УХВАЛА

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/1069/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі № 910/1069/19

за позовом ОСОБА_1;

до 1) ОСОБА_2;

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016»

про розірвання договору

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 1) ОСОБА_2; 2) товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 07.12.2018р. та визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 07.12.2018р., на підставі якого було внесено зміни до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.12.2018р. між позивачем та відповідачем-1 був укладений Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», номінальною вартістю 10 150 000,00 грн. За умовами п.2.2. вказаного договору, відповідач-1 зобов'язався провести розрахунки за придбану частку рівними частинами до 15-го числа поточного місяця у розмірі 8,33% статутного капіталу Товариства, що за номінальною вартістю статутного фонду становить 845 833,50 грн. протягом 12 місяців. Проте, відповідач-1 взяті на себе за договором зобов'язання не виконав та станом на день подачі позову жодних платежів не здійснив. Відтак, оскільки відповідач-1 істотно порушив умови Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», позивач, на підставі ст. 651 ЦК України, просить розірвати вказаний договір у судовому порядку.

Крім того, позивач просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 07.12.2018р., на підставі якого було внесено зміни до складу засновників Товариства та відповідно внесено відомості в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016», оскільки відчужені позивачем корпоративні права за спірним договором, як особливий вид майна, не можуть бути йому повернуті у спосіб, як звичайне майно, а тільки шляхом застосування приписів чинного законодавства, яким врегульовано правовідносини набуття, припинення корпоративних прав та їх реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Крім того, одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2019р. відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

13.02.2019р. на адресу Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019р. відкрито провадження у справі № 910/1069/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні. Підготовче засідання у справі призначено на 21.03.2019р.

21.03.2019р. через загальний відділ господарського суду від позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019р. заяву від ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду

04.04.2019р. через загальний відділ господарського суду від позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» ().

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Позивач зазначає, що 12.03.2019р. на адресу ОСОБА_1 надійшов лист від ОСОБА_2, в якому повідомляється про те, що він прийняв рішення продати частку в статутному капіталі ТОВ «ФЕНІКС-2016» та надає копію Попереднього договору купівлі-продажу.

В даному попередньому договорі зазначено, що сторони погодили продаж частки в статутному капіталі ТОВ «ФЕНІКС-2016» за 9 000 000 грн., що є менше за вартість за якою ОСОБА_2 придбав частку в статутному капіталі в ОСОБА_1

Також в даному договорі п 4.1. зазначено, що ОСОБА_2 отримав від покупця завдаток в сумі 500 000,00 грн. Але жодної сплати станом на 19.03.2019 року від ОСОБА_2 на користь позивача не надходило.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що укладання договору купівліпродажу частки в статутному капіталі, позбавить його можливості вирішити питання щодо отримання належних йому коштів.

У зв'язку з цим, позивач просить суд заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-2016» ().

Проте, суд вважає, що вищевказані твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими підставами для вжиття заходів до забезпечення позову, ґрунтуються лише на його особистих припущеннях щодо загрози відновленню його прав у випадку задоволення позову і не підтверджені жодними належними доказами.

Таким чином, позивачем не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, ефективний захист та поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 08.04.2019р.

Суддя А.І. Привалов