ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа №907/698/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.,

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балеги Маряни Іванівни б/н від 20.02.2019

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2019, суддя: Ремецькі О.Ф., м. Ужгород, (повний текст ухвали складено - 12.02.2019),

про повернення зустрічної позовної заяви

у справі № 907/698/18

за позовом відділу з питань приватизації майна в районі, м. Виноградів Закарпатської області

до відповідача фізичної особи-підприємця Балеги Маряни Іванівни, м. Виноградів Закарпатської області

про визнання недійним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

28.11.2018 позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про розірвання договору №2/17 від 01.05.2017 оренди нежитлових приміщень (вбудовані приміщення) площею 49,8 кв.м., розміщених за адресою: м. Виноградів, вул. Лікарняна, буд. 13 (перший поверх), посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 13, 14, 131-1 Конституції України, ст.ст. 11-16, 530, 610, 611, 615, 626, 628, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Короткий зміст вимог зустрічного позову.

04.02.2019 до Господарського суду Закарпатської області надійшла зустрічна позовна заява Балеги Маряни Іванівни, в якій вона просить суд внести зміни до умов оспорюваного договору оренди нежитлового приміщення в частині можливості здійснення орендарем капітального ремонту без погодження з орендодавцем та початку перебігу строку оренди з реальної можливості орендарем використовувати орендоване приміщення.

Зустрічна позовна мотивована тим, що внаслідок тривалого ненадання орендодавцем згоди на здійснення орендарем капітального ремонту орендованого приміщення істотно порушуються його права, оскільки орендар позбавлений можливості використовувати об'єкт оренди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2019 зустрічну позовну заяву Балеги Маряни Іванівни до Відділу з питань приватизації майна в районі Виноградівської райради та Виноградівської районної ради про внесення змін до договору оренди №2/17 від 01.05.2017 та додані до неї матеріали повернуто заявнику.

Вказана ухвала мотивована тим, що підстави та предмет позову за первісним позовом та за зустрічним позовом є різними, заявником за зустрічним позовом не є відповідач за первісним та вимога за зустрічним позовом пред'явлена не тільки до позивача за первісним позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким направити для продовження розгляду в суд першої інстанції, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вимоги первісного та зустрічного позовів є взаємопов'язані, а задоволення одного з них виключає задоволення іншого.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погодився з висновками місцевого господарського суду та навів мотиви, аналогічні викладеним в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України вказана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви розглядається без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред'являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов'язаних вимог.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

а) обидва позови взаємно пов'язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов'язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись.

в) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Судами встановлено, що предметом позовних вимог первісного позову є визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень з підстав порушення його умов в частині здійснення страхування орендованого приміщення, здійснення протипожежної безпеки, невикористання приміщення за цільовим призначенням та погіршенням стану орендованого приміщення.

Водночас, у зустрічній позовній заяві відповідач просить суд внести зміни до умов оспорюваного договору оренди з тих підстав, що внаслідок тривалого ненадання орендодавцем згоди на здійснення орендарем капітального ремонту орендованого приміщення істотно порушуються його права, оскільки орендар позбавлений можливості використовувати об'єкт оренди.

Отже, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що підстави та предмет позову за первісним позовом та за зустрічним позовом є різними (зокрема вимоги за первісним позовом обґрунтовані неналежним виконанням договору оренди, а вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані порушенням права користування; задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову; окрім того, заявником за зустрічним позовом пред'явлено вимогу за зустрічним позовом не тільки до позивача за первісним позовом.

Задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову не доводить відсутності у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. Задоволення зустрічного позову не тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зважаючи на встановлення наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зустрічна позовна заява не пов'язана з розглядом первісного позову, що свідчить про відсутність підстав для її розгляду спільно з первісним позовом, у зв'язку з чим зустрічна позовна заява правильно повернута заявнику без розгляду.

За таких умов, місцевий господарський суд правильно з'ясував характер спірних правовідносин, які склались між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви, що не спростовано доводами апеляційної скарги, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України дотримуючись принципу змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 1, 2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2019 у справі №907/698/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балеги Маряни Іванівни залишити без задоволення.

Судовий збір в розмірі 1921,00 грн. залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець