ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019р. Справа № 917/463/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" ( , вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава 36022; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39601)

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (код 03361655, пров. Героїв Бресту, б. 35а, м. Кременчук, Полтавська область, 39623)

про стягнення 38 622,93грн.,

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

Учасники у справі в судове засідання не викликались , справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 11.04.2018р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (відповідач) про стягнення 38 622,93грн., з яких грн. - 37 177,13грн. пеня, 1 445,80грн. - 3% річних за неналежне виконання умов Договору про постачання електричної енергії № 0334 від 02.09.2011р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного проведення розрахунків за отриману електричну енергію, внаслідок чого позивач, на підставі приписів чинного законодавства та умов Договору, нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.03.2019р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/463/19. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 11.04.2019р.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 26.03.2019р.

Явка в судове засідання представників сторін обов"язковою не визнавалась.

Відповідач проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву (вх. № 3503 від 05.04.2019р.). Зокрема зазначає, що причиною здійснення розрахунків за поставлену електричну енергію в інший, ніж передбачений Договором, строк є особливий порядок розрахунків. Оскільки відповідач фінансується за рахунок місцевого бюджету, порядок розрахунків між позивачем та відповідачем здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (зі змінами). Вказує, що розрахунки за поставлену електричну енергію здійснено у порядку, встановленому зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів після їх надходження в установленому порядку. Також відповідач, посилаючись відсутність своєї вини в несвоєчасності проведення розрахунків за Договором, на відсутність поточного боргу за послуги з постачання електричної енергії, а також те, що строк прострочення з оплати послуг є незначним, просить суд позовні вимоги задовольнити частково, зменшивши суму пені на 85%.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (за умовами договору - Постачальник) та Комунальним підприємством "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (за умовами договору - Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 0334 (далі - Договір, копія договору з додатками - а.с. 22-35).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 15 343,1 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а також здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.3., п. 2.3.4. Договору).

У відповідності до п. 1 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії (а.с. 30), розрахунковим вважається період з 000 годин 1-го числа попереднього місяця до 000 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію провадяться Споживачем виключного грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії за регульованим тарифом.

Згідно п. 2 Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" платежі за електричну енергію здійснюються Споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника у наступних обсягах та строки:

- 20% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до 26 числа місяця, що передує розрахунковому;

Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявлений на поточний розрахунковий період та на відсоток планового платежу.

Відповідно до п. 3 п. 1 Додатку № 2 Споживач самостійно знімає показники розрахункових лічильників о 000 годині 1-го числа, оформлює "Відомість про фактичну покази розрахункових приладів обліку електричної енергії" та до 1500 годин надає її Постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення "Акта про обсяги спожитої (переданої) Споживачу (субспоживачу) електричної енергії".

Обсяги постачання електричної енергії на 2018 рік погоджені сторонами у додатку № 1 до Договору.

Таким чином, уклавши з Договір про постачання електричної енергії відповідач погодився з порядком оплати електричної енергії.

Згідно п. 4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3., 2.3.4. Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Пунктом 9 Додатка № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії передбачено, що у разі несвоєчасної сплати платежів, обумовлених даним Порядком, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та 3% річних на весь час прострочення.

Позивач стверджує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині своєчасного здійснення передоплати 20% від заявленого (договірного) електроспоживання, а також своєчасної оплати активної та реактивної електроенергії, у зв"язу з чим позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача:

- пеню за порушення зобов"язань щодо своєчасної оплати активної електроенергії в листопаді 2018р. в сумі 17 190,50грн.;

- пеню за порушення зобов"язань по попередній оплаті активної електроенергії ( 20% до 26 числа місяця, що передує розрахунковому ) в листопаді та груднів 2018р. в сумі 19 827,50грн.;

- 3% річних за несвоєчасну оплату спожитої активної електроенергії в листопаді 2018р. - у сумі 1 432,54грн.;

- пеню за порушення зобов"язань щодо своєчасної оплати реактивної електроенергії в листопаді 2018р. в сумі 159,13грн.;

- 3% річних за несвоєчасну оплату спожитої реактивної електроенергії в листопаді 2018р. - у сумі 13,26грн.

На підтвердження обсягів спожитої електроенергії позивачем надано: копію рахунку № А0334 від 30.11.2018р. за активну електроенергію за листопад 2018р., копію акта про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію) за листопад 2018р., копію відомості відповідача про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії протягом розрахункового періоду від 01.11.2018р. до 01.12.2018р., копію рахунку №Р0334 від 30.11.2018р. на оплату за перетікання реактивної електроенергії за листопад 2018р. (а.с. 36, 38-42).

На підтвердження дат та сум здійснених відповідачем оплат по Договору позивачем надано копії відповідних платіжних доручень (а.с. 43, 44, 46).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов'язання за Договором про постачання електричної енергії № 0334 від 02.09.2011р. Вказане підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, рахунками, актом про обсяги переданої (використаної) електроенергії (а.с. 36-40).

Відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором про постачання електричної енергії оплачував отриману електричну енергію з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростовується та підтверджується матеріалами справи, зокрема, платіжними дорученнями (а.с. 43,44, 46).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст.ст. 546, 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Також, в п. 9 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі приписів чинного законодавства України та умов Договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасне здійснення оплати та передоплати активної електроенергії та оплату реактивної електроенергії в сумі 37 177,13грн., у тому числі:

- 19 827,50 грн. пені за зобов"язаннями листопада, грудня 2018 р. по попередній оплаті електроенергії ( період з 26.10.2018р. по 26.12.2018р.) ;

- 17 190,50 грн. пені за зобов"язаннями листопада 2018 р. по оплаті активної електроенергії (період з 12.12.2018р. по 26.12.2018р.,

- 159,13 грн. пені за зобов'язаннями листопада 2018 р. по оплаті реактивної електроенергії за період з 12.12.2018р. по 17.12.2018р.

Також позивач заявив вимоги про стягнення 3% річних, з яких:

- 1 432,54грн. - 3% річних за зобов"язаннями листопада 2018р. по оплаті активної електроенергії за період з 12.12.2018р. по 26.12.2018р.

- 13,26 грн. 3% річних за зобов"язаннями листопада 2018р. по оплаті реактивної електроенергії за період з 12.12.2018р. по 17.12.2018р.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків пені та 3% річних (з урахуванням заявлених позовних вимог), суд прийшов до висновку, що заявлені розміри нарахувань не перевищують розрахункових, відповідають вимогам чинного законодавства і є правомірними.

Щодо причин, які призвели до неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань, на які вказує відповідач у відзиві на позов, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених цивільним кодексу України.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що проведення розрахунків за електричну енергію здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (зі змінами), суд зазначає, що порядок та строки проведення розрахунків за електричну енергію передбачено умовами Договору, а саме Додатком № 2 до нього "Порядок розрахунків". В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві на позов просить зменшити розміру пені на 85% . В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказує, що він є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є задоволення потреб населення та інших споживачів в послугах водопостачання та водовідведення. Покладення додаткових витрат на підприємство, як стверджує відповідач, негативно вплине на розвиток системи водопостачання. Також посилається на відсутність своєї вини в несвоєчасності проведення розрахунків за Договором, на відсутність поточного боргу за послуги з постачання електричної енергії, а також те, що строк прострочення з оплати послуг є незначним.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку, що останнє підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, беручи до уваги те, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті основного боргу за договором про постачання електричної енергії, той факт, що відповідач є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється за кошти місцевого бюджету , а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов"язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 ЦК України , ч. 1 ст. 233 ГК України правом та зменшити розмір нарахованої позивачем пені на 50%, тобто до 18 588,57грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення пені судом задовольняються частково в сумі 18 588,57грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд у позові відмовляє.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 18 588,57грн. пені та 1 445,80грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню, в іншій частині - позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача (без урахування зменшення судом розміру пені).

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради (код 03361655, пров. Героїв Бресту, б. 35а, м. Кременчук, Полтавська область, 39623) на користь на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) на р/рахунок 7001 в АТ "ТАСКОМБАНК" у м. Києві, МФО 339500, код 25717118 пеню в сумі 18 588,57грн., 3% річних в сумі 1 445,80грн., , а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 15.04.2019р.

Суддя О.О. Ореховська