ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 Справа № 912/686/17

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: Боруш А.О., посвідчення №199 від 30.08.2017, довіреність №1 від 11.04.2018, адвокат

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2018 у справі №912/686/17 (суддя Кабакова В.Г.; рішення ухвалене о 16:18 год. у місті Кропивницький, повне рішення складено 29.12.2018)

за позовом Фермерського господарства "Рис-К", с.Недогарки, Олександрійський район, Кіровоградська область

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м.Кропивницький, Кіровоградська область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

- Олександрійської районної державної адміністрації, м.Олександрія, Кіровоградська область

- Недогарської сільської ради, с.Недогарки, Олександрійський район, Кіровоградська область

на стороні відповідача:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра", м.Кропивницький, Кіровоградська область

- ОСОБА_2, м.Луганськ

- ОСОБА_3, м.Сєверодонецьк, Луганська область

- ОСОБА_4, м.Сєверодонецьк, Луганська область

- ОСОБА_5, м.Сєверодонецьк, Луганська область

- ОСОБА_6, м.Сєверодонецьк, Луганська область

- ОСОБА_7, м.Луганськ

- ОСОБА_8, м.Луганськ

- ОСОБА_9, м.Луганськ

- ОСОБА_10, м.Свердловськ, Луганська область

- ОСОБА_11, м.Первомайськ, Луганська область

- ОСОБА_12, м.Сєверодонецьк, Луганська область

- ОСОБА_13, м.Кропивницький, Кіровоградська область

- ОСОБА_14, м.Кропивницький, Кіровоградська область

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Фермерське господарство "Рис-К" (позивач) звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (відповідач), у якому просило:

- визнати поновленим договір оренди землі від 05.12.2006, укладений між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", зареєстрований у Олександрійському районному відділ КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 за №48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, зареєстрованої в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 за №00966;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, щодо земельної ділянки площею 22,0352 га ріллі, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у редакції, запропонованій позивачем у прохальній частині позову (а.с.3-10 т.1).

Матеріально-правовою підставою поданого позову позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та вказав на продовження користування земельною ділянкою та відсутність заперечень відповідача у встановлений законом строк щодо продовження орендних відносин.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №912/686/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову у даній справі, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивач звернувся до відповідача з пропозицією поновити дію договору на той самий строк і на тих самих умовах лише 01.02.2017, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 33 Закону України "Про оренду землі". До того ж, оскільки додаткова угода не була укладена між сторонами у місячний строк, договір оренди землі між сторонами припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі №912/686/17 касаційну скаргу Фермерського господарства "Рис-К" задоволено; постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено.

Скасовуючи рішення та постанову попередніх судових інстанцій та задовольняючи позовні вимоги, Вищий господарський суд України виходив з того, що за доведеності факту належного виконання Орендарем умов договору оренди, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк (лист від 16.09.2016), не надіслання Орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк, продовження використання ним земельної ділянки після закінчення строку дії договору вказують на наявність у Орендаря передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі" переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк на тих самих умовах.

Постановою Верховного Суду від 22.02.2018 заяву Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 у справі №912/686/17 задоволено частково; постанову Вищого господарського суду України від 20.09.2017, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.04.2017 у справі №912/686/17 скасовано; справу №912/686/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

Верховний Суд у своїй постанові, зокрема вказав, що судами першої та апеляційної інстанцій помилково відмовлено в задоволенні позову з підстав звернення позивача з додатковою угодою після закінчення строку дії договору, а касаційна інстанція не мала права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду. Отже, судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій суперечать нормам матеріального права, а тому є незаконними. Крім того Верховний Суд звернув увагу, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в заяві про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 наголошує на тому, що станом на квітень 2017 року (рішення у справі судом першої інстанції прийнято 12.04.2017) земельної ділянки площею 22,0352 га, яка є предметом договору від 04.12.2006 (кадастровий номер НОМЕР_2) вже не існує і відповідачем надано дозволи на розроблення проектів землеустрою іншим особам.

Під час нового розгляду рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.09.2018 у справі №912/1426/18 (суддя Кабакова В.Г.) позов задоволено повністю.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено положеннями частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі". В свою чергу відповідач порушив встановлений частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячний термін розгляду листа-повідомлення. Матеріалами справи встановлено, що позивач по закінченню строку дії Договору продовжив користування відповідною земельною ділянкою і станом на 17.03.2017 не має заборгованості із сплати податків, зборів та платежів, при цьому факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору до розгляду справи під час нового розгляду відповідачем не спростовано. Суд встановив, що 01.02.2017 позивач направив відповідачу для підписання додаткову угоду про поновлення Договору в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" і відповідач отримав вказаний проект, чим спростовуються доводи відповідача про те, що позивач не ініціював укладання додаткової угоди. Судом зазначено, що матеріалами справи підтверджено, що позивач належним чином виконував умови Договору та вчинив належні дії для його поновлення. Натомість відповідач не дотримався положень вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" та в період дії рішення суду касаційної інстанції про поновлення дії договору оренди землі вчинив дії, направлені на поділ земельної ділянки та її передачу у власність іншим особам.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (відповідач) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2018 у справі №912/686/17, прийняти нове рішення, яким відмовити ФГ "Рис-К" в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що лист Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області від 01.02.2016 №01-11/206 є пропозицією узгодити інші істотні умови Договору оренди землі, але з матеріалів справи вбачається, що ФГ "Рис-К" після отримання цього листа не вчинило конклюдентних дій. Позивач не відреагував на лист відповідача про узгодження істотних умов за договором від 05.12.2006, як того вимагає частина 2 статті 644 Цивільного кодексу України. Відсутність заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді". Вказує на те, що конструкція частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обумовлює відсутність факту письмового повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, тобто вирішальне значення для поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах має сам лише факт заперечення орендодавця у поновленні договору, без будь-якого його обґрунтування. Вважає, що зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції та не було враховано при прийнятті рішення суду. 04.11.2016 Головне управління заперечило щодо поновлення дії договору в порядку передбаченому частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". З копії позовної заяви вбачається, що ФГ "Рис-К" отримало лист-повідомлення від 04.11.2016 безпосередньо в Головному управлінні та в місячний термін після закінчення дії позивач був повідомлений про заперечення орендодавця, що підтверджено самим позивачем. Крім того, згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 по справі №912/4396/16, що набрало законної сили, встановлено, що до правовідносин, які склались між сторонами не може бути застосовано частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою передбачено таку підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (адже в матеріалах справи наявне заперечення орендодавця та докази отримання позивачем). Також відповідач вказує, що 28.11.2018 виконком Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області довідкою повідомив, що обробіток земельних ділянок здійснює ТОВ "Торговий Дім "Грін-Терра". Отже, за твердженням відповідача, позивач не продовжив фактичне використання земельної ділянки, що підтверджується також наданою довідкою третьою особою від 12.06.2018 та договором про надання послуг від 08.05.2018, крім цього за інформацією сільської ради третя особа сплачує кошти за використання земельної ділянки. При цьому відповідач наголошує, що позивач у судовому засіданні не спростовував зазначені доводи. Крім того, відповідач зазначає, що формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. На час надходження відповідної документації третіх осіб до державного кадастрового реєстратора були відсутні порушення статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", у зв'язку з чим був здійснений поділ ділянки. Відповідно до пункту 18 Порядку №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідні рішення державного кадастрового реєстратора є чинними та ніким не скасовувались. Реєстрацію спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 22,0352 га було скасовано державним кадастровим реєстратором шляхом поділу. Відповідні дії вчинялися після відмови ФГ "Рис-К" в задоволенні апеляційної скарги на набрання рішення суду першої інстанції законної сили, що свідчить про відсутність протиправних дій з боку державного кадастрового реєстратора. Тобто зміна фактичних площ і меж земельної ділянки після кладення договору оренди земельних ділянок унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Апелянт вважає помилковим твердження суду, що скасування державної реєстрації земельної ділянки вже після розгляду справи у суді касаційної інстанції, рішення якого набрало законної сили, жодним чином не спростовує факт виникнення у сторін правовідносин за договором оренди землі, які виникли ще 01.11.2016. Вказує на недоречність посилання суду і на приписи п. е) статті 56 Закону України "Про землеустрій", оскільки вважає, що докази надання згоди позивача на поділ земельної ділянки матеріали справи не повинні містить, адже на час внесення відомостей до ДЗК договір оренди землі закінчився в порядку передбаченому статтею 31 Закону України "Про оренду землі" та судом апеляційної інстанції відмовлено було позивачу у задоволенні апеляційної скарги. Вважає помилковим і висновки суду, що правовідносини оренди землі між сторонами виникли ще з 01.11.2016, а тому скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 жодним чином не впливає на факт існування цих правовідносин, адже в даному випадку суд ігнорує приписи частини 10 статті 33 Закону України "Про оренду землі". За твердженням апелянта, в матеріалах судової справи відсутні планово-картографічні матеріали та матеріали кадастрової зйомки, у зв'язку з чим суд не мав можливості визначити контури земельної ділянки якої не існує.

З апеляційною скаргою звернулось і ТОВ "ТД "Грін-Терра" (третя особа), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2018 у справі №912/686/17, прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

ТОВ "ТД "Грін-Терра" вказує на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, досліджуючи та поклавши в основу рішення листування між сторонами та їх дії до моменту закінчення строку дії договору, тобто до 31.10.2016, яке не має жодного обґрунтування юридичного відношення до поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (яка є самостійною матеріально-правовою підставою для поновлення договору) та змістом листа відповідача від 04.11.2016 №Ф-17433/0-9941/0/6-16, який на думку суду не є запереченням. Внаслідок неправильного дослідження та оцінки вказаних доказів (у тому числі і листа відповідача від 04.11.2016), а також неправильного трактування частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка не містить жодних вимог до листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, суд прийняв необґрунтоване та незаконне рішення на користь позивача.

ТОВ "ТД "Грін-Терра" також просить розглянути апеляційну скаргу за відсутності уповноваженого представника скаржника.

ФГ "Рис-К" (позивач) у відзиві на апеляційні скарги вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та ТОВ "ТД "Грін-Терра" без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2018 у справі №912/686/17 - без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач вказує, що вимог щодо повернення земельної ділянки позивачем після закінчення строку дії договору - 31.10.2016 відповідачем висловлено не було, а також не направлено акт прийому-передачі земельної ділянки. Щодо листа-повідомлення відповідача від 04.11.2016 про відмову позивачеві у поновленні договору оренди землі, то позивач звертає увагу на те, що його складено поза межами місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" і більш того, матеріали справи не містять доказів направлення такого листа на адресу позивача. Тому позивач вважає, що за встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом повідомленням про поновлення договору із наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Позивач вказує також, що лист відповідача від 14.02.2017 про заперечення щодо поновлення договору оренди було направлено позивачу пропуском передбаченого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячного строку та має відсилочний характер. Позивач наголошує на тому, що правовідносини щодо оренди земельної ділянки між ним і відповідачем виникли ще з 01.11.2016, оскільки датою припинення договору є 31.10.2016. Таким чином, обставина незаконного скасування державної реєстрації земельної ділянки після розгляду справи у суді касаційної інстанції (у жовтні 2017 року) жодним чином не спростовує факт виникнення у сторін правовідносин за договором оренди землі, які виникли ще 01.11.2016. Тому позивач вважає, що ним доведено у повному обсязі усі обставини, які підлягають доведенню для застосування матеріально-правової конструкції, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" і суд має дати належну правову оцінку спірним обставинам саме на відповідність цієї норми права. Окремо позивач звертає увагу на той факт, що на підставі постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 було зареєстроване право оренди спірних земельних ділянок за ФГ "Рис-К" і таким чином право оренди на спірну ділянку визнано державою, а позивач відповідно має "Законне сподівання" та "правомірне очікування" на реалізацію цього права у розумінні правових висновків ЄСРЛ. Як вказує позивач як користувач спірної земельної ділянки, він свого дозволу на поділ земельної ділянки не надавав, повідомлений про поділ земельної ділянки не був. Вважає дії відповідача, який обізнаний про спір між сторонами, зловживанням своїми правами з метою умисного утруднення розгляду справи та виконання рішення у разі задоволення позову. Позивач вважає також, що після поновлення договору оренди на спірну земельну ділянку він матиме всі підстави для повторної державної реєстрації земельної ділянки шляхом об'єднання земельних ділянок, які утворились в результаті її поділу. Щодо посилань відповідача на порушення прав учасників АТО на приватизацію земельних ділянок позивач звертає увагу на ту обставину, що у Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та в Закону України "Про особисте селянське господарство" відсутні такі пільги учасникам АТО та членам їх сімей як першочергове відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Натомість частина 1 статті 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Тому позивач вважає, що учасник АТО не мають жодного переважного права та пільг на приватизацію земельних ділянок вказаного цільового призначення, тим більш за рахунок земель, які перебувають в оренді фермерських господарств. Посилаючись на статтю 1 і 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне володіння своїм майном та встановлює, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умова, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, позивач вказує, що здійснюючи правосуддя суд на засадах верховенства права забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2019 відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області у задоволенні клопотання про проведення судового засідання 25.01.2019 о 11:30 год. в режимі відеоконференції, а також ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2019 та від 07.03.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра" та Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області у задоволенні клопотань про участь у судовому засіданні призначеному на 20.03.2019 о 10:00 год. у справі №912/686/17 в режимі відеоконференції, у зв'язку з відсутністю технічної можливості відповідно до даних, які були оприлюднені на сайті "Бронювання систем відеоконференцзв'язку".

12.03.2019 Олександрійська районна державна адміністрація (третя особа) надіслала до суду апеляційної інстанції пояснення, в яких повідомила, що між Олександрійською районною державною адміністрацією та ФГ "Рис-К" дійсно було укладено договір оренди земельної ділянки. Зазначила, що ФГ "Рис-К" за вказаним договором всі обов'язки орендаря виконувались належним чином та в повному обсязі; орендна плата сплачувалась вчасно в розмірах, встановлених договором; земельна ділянка використовувалась за її цільовим призначенням; до ФГ "Рис-К" як до орендаря вищевказаної земельної ділянки претензій не має; просить прийняти рішення по даній справі на розсуд суду. Крім того, у зв'язку з відсутністю коштів для забезпечення явки представника Олександрійської районної державної адміністрації до Центрального апеляційного господарського суду, просить провести розгляд вищевказаної справи за відсутністю представника.

У судовому засіданні 20.03.2019 представник позивача заперечував на задоволенні апеляційних скарг з підстав, зазначених у відзиві на апеляційні скарги.

Колегія суддів визнала, що неявка відповідача та третіх осіб не перешкоджає розгляду даної справи по суті спору за наявними в ній матеріалами.

За результатом перегляду даної справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 20.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень проти них, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (Орендодавець) та Фермерським господарством "Рис-К" (Орендар) укладено договір оренди від 05.12.2006, відповідно до умов п.1 якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Недогарської сільської ради (т.1 а.с.14-17).

Відповідно до п.2 договору в оренду передана земельна ділянка загальною площею 22,03 га, в тому числі ріллі - 22,03 га. Кадастровий номер НОМЕР_2.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить в цінах 1995 року - 87991,75 грн., проіндексована грошова оцінка на 01.01.2006 - 224466,95 грн. (п.4 договору).

Сторонами визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 2,1 відсотка нормативної грошової оцінки землі, що становить 4713,81 грн. за рік (пункт 8 договору).

Згідно з п.7 договору, договір було укладено на 5 років. Після закінчення строку договору Орендарю надано право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 за №48 (т.1 а.с.16).

19.12.2006 згідно з умовами п.18 договору після державної реєстрації у 10-денний термін земельна ділянка була передана Орендарю за актом приймання - передачі земельної ділянки (т.1 а.с.17 з обороту).

08.09.2011 сторонами підписано зміни до укладеного договору оренди щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендної плати та строку дії договору (т.1 а.с.18).

Відповідно до пункту 7 вказаних змін, договір укладено на 5 років з моменту реєстрації змін до договору оренди №48 від 19.12.2006. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

У пункті 8 змін до договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі в розмірі 4 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить 11262,94 грн. за рік.

Зміни до договору зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 №00966 (т.1 а.с.18 з обороту).

Відповідно до статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення змін до зазначеного договору, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, ФГ "Рис-К" набуло права користування (оренди) зазначеною в договорі земельною ділянкою з 31.10.2011 до 31.10.2016.

Листом від 01.02.2016 №01-11/206 (т.1 а.с.19) Управління Держгеокадастру в Олександрійському районі Кіровоградської області запропонувало Фермерському господарству "Рис-К" на виконання вимог статті 93 Земельного кодексу України, статті 19 Закону України "Про оренду землі" та статті 288 Податкового кодексу України, звернутись до Головного управління з питання перегляду діючих договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, для встановлення розміру орендної плати на рівні 8 відсотків від нормативної грошової оцінки та строку дії договорів на 7 років.

16.09.2016 Фермерське господарство "Рис-К" через Центр надання адміністративних послуг Олександрійської районної державної адміністрації звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом - повідомленням, в якому просило продовжити договір оренди землі, зареєстрований 19.12.2006 за №48 із змінами від 31.10.2011 №00966 загальною площею 22,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років. До зазначеного листа - повідомлення було додано: копію договору оренди зі змінами; копію правовстановлюючих документів; проект додаткової угоди; завірена копія агрохімічного паспорта поля; технічна документація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; довідку з сільської ради, що підтверджує належне виконання обов'язків за договором оренди (т.1 а.с.23-27).

Листом від 04.11.2016 №Ф-17433/0-9941/0/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило Фермерське господарство "Рис-К" про прийняте рішення стосовно заперечення щодо поновлення договору оренди земельної ділянки посилаючись на подання заяви з пропуском встановленого строку, що порушенням частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (т.1 а.с.28).

01.02.2017 позивач направив на адресу відповідача лист про поновлення строку дії договору разом із проектом підписаної додаткової угоди на той самий строк і на тих самих умовах та надав докази його направлення (т.1 а.с.33-36).

В матеріалах справи наявний наданий відповідачем лист-повідомлення від 18.01.2017 №27-11-0.63-600/2-17, в якому зазначено, що за результатами розгляду заяви позивача про поновлення договору оренди земельної ділянки, що розташована на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, зареєстрованого 19 грудня 2006 року №48 (додаткова угода до договору оренди зареєстрована 31 жовтня 2011 року за №00966 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, керуючись статтею 122 Земельного кодексу України, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" повідомило про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі (т.1 а.с.79). Доказів направлення цього листа на адресу позивача відповідачем у матеріали справи не надано.

Листом від 14.02.2017 №Ф-1234/0-1500/0/6-17 відповідач, пославшись на лист від 04.11.2016 №Ф-17433/0-9941/0/6-16, повідомив позивача про відмову у поновленні договору оренди землі у зв'язку з пропущеним терміном подання листа-повідомлення (т.1 а.с.80).

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 у справі №912/4396/16 (т.1 а.с.118-123) за позовом Фермерського господарства "Рис-К" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору оренди землі від 05.12.2006 та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 05.12.2006, який було заявлено на підставі ч.ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що фермерським господарством дотримано строк, в межах якого він має право використати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк (на поновлення договору). Однак, із рішення вбачається, що Фермерське господарство "Рис-К" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з проектом додаткової угоди про поновлення договору не на тих самих умовах і на той самий строк, а на інших умовах, що відповідає частині 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Також в рішенні зазначено про те, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не надало господарському суду докази на підтвердження того, що ним у встановлений місячний термін було розглянуто надісланий позивачем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірено його на відповідність вимогам закону та прийнято рішення про поновлення договору оренди землі, або ж направлено на адресу позивача заперечення щодо поновлення договору оренди. В листі - повідомленні відповідача №Ф-17433/0-9941/0/6-16 від 04.11.2016, який підготовлено Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області поза межами строку, передбаченого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", останній повідомив про заперечення в поновленні договору оренди землі з підстав пропуску позивачем строку звернення до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (згідно із частиною першою статті 2 Закону про оренду землі). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина перша статті 6 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

Відповідно до частин 2, 3 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 Цивільного кодексу України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 Цивільного кодексу України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 Цивільного кодексу України).

Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга статті 631 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України "Про оренду землі").

Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (частина перша статті 17 Закону України "Про оренду землі").

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (частина перша статті 19 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до положень статті 33 Земельного кодексу України по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

В постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, прийнятій у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, зроблений такий правовий висновок:

"5.2. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 №20 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, до повноважень якого віднесено, зокрема, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Кіровоградської області.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач завчасно, більш ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору, а саме 16.09.2016 листом-повідомленням звернувся до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, змінивши строк оренди на 7 років та розмір орендної плати - 8% нормативної грошової оцінки землі.

Тобто, позивачем було надано проект додаткової угоди зі змінами істотних умов договору, а саме: зміну строку оренди на 7 років та розміру орендної плати - 8% нормативної грошової оцінки землі, які були запропоновані позивачу Управлінням Держгеокадастру в Олександрійському районі від 01.02.2016.

Головне управління Держгеокадастру лише 04.11.2016 надало відповідь на даний лист позивача, в якому вказало про заперечення щодо поновлення договору оренди землі на умовах викладених заявником у проекті додаткової угоди у зв'язку з пропуском позивачем строку подання відповідної заяви, що є порушенням частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Даний лист не є запереченням відповідача щодо поновлення договору на той же строк і на тих же умовах у розумінні положень частини 6 статті 33 Закону "Про оренду землі".

Вимог щодо повернення земельної ділянки позивачем після закінчення строку дії договору - 31.10.2016 відповідачем висловлено не було. Також не було направлено акт прийому-передачі земельної ділянки.

Лист відповідача від 14.02.2017 про заперечення щодо поновлення договору оренди було направлено позивачу з пропуском передбаченого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" місячного строку.

Позивач по закінченню строку дії Договору продовжував користуватися відповідною земельною ділянкою, що підтверджується довідкою Недогарської сільської ради від 30.01.2017 №94 (т.1 а.с.32). Згідно довідки Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за № від 17.03.2017 позивач станом на 17.03.2017 не має заборгованості із сплати податків, зборів та платежів (т.1 а.с.45).

Таким чином, доказів заперечення в поновлені договору оренди на тих же умовах і на той же строк, у зв'язку з користуванням позивачем земельною ділянкою після закінчення договору оренди, у строк встановлений Законом, відповідачем не надано.

З урахуванням встановлених вище обставин колегія суддів вважає, що в даному випадку право позивача у спірних правовідносинах є порушеним та підлягає захисту.

Враховуючи, що договір оренди землі вважається поновленим лише у разі укладення додаткової угоди (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17), саме позов про визнання додаткової угоди укладеною є у цьому випадку належним та ефективним способом захисту порушеного права.

Зважаючи на те, що позивач вжив усіх залежних від нього заходів щодо дотримання процедури поновлення договору оренди, не допустив порушень зобов'язань за договором, господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", у редакції додаткової угоди від 08.09.2011, щодо земельної ділянки площею 22,0352 га ріллі, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, в редакції позивача.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди землі припинив свою дію через те, що 04.11.2016 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача про заперечення щодо поновлення договору оренди земельної ділянки.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про зміну фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів та вид використання земельних ділянок, що унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", виходячи з наступного.

Статтею 27 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

При цьому, в силу вимог частини 6 статті 319 Цивільного кодексу України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Частиною п'ятою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному закону.

Згідно статті 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Провадження у даній справі було порушено 02.03.2017. Достеменно знаючи про наявність на розгляді в суді справи щодо спірної земельної ділянки, ініційованої позивачем, який вважав, що вже на момент звернення до суду в нього було право на поновлення вищевказаного договору оренди. відповідач, видав накази про надання дозволів фізичним особам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність частин спірної земельної ділянки, а в подальшому надав їх у власність.

Суд першої правильно встановив, що листом відповідача від 06.12.2017 № 27-11-0.2-10837/2-17 представника позивача повідомлено, що державна реєстрація земельних ділянок із кадастровим номером НОМЕР_2 скасована 28.09.2017 шляхом поділу на 12 окремих ділянок (т. 2 а.с. 198).

На момент розгляду справи у Вищому господарському суді України та момент прийняття постанови цим судом державна реєстрація земельної ділянки не була скасована. Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (т. 2 а.с. 174, 175).

У зв'язку з цим, позивачем на підставі постанови Вищого господарського суду України від 20.09.2017 зареєстровано право оренди на земельну ділянку площею 22,0352 із кадастровим номером НОМЕР_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.10.2017 № .

Таким чином, право оренди на спірну земельну ділянку позивача визнано державою, а господарство відповідно має "законне сподівання" та "правомірне очікування" на реалізацію цього права у розумінні правових висновків ЄСПЛ.

Таким чином, скасування державної реєстрації земельної ділянки вже після розгляду справи у суді касаційної інстанції, рішення якого набрало законної сили, жодним чином не спростовує факт виникнення у сторін правовідносин за договором оренди землі, які виникли ще 01.11.2016.

Відповідно до п. е) статті 56 Закону України "Про землеустрій" складовим документом технічної документації щодо поділу земельної ділянки є нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні).

Докази надання згоди позивачем на поділ земельної ділянки матеріали справи не містять.

Правовідносини оренди землі між сторонами виникли ще з 01.11.2016, а тому скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 жодним чином не впливає на факт існування цих правовідносин.

На момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами (момент закінчення строку дії договору), а також на момент винесення рішення суду першої інстанції (12.04.2017) та постанови Вищого господарського суду України (20.09.2017) зміни меж земельної ділянки НОМЕР_2 або її цільового призначення не відбулось.

Право власності оформлено третіми особами лише у 2018 році.

Контури земельної ділянки, після перенесення відомостей про неї до архівного шару Державного земельного кадастру у зв'язку з поділом її на окремі ділянки, не змінились.

Отже, вказані дії державного органу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в даній справі, враховуючи наявність правомірних очікувань позивача, як орендаря, який належно виконував свої обов'язки за договором оренди землі щодо подальшого продовження строку його дії.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 в справі "Рисовський проти України", де суд дійшов висновку, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються".

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі фактичні обставини справи, їм дана належна правова оцінка, отже підстави для скасування постановленого судового рішення у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційних скарг як відповідача, так і третьої особи - ТОВ "ТД " "Грін-Тера" та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні обох апеляційних скарг, відповідні судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 20.12.2018 у справі №912/686/17 - залишити без змін.

Судові витрати у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Грін-Терра".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 09.04.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова