ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Справа №909/668/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кишенюк Н.Т.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Екоторг» №16 від 16.01.2019

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 (головуючий суддя Грица Ю.І., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 02.01.2019)

у справі № 909/668/18

за позовом ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Екоторг», с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Славмир», с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області

про відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження майна в сумі 38 499,18 грн.

Представники сторін у судове засідання не викликались

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Екоторг" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Славмир" про стягнення коштів в сумі 38 499,18 грн, зокрема шкоди заподіяної в результаті пошкодження майна.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 (суддя Грица Ю.І.) у справі № 909/668/18 у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів заподіяння належному йому майну саме відповідачем ТОВ "Славмир" шкоди в заявленій сумі, а також не доведено факту заподіяння збитків внаслідок протиправних дій відповідача, тобто наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема ні з пояснень експерта, ні з наданого ним висновку не випливає причинно-наслідкового зв"язку між затіканням талих вод в приміщенні позивача та завданими збитками.

ТОВ «Екоторг» подано апеляційну скаргу № 16 від 16.01.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/311/19 від 21.01.2019), в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на те, що прийняте рішення не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам процесуального і матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, скаржник зазначає, що чинне законодавство (ч.2 ст. 1166 ЦК) встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди, що означає, що обов'язок по доведенню відсутності вини у заподіяній шкоді покладається саме на відповідача, а не на позивача, однак судом першої інстанції такий обовязок покладено на позивача, що суперечить вимогам чинного законодавства, про що зазначено Верховним Судом у справі № 727/2651/15-ц від 23 травня 2018 року.

Також скаржник стверджує, що суд безпідставно прийшов до висновку, що покрівля будівлі перебуває у спільній власності обох сторін. Такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи, вимогах чинного законодавства, оскільки, на думку скаржника, суд безпідставно застосував Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» який не може бути застосований до спірних правовідносин, адже в даному випадку мова йде про нежитлову нерухомість. При цьому судом повністю проігноровано ту обставину, що між сторонами проведено реальний розподіл майна із виділенням кожній із сторін окремих приміщень, на частині позивача ремонт було проведено, натомість, ремонт покрівлі над належними йому приміщеннями відповідач не проводив, що і стало причиною залиття, про що свідчить акт від 26.03.2018, в якому визначено, що причина залиття, - неналежне утримання покрівлі ТзОВ «Славмир» над належними йому приміщеннями. В судовому засіданні, ця обставина у встановленому порядку спростована не була.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 справу №909/668/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_3, суддям Орищин Г.В. та Желіку М.Б.

Представники сторін у судове засідання не викликались. Про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Екотор" на рішення Господарського суду міста Івано-Франківської області від 16.05.2018 у справі № 909/668/18 сторони повідомлялися належним чином.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.10, 12 ст. 270 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

До того ж, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що учасники справи не зверталися до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням про розгляд апеляційної скарги у даній справі у судовому засіданні з викликом представників сторін, як того вимагає абзац 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що у зв"язку з незадовільним технічним станом будівель, належних ТОВ "Славмир", зокрема, покрівлі даху над належним ТОВ "Екоторг" приміщеннями, 26.03.2018 сталося затікання талих вод та залиття частини приміщень належних ТОВ "Екоторг", які знаходяться безпосередньо під приміщеннями відповідача.

Вказаний факт зафіксовано 26.03.2018 у акті про залиття комісією за участю представників Хутір-Будилівської сільської ради, а також відображено в звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об"єкта, згідно якого площа замокання (пошкодження) складає: в танцювальному залі - 21м.кв, в санвузлі - 26 м.кв, в гардеробі- 15 м.кв. Площа замокання стіни бенкетного залу, суміжної із танцювальним - 19 м.кв. Цим же звітом визначено і орієнтовні фінансові витрати на усунення пошкоджень в розмірі 28 000,0грн. (а.с.16-18).

Згідно договору підряду від 06.04.2018 та акта приймання-передачі виконаних робіт від 14.04.2018 вартість будівельних робіт склала 28 198,0грн (а.с.24-15).

Крім того, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №17/18 від 04.04.2018 (а.с.19), вартість послуг експерта, якого було залучено для визначення обсягів збитків від замокання, склала 1 600,0грн.

Окрім того, позивачем зазначено, що у процесі виконання робіт по усуненню наслідків замокання було використано природного газу (для просушування) на суму 5 694,40грн. і 454,39 грн. для його транспортування, а також електроенергії на загальну суму 2 552,39грн.

З огляду на викладене, позивач вважає, що у процесі виконання робіт по усуненню наслідків замокання йому заподіяно шкоду в сумі 38 499,18грн, що стало підставою для звернення з позовними вимогами до господарського суду.

У відповідності або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Згідно частини другої вказаної статті під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно по статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, суттєвим складовим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Тобто, слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Матеріалами справи підтверджується та правомірно встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Славмир» та ТОВ «Екоторг» є співвласниками будівлі торгового комплексу по вул. Лисенка, 25 в с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області на праві спільної часткової власності, про що свідчить наявний у справі витяг про право власності (а.с.37).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).

Отже, виходячи з положень чинного законодавства, допоміжні приміщення та конструктивні елементи, які забезпечують належне функціонування як житлового так і нежитлового будинку, є неподільними і фактично перебувають у спільній сумісній власності власників будинку.

Тобто, враховуючи належність сторонам у справі на праві спільної часткової власності нежитлових приміщень у будівлі торгового комплексу по вул. Лисенка, 25 в с. Хутір - Будилів Снятинського району Івано-Франківської області допоміжні приміщення та конструктивні елементи такої будівлі (дах, стіни, вентиляційні камери тощо) належать обом сторонам на праві спільної власності і кожен з них має рівне право з іншим користуватися такими елементами будівлі для забезпечення належного її утримання та обслуговування нежитлових приміщень в такій будівлі.

Також судова колегія зазначає, що не може бути належним доказом у справі поверховий план спірної будівлі, наданий позивачем, оскільки з нього не вбачається можливим встановити, що належні ТОВ «Славмир» приміщення знаходяться над приміщеннями ТОВ «Екоторг», а відтак, не приймаються до уваги твердження позивача про те, що пошкодження сталося через протікання талих вод через приміщення ТОВ «Славмир», які в даний час не використовуються і неналежно утримуються.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не заперечував, що пошкодження його стелі і відбулося внаслідок несправності покрівлі даху, котра є, як зазначалось вище, власністю ТОВ «Екоторг» також.

З огляду на вищенаведені обставини, судова колегія прийшла до висновку, що обов"язок утримання покрівлі в належному стані належить як ТОВ "Екоторг" та і ТОВ «Славмир», оскільки будівля перебуває у їхній спільній сумісній власності, отже, протиправність дій виключно ТОВ "Славмир" відсутня.

Щодо договору підряду на виконання робіт №2 від 06.04.18 та акту приймання - передачі ремонтних робіт, довідки про вартість виконаних робіт, які подані позивачем в підтвердження підставності позовних вимог, судова колегія зазначає, що останні підтверджують факт виконання в приміщенні ремонтних робіт на суму 28 198,00грн.

Однак із зазначених документів не вбачається, що будівельні роботи здійснювались по ліквідації наслідків затікання талих снігових вод. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача з приводу надання оцінки завданих збитків та визначення ступеня пошкодження приміщення.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що позивачем здійснено ремонт приміщення без погодження з відповідачем оцінки завданих збитків та ступеня пошкодження приміщення.

Оцінюючи звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта, на який посилається позивач, слід зазначити наступне: назва та форма документу "Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта" був затверджений Додатком 1 до Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель) і споруд, громадських будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 №95 та втратив чинність 23.05.2015 на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 №79, у відповідності до якого було затверджено форму звіту Додатком №2 до Порядку за назвою «Про проведення технічного обстеження ». Однак, даний наказ діяв до вступу в дію наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 №158. Отже звіт «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта», який виконав експерт ОСОБА_4 не передбачений жодним нормативним актом. Крім того, вказаний звіт не відповідає жодній із форм затверджених всіма трьома вище переліченими наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України.

Також, слід звернути увагу на те, що у вказаному звіті експерта відсутня дата обстеження проведеного експертом; відсутня дата його складення; міститься інформація про орієнтовані фінансові витрати, що не передбачено для даного звіту, а сам експерт не є спеціалістом у сфері оціночної діяльності збитків.

Окрім того, як вбачається із висновку оціночного звіту, експерт за результатим проведення технічного обстеження основних несучих та огороджувальних конструкції об»єкта частини приміщень ресторану «Червона Калина», які належать ТОВ «Екоторг», а саме танцювального залу, туалетної кімнати, гардеробної кімнати, банкетного залу виявив, що в результаті неналежного утримання покрівлі над вище розміщеними нежитловими приміщеннями трапилося залиття талими сніговими водами.

Як зазначив суд першої інстанції, викликаний в судове засідання для надання пояснень у справі експерт з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_4 пояснив, що приміщення було ним оглянуто та висунуто припущення, що можливість затікання талих вод через нерівність поверхні перекриття над будівлею, однак у висновку не підтвердив факту неправомірності дій відповідача чи його причетності до такого затікання, із вищенаведеного звіту не вбачається, що експерт оглядав покрівлю чи вище розташовані приміщення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В силу дії ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дослідивши всі обставини справи, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту заподіяння належному йому майну саме відповідачем ТОВ "Славмир" шкоди в заявленій сумі, а також не доведено факту заподіяння збитків внаслідок протиправних дій відповідача, тобто наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки відповідача, збитків, безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вини), зокрема ні з пояснень експерта, ні з наданого ним висновку не випливає причинно-наслідкового зв"язку між затіканням талих вод в приміщенні позивача та завданими збитками.

Відповідно ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суд першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Екоторг» №16 від 16.01.2019 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 у справі №909/668/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Екоторг», с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області.

2.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 04.04.2019

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.