ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" квітня 2019 р. Справа № 1/65-Б

за заявою Закритого акціонерного товариства "Агросвіт", м.Володимир-Волинський

до Приватного підприємства "Макаронна компанія", с.Тарасове, Луцького району

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Гордійчук А.Ю.

Представники:

від кредиторів: ПАТ "Дельта Банк" - Рішко Н.І., довіреність від 28.02.2019 року

ліквідатор: Кушнір Ю.О., довіреність від 01.04.2019 року №01/04

встановив: ухвалою суду від 18.03.2010 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Макаронна компанія", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Драгун І.І.

Ухвалою суду від 16.01.2013 року замінено розпорядника майна ПП "Макаронна компанія" Драгун І.І. на арбітражного керуючого Михайловського С.В.

Ухвалою суду від 19.06.2013 року затверджено реєстр вимог кредиторів ПП "Макаронна компанія".

29.01.2014 року судом винесено постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, ліквідатором призначено Михайловського С.В.

Відповідно до п.п. 3.1.11 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 26.11.2010р. №30 та на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області від 09.02.2015 року №01-3/5 у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Гончар М. М. проведено автоматизований перерозподіл (повторний розподіл) справи № 1/65-Б.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2015 року справу №1/65-Б розподілено судді Кравчук А.М.

Ухвалою суду від 19.02.2015 року справу № 1/65-Б за заявою ЗАТ "Агросвіт" до ПП "Макаронна компанія" про банкрутство прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 16.11.2016 року, залишеною в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року, у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 16.08.2016 року з реалізації майна ПП "Макаронна компанія", відмовлено.

Постановою ВГС України від 19.04.2017 року ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.11.2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року скасовано, справу в частині розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 16.08.2016 року, передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області в іншому складі суду.

Ухвалою суду від 18.07.2017 року, залишеною в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 року, у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 16.08.2016 року з реалізації майна ПП "Макаронна компанія", відмовлено.

Постановою ВГС України від 15.11.2017 року ухвалу Господарського суду Волинської області від 18.07.2017 року та постанову Рівненського апеляційного Господарського суду від 11.08.2017 року скасовано, справу в частині розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 16.08.2016 року, передано на новий розгляд до Господарського суду Волинської області в іншому складі суду.

Ухвалою суду від 29.01.2018 року у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 16.08.2016 року з реалізації майна ПП "Макаронна компанія", відмовлено.

Ухвалами суду від 05.12.2016 року, 27.07.2017 року, 05.09.2017 року, 09.11.2017 року відкладено вирішення питання про прийняття скарги ПАТ "Дельта Банк" від 02.12.2016 року на дії ліквідатора, заяв ТОВ "Українська боргова компанія" № 10905 від 13.07.2017 року, ТОВ "ФК" Довіра та Гарантія" №28869 від 13.07.2017 року, ПАТ "Українська інноваційна компанія" №328-17 від 28.08.2017 року про заміну кредитора його правонаступником, клопотання Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 07.11.2017 року про заслуховування проміжного звіту до повернення матеріалів справи Господарському суду Волинської області у зв'язку з оскарженням ухвали суду від 29.01.2018 року.

Ухвалою суду від 16.02.2018 року розгляд вищевказаних клопотань призначено на 14.03.2018 року (том 27, а.с. 95-96).

У зв'язку з оскарженням ПАТ "Дельта Банк" ухвали суду від 29.01.2018 року матеріали справи супровідним листом №01-19/1/65-б/1050/18 від 23.02.2018 року направлені до Рівненського апеляційного господарського суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 року ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.01.2018 року залишено без змін.

Матеріали справи повернуті Господарському суду Волинської області.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року розгляд справи призначено на 25.07.2018 року.

У зв'язку з оскарженням ПАТ "Дельта Банк" постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 року матеріали справи супровідним листом від 21.06.2018 року направлені до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2018 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" залишено без задоволення; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 року та ухвалу Господарського суду Волинської області від 29.01.2018 року у справі № 1/65-Б залишено без змін.

Матеріали справи повернуті Господарському суду Волинської області.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року заяву Волинського обласного центру зайнятості №615/22/02-01 від 0708.2018 року про заміну кредитора його правонаступником прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду 09.01.2019 року о 16 год. 00 хв., зобов'язано ліквідатора Михайловського С.В. подати суду пояснення по суті скарги, заяв на день розгляду справи.

Ухвалами суду від 09.01.2019 року замінено кредиторів у справі про банкрутство Приватного підприємства "Макаронна компанія" Волинське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності його правонаступником Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області щодо грошових вимог в сумі 5 003 грн. 51 коп., як вимоги другої черги; Луцький міський центр зайнятості його правонаступником Волинським обласним центром зайнятості щодо грошових вимог в сумі 4 356 грн. 05 коп., які внесені до шостої черги реєстру вимог кредиторів боржника; відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку Волинської області його правонаступником Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області щодо грошових вимоги в сумі 1 944 грн. 07 коп., як вимоги другої черги; 3 грн. 60 коп., як вимоги шостої черги. Повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання у справі на 06.02.2019 року о 10:00 год., зобов'язано сторін до 04.02.2019 року подати суду: ТОВ "Українська Боргова Компанія", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" пояснення щодо суми та черговості кредиторських вимог, визнаних судом та переданих ТОВ "Українська Боргова Компанія" до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", ТОВ "Грифон Капітал"; ліквідатору Михайловському С.В. пояснення по суті заяв ТОВ "Українська Боргова Компанія", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну кредитора його правонаступником, щодо заходів та строків завершення ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання у справі на 13.03.2019 року о 10:00 год., зобов'язано сторін до 04.03.2019 року подати суду: ТОВ "Українська Боргова Компанія", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія": пояснення щодо суми та черговості кредиторських вимог, визнаних судом та переданих ТОВ "Українська Боргова Компанія" до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", ТОВ "Грифон Капітал"; ліквідатору Михайловському С.В. пояснення по суті заяв ТОВ "Українська Боргова Компанія", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну кредитора його правонаступником, щодо заходів та строків завершення ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року повідомлено учасників справи про відкладення судового засідання у справі на "03" квітня 2019 р. на 14:00 год.

У скарзі №18.5/2498 від 29.11.2016 року ПАТ "Дельта Банк" зазначає, що ліквідатором неправомірно здійснено розподіл коштів, отриманих від реалізації майна боржника, в тому числі майна, що перебуває в заставі банку, зокрема, на погашення основної грошової винагороди арбітражного керуючого (оцінка, оплата послуг арбітражного керуючого та працівників, транспорт, пошта тощо). Зазначає, що ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено чіткі вимоги до порядку погашення забезпечених вимог та не передбачено права ліквідатора на погашення своїх витрат у справі про банкрутство, у т.ч. сплати винагороди за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна.

Ліквідатор Михайловський С.В. у запереченнях №02-19/589 від 19.07.2018 року, додаткових запереченнях №02-19/12 від 08.01.2019 року, поясненнях №02-19/74 від 05.02.2019 року, №02-19/143 від 01.03.2019 року, №02-19/180 від 12.03.2019 року, клопотанні №02-19/252 від 03.04.2019 року представник у судовому засіданні 03.04.2019 року скаргу заперечує. Зазначає, що загальна сума коштів від реалізації заставного майна банку становить 573 701 грн. 86 коп., з яких 295 000 грн. 00 коп. - погашення вимог від реалізації заставного майна, 23 819 грн. 53 коп. - перераховано на рахунок ПП "Гратіс-Плюс" згідно ухвали суду від 28.10.2015 року, 54 988 грн. 23 коп. - сплачено торгуючій організації, 199 894 грн. 10 коп. - інші витрати, зокрема оплата послуг ліквідатора та працівників, оцінка майна. Підставою для нарахування та стягнення грошової винагороди стали протоколи засідання комітету кредиторів боржника від 19.02.2014 року, 12.03.2014 року, 31.12.2014 року та ухвала суду від 21.01.2015 року про затвердження основної грошової винагороди в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень ліквідатора ПП "Макаронна компанія". Крім того, грошові кошти в сумі 40 000 грн. 00 коп. є витратами на проведення експертної оцінки заставного майна. Зазначає, що у випадку коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, пропорційно визнаних судом кредиторських вимог. У відсотковому відношенні загальна сума нарахованої грошової винагороди арбітражного керуючого, яка підлягає стягненню з кредитора ПАТ "Дельта Банк", складає 525 332 грн. 71 коп. Загальна сума, яка відшкодована ліквідатору за рахунок продажу майна боржника, що перебуває у заставі ПАТ "Дельта Банк" складає 306 166 грн. 10 коп., що є значно менша, ніж підлягає стягненню з кредитора. Крім того, на підставі постанови № 150 від 02.03.2015 правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", що позбавляє будь-яке стягнення з банку заборгованості, в тому числі і відшкодування оплати послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Зазначає, що затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди ліквідатору буде подано на затвердження разом з поданням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. На адресу ліквідатора не надходило клопотань від банку з проханням брати участь у засіданні комітету кредиторів боржника. Розгляд справи просить відкласти у зв'язку з необхідністю бути присутнім у судовому засіданні в Рівненському районному суді по розгляду справи №570/762/19 03.0.2019 року о 12 год. 00 хв.

ПАТ "Дельта Банк" у поясненнях №23/1/2767 від 18.02.2019 року, додаткових поясненнях №23.1/2872 від 02.04.2019 року, представник у судовому засіданні скаргу підтримує, зазначає, що ліквідатором здійснено оплату його послуг за погодженням з комітетом кредиторів, проте без затвердження витрат судом. Про скликання засідань комітету кредиторів ПАТ "Дельта Банк" повідомлений не був. Клопотання про відкладення розгляду справи заперечує, оскільки у судове засідання з'явився уповноважений представник ліквідатора, якому делеговані повноваження на представництво у даній справі.

Клопотання про відкладення розгляду справи відхилене судом як необґрунтоване.

Явка ліквідатора ухвалою суду від 13.03.2019 року обов'язковою не визнавалась. Представнику ліквідатора, який з'явився у судове засідання, делеговано повноваження щодо подання усних та письмових пояснень, доводів і міркувань з усіх питань, що виникають в ході судового процесу. Судове засідання по розгляду скарги неодноразово відкладалося. Пояснення по суті долучені до матеріалів справи. У ліквідатора було достатньо часу для подання додаткових пояснень при їх наявності.

Крім того, судом враховано вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Судом встановлено, що згідно з ст. 115 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Згідно п. 37 інформаційного листа ВГС України № 01-06/606/2013 від 28.03.2013 року "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в разі неотримання керівником боржника заробітної плати за останні дванадцять місяців його роботи, основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно з п. 4 ст. 115 Закону витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Відповідно до ст. 115 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.

Вказаної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постанові від 23.04.2013 року по справі № 5020-544/2011.

За відсутності діяльності боржника, відсутності майна банкрута, відшкодування вказаних витрат має бути покладено на ініціюючого кредитора, а також і на всіх інших виявлених кредиторів у такій справі - пропорційно визнаних вимог кожного у справі. При цьому, законодавець не ставить вказаний порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство боржника, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організації тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 31.07.2013 року у справі № 920/98/13, від 31.07.2013 року у справі № 12/120-Б-10, від 16.10.2014 року у справі № Б24/10-10.

За змістом ст.ст. 44, 84 ГПК України витрати на оплату послуг арбітражного керуючого входять до складу судових витрат і їх стягнення повинно здійснюватись у справі, під час розгляду якої такі витрати виникли.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього закону.

Відповідно до ч.9 ст.26 Закону рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

На засіданнях комітету кредиторів боржника 19.02.2014 року, 12.03.2014 року, зокрема погоджено укладення ліквідатором договорів про надання бухгалтерських послуг з бухгалтером або з бухгалтерською фірмою з оплатою праці в сумі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно на термін ліквідаційної процедури, юридичних послуг з юристом або з юридичною фірмою з оплатою праці в сумі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, на термін ліквідаційної процедури, послуг з помічником (організатором діловодства) з оплатою праці в сумі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно на термін ліквідаційної процедури; встановлено Михайловському С.В. основну грошову винагороду в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць здійснення повноважень ліквідатора боржника; затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди Михайловському С.В. за виконання обов'язків ліквідатора боржника в сумі 185 866 грн. 55 коп. за період з 29.01.2014 року по 31.12.2014 року (том 30, а.с. 49-54).

Ухвалами суду від 21.01.2015 року затверджено арбітражному керуючому Михайловському С.В. основну грошову винагороду в розмірі, що дорівнює розміру чотирьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень ліквідатора та відшкодування витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури згідно підтверджуючих документів, з дня винесення постанови про визнання ПП "Макаронна компанія" банкрутом; звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Михайловському у сумі 185 866 грн. 55 коп. за виконання ним повноважень ліквідатора по справі №1/65-Б про банкрутство Приватного підприємства "Макаронна компанія" за період з 21.01.2014 року по 31.12.2014 року.

27.06.2018 року на засіданні комітету кредиторів боржника затверджено, зокрема звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Михайловському С.В. за період з лютого 2014 року по червень 2018 року в сумі 1 070 142 грн. 00 коп. (том 30, а.с. 55-58).

Згідно абз. 3 п. 4 ст. 42 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Таким чином, Законом не передбачено покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення за рахунок інших коштів, ніж від реалізації заставного майна.

Відповідно до ст.49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року, 16.08.2016 року відбулися відкриті торги по реалізації майна ПП "Макаронна компанія", що перебуває у заставі ПАТ "Дельта Банк".

Згідно протоколів проведення повторного аукціону по реалізації майна боржника від 26.06.2015 року загальна сума від продажу заставного майна ПАТ "Дельта Банк" складає 573 701 грн. 86 коп. (том 21, а.с. 3-12).

Розподіл коштів ліквідатором Михайловським С.В. здійснено наступним чином:

- 23 819 грн. 53 коп. - на виконання ухвали суду від 28.10.2015 року №1/65-Б перераховано на рахунок ПП "Гратіс-Плюс" (том 30, а.с. 30);

- 54 988 грн. 23 коп. - сплачено торгуючій організації за проведення аукціонів з продажу заставного майна;

- 295 000 грн. 00 коп. - погашення вимог ПАТ "Дельта Банк" (том 30, а.с. 29);

- 40 000 грн. 00 коп. - оцінка заставного майна боржника;

- 159 894 грн. 10 коп. - оплата послуг працівників, зокрема, бухгалтера, юриста, помічника, у справі №1/65-Б за період з березня по грудень 2014 року (в т.ч. нарахування ЄСВ на заробітну плату працівників).

Згідно протоколу проведення повторного аукціону по реалізації майна боржника від 16.08.2016 року загальна сума від продажу заставного майна ПАТ "Дельта Банк" складає 1 068 125 грн. 88 коп. (том 30, а.с. 32)

Розподіл коштів ліквідатором Михайловським С.В. здійснено наступним чином:

- 106 812 грн. 59 коп. - оплата послуг торгуючої організації (том 30, а.с. 42);

- 855 041 грн. 29 коп. - погашення вимог ПАТ "Дельта Банк" (том 30, а.с. 43);

- 106 272 грн. 00 коп. - оплата послуг арбітражного керуючого Михайловського С.В.

Грошові кошти в сумі 201 800 грн. 82 коп., з яких: 40 000 грн. 00 коп. оцінка майна боржника, 161 800 грн. 82 коп. оплата послуг торгуючої організації за проведення аукціонів з продажу майна боржника 26.06.2015 року, 16.08.2016 року, є фактично витратами, пов'язаними безпосередньо з продажем заставного майна ПАТ "Дельта Банк".

Така ж правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України №5021/2737/2011 від 25.05.2016 року, №915/1340/13 від 02.04.2015 року, Верховного Суду №927/1191/14 від 14.02.2018 року.

Твердження скаржника щодо неправомірності розподілу арбітражним керуючим Михайловським С.В. грошових коштів, отриманих з продажу майна боржника, що перебуває у заставі ПАТ "Дельта Банк" в сумі 268 971 грн. 00 коп., на оплату послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора боржника, оплату послуг працівників, зокрема, бухгалтера, юриста, помічника, суд вважає обгрунтованим.

Згідно ч. 4 ст. 42 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 9 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Таким чином, за приписами вказаних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кошти від продажу майна банкрута, що знаходиться у заставі кредитора, можуть використовуватись виключно для позачергового задоволення вимог саме цього кредитора - заставодержателя.

При цьому, у будь-якому випадку кошти, отримані ліквідатором від продажу заставного майна боржника, одразу підлягають перерахуванню у повному обсязі заставодержателю. У той же час, ця обставина у подальшому не звільняє заставного кредитора від обов'язку оплати витрат на проведення ліквідаційної процедури за наявності відповідного судового рішення у справі про банкрутство, яким визначено джерела та порядок оплати таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГС України №42/116 від 11.04.2017 року.

Нормами ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено автоматичного відрахування з суми реалізації заставного майна сум, належних до виплати арбітражному керуючому в якості відшкодування витрат на оплату послуг ліквідатору банкрута.

Згідно абз. 2, 3 ч. 7 ст. 115 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Вирішуючи питання щодо розміру оплати послуг арбітражного керуючого за конкретний період виконання ним повноважень ліквідатора, господарський суд має визначити, який саме період виконання арбітражним керуючим обов'язків ліквідатора підлягає оплаті, яка саме сума та з яких джерел підлягає сплати на користь арбітражного керуючого, оскільки фактичне отримання арбітражним керуючим оплати послуг неможливо без затвердження ухвалою господарського суду розміру, періоду, джерела та порядку оплати послуг арбітражного керуючого.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/32824/15 від 01.03.2018 року.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому Михайловському С.В. по червень 2018 року в сумі 1 070 142 грн. 00 коп. ліквідатором не подавався, предметом розгляду в судовому порядку не був та відповідно судом не затверджувався.

Докази доведення до відома всіх кредиторів справи про банкрутство ПП "Макаронна компанія", на яких покладається обов'язок щодо виплати винагороди ліквідатора у разі відсутності майна боржника, про нарахування та виплату відповідної суми ліквідатору в якості грошової винагороди в матеріалах справи відсутні, не спростовані представником ліквідатора у судовому засіданні.

Ухвалами суду від 23.04.2014 року, 28.05.2014 року здійснено заміну кредитора ПАТ "Кредитпромбанк", який входить до складу комітету кредиторів, в частині забезпечених та не забезпечених вимог його правонаступником ПАТ "Дельта Банк".

Докази повідомлення ПАТ "Дельта Банк" про проведення засідань комітету кредиторів боржника відсутні. Представник банку такі повідомлення заперечує.

Оскільки грошові кошти в сумі 268 971 грн. 00 коп. не є в розумінні ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" витратами, пов'язаними з утриманням, збереженням та продажем заставного майна, судом не визначено розмір, період, джерела та порядок їх сплати, а тому незаконно утримані ліквідатором Михайловським С.В. з вартості реалізованого заставного майна.

Враховуючи вищевикладене, те, що спірні кошти отримані ліквідатором, розподіл отриманих від реалізації майна коштів проводиться з ліквідаційного рахунку, суд дійшов висновку, що скаржником доведено належними та допустимими доказами порушення норм чинного законодавства ліквідатором Михайловським С.В., які можуть бути підставою для частково задоволення скарги, визнання певних дії ліквідатора неправомірними та повернення спірної грошової суми на ліквідаційний рахунок боржника ПП "Макаронна компанія".

При цьому, судом взято до уваги висновки постанови Верховного Суду у постанові №910/32824/15 від 01.03.2018 року, на яку посилається і ліквідатор, згідно якої арбітражний керуючий, за наявності вимог щодо неоплачених винагороди та витрат, не є кредитором в розумінні приписів ст. 1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", його вимоги не включаються до реєстру вимог кредиторів боржника, а відповідно до п.1 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, входять до витрат, які задовольняються першочергово (поряд з забезпеченими вимогами), після реалізації частини ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено Законом.

Крім того, у постанові Верховного Суду №910/32824/15 від 01.03.2018 року зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру оплати послуг арбітраджного керуючого за конкретний період виконання ним повноважень ліквідатора, господарський суд має визначити, який саме період виконання арбітражним керуючим обов'язків ліквідатора підлягає оплаті, яка саме сума та з яких джерел підлягає сплати на користь арбітражного керуючого, оскільки фактичне отримання арбітражним керуючим оплати послуг неможливо без затвердження ухвалою господарського суду розміру, періоду, джерела та порядку оплати послуг арбітражного керуючого.

Твердження ліквідатора, що в розумінні вказаної постанови оплата послуг ліквідатора має бути відшкодована в тому числі за рахунок продажу майна боржника, що перебуває у заставі банку, не приймається судом.

В розумінні ч. 4 ст. 42 Закону, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. В той час, кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Судом встановлено, що утримана ліквідатором сума 266 166 грн. 10 коп. є витратами, відшкодованими на оплату послуг ліквідатора та працівників, тобто фактично не є витратами, пов'язаними з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення.

Докази на підтвердження того, що дані витрати пов'язані з утриманням, збереженням, реалізацією майна боржника, що перебуває у заставі ПАТ "Дельта Банк" ліквідатором не подані.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові ВГС України №5021/2737/2011 від 25.05.2016 року, на яку посилається ліквідатор у своїх запереченнях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 37-49, 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 86, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ухвалив:

1. Скаргу ПАТ "Дельта Банк" від 29.11.2016 року № 18.5/2498 на дії ліквідатора Михайловського С.В. задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії ліквідатора Михайловського С.В. в частині розподілу коштів в сумі 266 166 грн. 10 коп. з вартості реалізованого заставного майна ПАТ "Дельта Банк".

3. Зобов'язати ліквідатора Михайловського С.В. повернути на ліквідаційний рахунок боржника кошти в сумі 266 166 грн. 10 коп., отримані від реалізації заставного майна ПАТ "Дельта Банк".

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 08.04.2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук