ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2662/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОТОН-ПРО" (08202, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Українська, буд. 112)

до Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 18000,00 грн. сплаченої вартості ненаданих послуг за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р.,

секретар судового засідання: Демідова А.А.

за участю представників:

від позивача: Філоненко Р.П. (свідоцтво адвоката ЖТ № 000956 від 22.05.2018 р.; ордер КВ № 750617 від 25.01.2019 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (ордер № ООО, 48560 від 08.02.2016 р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОТОН-ПРО" (далі - ТОВ "РОТОН-ПРО", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Логоса Богдана Васильовича (далі - ФОП Логос Б.В., відповідач) про стягнення 18000,00 грн. сплаченої вартості ненаданих послуг за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань з надання послуг за договором № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 18000,00 грн. сплаченої вартості ненаданих послуг, а також судові витрати в сумі 5262,00 грн., а саме - 1762,00 грн. судового збору та 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.12.2018 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 10.01.2018 р.

13.12.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Логоса Б.В. надійшла заява б/н від 11.12.2018 р. (вх. № 34457/18 від 13.12.2018 р.), відповідно до якої відповідач зазначав наступне. 07.12.2018 р. ФОП Логос Б.В. було отримано цінний лист з описом вкладення від ТОВ "РОТОН-ПРО", в якому містилася позовна заява, підписана неуповноваженою особою, оскільки позов підписано адвокатом Д.А. Біликом з доданням копії ордеру серії КВ № 750607, але в Єдиному Реєстрі Адвокатів України на час здійснення відповідачем пошуку були відсутні відомості про існування такого адвоката (http://erau.unba.org.ua); ордер, копія якого додана до позову, виданий для участі у судах загальної юрисдикції - а позов подано до господарського суду; копія договору про надання правової допомоги від 30.10.2018 р., що складається з двох сторінок та додатку № 1 не підписана сторонами (підписаний лише додаток). Таким чином, на переконання відповідача, позов підписано неуповноваженою особою, у зв'язку з чим він підлягає поверненню судом без розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.01.2019 р. було відкладено судове засідання на 31.01.2019 р.

29.01.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 29.01.2019 р. (вх. № 1881/19 від 29.01.2019 р.) про відкладення розгляду справи з огляду на те, що представником позивача було направлено адвокатський запит про витребування від ПАТ "Укрпошта" документів, які б підтверджували отримання ТОВ "РОТОН-ПРО" поштових відправлень від ФОП Логоса Б.В., на які посилається останній, у зв'язку з чим позивач просить суд відкласти розгляд справи № 911/2662/18 на строк, достатній для отримання відповіді на запит, а саме - 10 робочих днів з моменту отримання судом клопотання б/н від 29.01.2019 р.

У судовому засіданні 31.01.2019 р. представник відповідача проти позову заперечував; представник позивача у судове засідання не з'явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

31.01.2019 р. судом постановлено ухвалу, якою оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи до 04.03.2019 р., про що зазначено у протоколі судового засідання від 31.01.2019 р.

04.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 28.02.2019 р. (вх. № 4289/19 від 04.03.2019 р.), за змістом яких позивач зазначає, що позовну заяву б/н від 22.11.2018 р. (вх. № 2765/18 від 30.11.2018 р.) підписано уповноваженою особою, оскільки свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Білику Д.А. було видане 19.10.2018 р., а зазначений позов датований 22.11.2018 р. та надійшов до суду 30.11.2018 р. Також, на підтвердження вказаних обставин, позивач надав лист ТОВ "РОТОН-ПРО", в якому зазначається про волевиявлення позивача щодо надання адвокату Білику Д.А. повноважень на підписання позовної заяви.

Поряд з цим, ТОВ "РОТОН-ПРО" наголошує, що ним в повному обсязі обґрунтовано наявність правових підстав для стягнення з ФОП Логоса Б.В. грошових коштів у зв'язку з порушенням останнім зобов'язань за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р. Щодо твердження відповідача про неотримання останнім достовірної інформації та документів, які є необхідною умовою для якісного та своєчасного надання послуг за договором, ТОВ "РОТОН-ПРО" зазначає, що, на його думку, дане твердження не відповідає дійсності з огляду на те, що Філоненком Р.П. були направлені всі документи та інформація, що запитувалися ФОП Логосом Б.В. Вказане, зокрема, підтверджується листуванням з відповідачем через месенджер Telegram. Стосовно відсутності акта прийому-передачі документів, позивач наголошує, що сторонами договору не були дотримані такі формальності, оскільки передача інформації в електронних листах не може оформлюватися актом. Також позивач, посилаючись на п. 5.4 договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., повідомляє, що виконавець зобов'язувався виконати умови цього договору протягом трьох місяців, однак відповідачем не надано суду доказів витребування останнім у позивача протягом вказаного строку необхідної інформації.

Водночас, позивач зазначає, що оскільки справа № 911/2662/18 ще розглядається судом, то витрати позивача на професійну правничу допомогу не є остаточними і докази їх понесення будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України не пізніше, ніж протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

У судовому засіданні 04.03.2019 р. представник позивача підтримував позовні вимоги та позицію, викладену у додаткових поясненнях б/н від 28.02.2019 р., відповідач проти задоволення позову заперечував.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2019 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи до 28.03.2019 р.

21.03.2019 р. до господарського суду Київської області від ФОП Логоса Б.В. надійшли письмові пояснення б/н від 18.03.2019 р. (вх. № 5659/19 від 21.03.2019 р.), відповідно до яких відповідач зазначив, що позивач невірно оцінює належність наданого у справу ордера серії КВ № 750607 від 30.10.2018 р., виданого адвокатом Біликом Д.А. на надання правової допомоги в судах загальної юрисдикції, посилаючись на інформацію з сайту судової влади України. При цьому, стаття 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює три види судів, розрізняючи окремо загальні та господарські суди. Поряд з цим, позивач разом з додатковими поясненнями надав інший ордер серії КВ № 750617, виданий 25.01.2019 р. адвокату Філоненку Р.П. на представництво в господарських судах, який було надано вже після початку розгляду справи.

Також відповідач зазначав, що в додаткових поясненнях позивач невірно кваліфікує сплачену ним попередню оплату за договором чи то як збитки, чи як майнову шкоду, у зв'язку з чим не зрозуміло, що саме позивач просить суд стягнути з відповідача - шкоду, збитки чи оплату за договором.

Водночас, відповідач зазначав, що незрозумілого змісту роздруківки з месенджера Telegram не є належними та допустимими доказами в порядку ст.ст. 76, 77 ГПК України. Відповідач заперечує проти вказаних доказів і не визнає їх достовірності. Більш того, укладеним між сторонами договором передбачено розділ 4 "Обмін інформацією", де месенджер Telegram відсутній, натомість вказано, що передача документів підтверджується актом приймання-передачі. Також договором передбачено, що замовник (позивач) зобов'язується вчасно надавати виконавцеві (відповідачу) необхідні документи та інформацію в порядку, визначеному в договорі. Проте, необхідні для виконання документи позивачем не надані, що унеможливило надання послуг і тягне за собою наслідки, про які зазначав відповідач у своїх листах, направлених на адресу позивача і ним отриманих. Крім того, відповідач зазначив, що заявлені позивачем судові витрати є неспівмірними і не підтверджені належними доказами.

У судовому засіданні 28.03.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримував; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Як зазначено в ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні 28.03.2019 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

15.03.2016 р. між Фізичною особою-підприємцем Логосом Богданом Васильовичем (виконавець) та ТОВ "РОТОН-ПРО" в особі ОСОБА_5 (замовник) було укладено договір про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується надати, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити на умовах та в порядку, передбачених цим договором комплекс консультаційних та юридичних послуг за програмою, розробленою виконавцем з питань повернення депозитної заборгованості по договорам: договір банківського вкладу № 8231-ЮР від 17.09.2014 р., укладений з ПАТ «Златобанк» (банк), на користь замовника відповідно до заявки замовника, що формується згідно додатку № 1 до договору (послуга).

Слід зазначити, що, попри посилання в договорі на надання послуг фізичній особі, вказаний договір був укладений між ФОП Логосом Б.В. як виконавцем та юридичною особою ТОВ "РОТОН-ПРО" в особі ОСОБА_5 як замовником. Наведена обставина слідує з позову ТОВ "РОТОН-ПРО" та була підтверджена представником ФОП Логоса Б.В. у судовому засіданні.

Згідно з п. 1.2 договору метою надання послуги виконавцем за заявкою замовника є комплексний аналіз наявної документації у замовника та правовідносин між банком та замовником, вироблення алгоритму дій та концептуального плану щодо захисту прав та законних інтересів замовника з приводу повернення з банку депозитних коштів (в тому числі - з урахуванням спеціального правового положення банку - віднесення його до категорії проблемних, неплатоспроможних, введення в банк тимчасової адміністрації, ліквідація банку та введення в банк ліквідатора, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб).

У відповідності з п. 1.6 договору комплекс послуг включає в себе заходи, що вживаються виконавцем щодо попереднього вивчення та комплексного аналізу правовідносин між замовником та банком, Фондом, уповноваженою особою Фонду, визначення стратегії та тактики дій з питань погашення депозитної заборгованості банка перед замовником, підготовку документів щодо правового супроводження вказаних дій, ведення перемовин та досягнення домовленості з уповноваженими представниками вказаних осіб, судовий супровід вказаних дій (підготовка процесуальних документів, представлення інтересів замовника в судах відповідних юрисдикцій), отримання судових рішень щодо виконання договору, правовий супровід виконання вказаних судових рішень.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість послуг виконавця, що надаються за розділом 1 договору, визначається сторонами за домовленістю та зазначається в заявці до договору, а винагорода, що становить 35% від повернутої за допомогою виконавця суми по договорах (п. 1.1), сплачується замовником не пізніше трьох робочих днів з моменту повернення такої суми (п. 9 договору).

Оплата послуг, що надаються за пунктом 1.1 договору, здійснюється замовником авансом у строк, що не перевищує 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання даного договору (п. 2.2 договору).

Умовами п. 2.5 договору передбачено, що документом, який підтверджує надання виконавцем послуг за цим договором є акт приймання-передачі наданих послуг. Вказаний акт складається виконавцем в двох примірниках і передається замовнику для підписання. Вказаний акт підписується замовником протягом 3 робочих днів з дня його передачі виконавцем.

Відповідно до п. 5.4 договору виконавець зобов'язується: виконати пункт 1.1 цього договору протягом 3-х місяців, якщо інший строк не буде необхідний після виникнення обставин, які сторони не могли передбачити на момент укладення договору; своєчасно надавати якісні послуги замовнику відповідно до договору; надавати замовнику на підпис два примірника акту наданих послуг.

У відповідності з п. 5.6 договору замовник зобов'язується вчасно надавати виконавцеві необхідні документи та інформацію в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з п. 6.2 договору виконавець несе відповідальність за невиконання чи неналежне надання послуг.

Як встановлено в п. 7.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

ФОП Логосом Б.В. та ТОВ "РОТОН-ПРО" в особі ОСОБА_5 було підписано додаток № 1 (заявка) до договору про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., відповідно до якого на комплекс консультаційних та юридичних послуг з питань повернення депозитної заборгованості за договором банківського вкладу № 8231-ЮР від 17.09.2014 р., укладеного з ПАТ «Златобанк» на користь замовника, заборгованість за яким становить 280109,00 грн., вартість послуг сторонами було визначено в сумі 18000,00 грн.

На виконання умов договору зі сторони замовника в особі ОСОБА_5 було оплачено на користь ФОП Логоса Б.В. 18000,00 грн., що підтверджується розписками від 15.03.2016 р.

Факт здійснення позивачем вказаного авансового платежу сторонами не заперечується, проте передбачені договором послуги відповідачем надані не були, що також не заперечується сторонами.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 03 від 11.09.2018 р. з пропозицією повернути сплачену замовником суму в розмірі 18000,00 грн.

Як зазначено у позові, відповідь на претензію отримано не було, грошові кошти не повернуто.

ТОВ "РОТОН-ПРО" було направлено на адресу ФОП Логоса Б.В. лист № 30 від 31.10.2018 р., відповідно до якого позивач зазначив, що станом на 31.10.2018 р. послуги виконавцем не були надані. В результаті надіслання замовником листа з претензією виконавцю, відповіді у встановлений строк замовник так і не отримав, отже є підстави вважати, що виконавець порушив істотні умови договору, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 615, 907 Цивільного кодексу України, позивач відмовляється від прийняття послуг і вважає договір розірваним з моменту отримання даного листа та вимагає повернення сплаченої замовником суми в розмірі 18000,00 грн. на підставі ст. 226 Господарського кодексу України в строк, який не перевищує 3х банківських днів з моменту отримання цього листа.

Як зазначено у позові, відповідь на вказаний лист позивачем отримано не було, кошти не повернуто.

Оскільки відповідач не повернув ТОВ "РОТОН-ПРО" 18000,00 грн. сплаченої вартості ненаданих послуг за договором про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг фізичній особі № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами оцінки доказів, наявних у матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову у даній справі з огляду на таке.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., ТОВ "РОТОН-ПРО" було перераховано на користь ФОП Логоса Б.В. 18000,00 грн. попередньої оплати, проте передбачений договором комплекс послуг виконано відповідачем не було.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не надано передбачених згадуваним вище пунктом 2.5 договору актів приймання-передачі наданих послуг.

Між тим, згідно з п. 3.1 договору послуги за договором надаються виконавцем в усній формі або в письмовій формі (за домовленістю сторін).

Суд констатує як відсутність у матеріалах справи доказів ненадання відповідачем послуг позивачеві в усній формі, так і відсутність доказів досягнення домовленості між сторонами про надання консультацій у письмовій формі.

Водночас, згідно з п. 3.2 договору, у разі необхідності надання письмових роз'яснень до консультацій, наданих за договором, та підготовки документів, що супроводжують усні роз'яснення, вони надаються протягом 3 робочих днів з дати отримання виконавцем всієї необхідної інформації від замовника.

Поряд з цим, порядок обміну інформацією сторони врегулювали в розділі 4 договору. Так, згідно з п. 4.1 договору умовою належного виконання виконавцем своїх обов'язків с оперативне і повне надання замовником достовірної інформації та документів, необхідних виконавцю для якісного та своєчасного надання послуг.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що обмін інформацією між сторонами здійснюється уповноваженими представниками замовника та виконавця в письмовій формі, в тому числі, з використанням електронної пошти, засобів факсимільного зв'язку.

Обмін документами між сторонами підтверджується сторонами актом приймання-передачі документів (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору строки надання інформації і документів обговорюються в кожному конкретному випадку уповноваженими представниками сторін.

Умовами п. 4.5 договору встановлено, що виконавець зобов'язується зберігати в таємниці та не використовувати недобросовісно інформацію, що надається йому у процесі виконання цього договору. Замовник зобов'язується не порушувати право інтелектуальної власності виконавця на зроблену виконавцем програму з питань повернення депозитної заборгованості замовнику.

Таким чином, судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р. надання виконавцем послуг у письмовій формі поставлено в залежність від надання замовником документів та інформації також у письмовій формі.

Проте, доказів надання ТОВ "РОТОН-ПРО" ФОП Логосу Б.В. будь-якої інформації чи документів у письмовій формі для надання послуг за договором матеріали справи не містять.

Окрім того, заперечуючи проти позову, відповідач наголошував на тому, що на претензію позивача № 03 від 11.09.2018 р. відповідачем було надано відповідь № 37 від 16.10.2018 р., за змістом якої ФОП Логос Б.В. вказував, що ненадання замовником первісних документів (договорів банківського вкладу/рахунку, договорів цесії, документів для ідентифікації клієнтів банку-цесіонаріїв, виписок за рахунками та листування цедента з цесіонаріями та ін.) унеможливлює надання послуг з незалежних від виконавця причин.

Зазначений лист № 37 від 16.10.2018 р. був направлений виконавцем замовнику на юридичну адресу останнього 16.10.2018 р. і був отриманий адресатом 18.10.2018 р., що підтверджується фіскальним чеком № 376 від 16.10.2018 р. про направлення рекомендованого листа та витягом з сайту Укрпошти, копії яких долучені до матеріалів справи (оригінали оглянуті судом).

Окрім того, попри зазначене у позові, у відповідь на лист ТОВ "РОТОН-ПРО" № 30 від 13.11.2018 р., ФОП Логосом Б.В. було надіслано на адресу позивача лист № 13/11-01 від 13.11.2018 р., за змістом якого відповідач зазначав про отримання від позивача 13.11.2018 р. зазначеного вище листа № 30 від 31.10.2018 р. без будь-яких додатків, в якому містилися посилання на невиконання відповідачем умов договору та його розірвання. Проте, відповідач звертав увагу позивача на те, що відповідно до п. 4.1 договору № НПД-ФО-037 від 15.03.2018 р. про надання комплексу консультаційних та юридичних послуг умовою належного виконання виконавцем своїх обов'язків є оперативне і повне надання замовником достовірної інформації та документів, необхідних виконавцю для якісного та своєчасного надання послуг. Однак, замовником затримується надання первісних документів (договорів банківського вкладу/рахунку, договорів цесії, документів для ідентифікації клієнтів банку - цесіонаріїв, виписок за рахунками та листування цедента з цесіонаріями та ін.), незважаючи на надісланий ФОП Логосом Б.В. на адресу ТОВ "РОТОН-ПРО" лист № 37 від 16.10.2018 р., що унеможливлює надання послуг з незалежних від виконавця причин. Крім того, у даному листі відповідач звертав увагу позивача на те, що за умовами договору виконавець не несе відповідальності за неналежне надання послуг, що спричинене ненаданням, несвоєчасним наданням, наданням в неповному обсязі необхідної інформації та документації чи наданням недостовірної інформації замовником, а також на те, що у такому випадку передплата за надані виконавцем послуги не повертається.

Зазначений лист № 13/11-01 від 13.11.2018 р. був направлений виконавцем замовнику на юридичну адресу останнього 13.11.2018 р. і був отриманий адресатом 15.11.2018 р., що підтверджується фіскальним чеком № 460 від 13.11.2018 р. про направлення рекомендованого листа та витягом з сайту Укрпошти, копії яких долучені до матеріалів справи (оригінали оглянуті судом).

Таким чином, відповідачем спростоване твердження про ненадання останнім відповідей на претензію позивача та лист про розірвання договору.

Як передбачено пунктом 6.3 укладеного сторонами договору, виконавець не несе відповідальності за неналежне надання послуг, що спричинене ненаданням, несвоєчасним наданням, наданням не в повному обсязі необхідної інформації та документації чи наданням недостовірної інформації замовником. В цьому випадку передплата за надані виконавцем послуги не повертається.

Поряд з цим, суд відхиляє посилання ТОВ "РОТОН-ПРО" на надання позивачем відповідачеві інформації та документів, які є необхідною умовою для якісного та своєчасного надання послуг за договором № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., шляхом направлення документів та інформації, що запитувалися ФОП Логосом Б.В., в електронних листах через месенджер Telegram з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Поряд з цим, суд відзначає, що надані позивачем до справи роздруківки скриншотів телефону з повідомленнями, якими невідома особа обмінювалася з абонентом «Logos ФОП Златобанк», не свідчать жодним чином ані про те, що вказані повідомлення стосуються сторін даної справи, ані про те, що вони стосуються укладеного між ними договору № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р. чи предмету даного позову.

Окрім того, вказані повідомлення не містять тексту документів, якими начебто обмінювалися сторони, а месенджер Telegram не визначений розділом 4 укладеного сторонами договору в якості засобу зв'язку.

Водночас, згадуваний вище пункт 4.3 договору не містить винятків, за яких обмін інформацією між сторонами міг бути не підтверджений актами приймання-передачі документів, яких до матеріалів справи не надано.

Також судом відхиляються посилання позивача на здійснену ним відмову від договору, у зв'язку з якою він і звернувся до замовника з вимогою про повернення коштів, з огляду на таке.

Положеннями укладеного між сторонами договору не передбачено право односторонньої відмови від договору, проте позивач в якості підстави для відмови від отримання послуг посилався на приписи ст.ст. 615, 907 ЦК України та ст. 226 ГК України.

У відповідності з приписами статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Статтею 226 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. У разі невиконання зобов'язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов'язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язання. Відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання, не звільняє зобов'язану сторону від виконання зобов'язання в натурі, крім випадків, зазначених у частині третій статті 193 цього Кодексу.

Між тим, слід зазначити, що згідно зі ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

З урахуванням всього наведеного вище суд дійшов висновку щодо відсутності порушення встановленого договором № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р. зобов'язання з боку відповідача і, відповідно, щодо відсутності підстав для відмови позивача від зобов'язання в порядку ст. 615 ЦК України, що виключає у даному випадку і застосування ст. 226 ГК України.

Отже, оскільки укладений сторонами договір є чинним, доказів його розірвання чи визнання недійсним матеріали справи не містять, то правовідносини, які склались між сторонами, є такими, що тривають у часі, а позов про стягнення 18000,00 грн. здійсненої позивачем на користь відповідача попередньої оплати за послуги за договором є передчасним.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених законом підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "РОТОН-ПРО" про стягнення 18000,00 грн., сплачених на виконання умов договору № НПД-ФО-037 від 15.03.2016 р., з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності з приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на оплату правничої допомоги адвоката покладаються на позивача у разі відмови йому у позові.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються у даній справі на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 08.04.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна