після виконання кожного окремого етапу і відповідач жодними належними та допустимими доказами не може довести, які саме роботи і в які строки були виконані ним до прийняття всього обсягу робіт, не вбачається можливим виокремити, які саме роботи і на яку суму були виконані відповідачем в межах строку визначеного договором, без прострочення.

В зв'язку з цим, обгрутованим є нарахування штрафних санкцій на загальну суму договору, оскільки, роботи вцілому були виконані і прийняті з простроченням строку, визначеного договором.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з відповідальністю "Геогазцентр" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний код 33308672) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (18023, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 3, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 04694614) пеню у розмірі 25981 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят одна) грн. 96 коп., штраф у розмірі 20435 (двадцять тисяч чотириста тридцять п'ять) грн. 25 коп., судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 11.04.2019

Суддя І.В.Усатенко