ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа №907/497/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

суддів Кордюк Г.Т.

Орищин Г.В.

за участі секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ганусич Наталії Юріївни б/н від 12.02.2019 року (вх. №01-05/666/19 від 15.02.2019)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.01.2019 (повний текст рішення складено та підписано 05.02.2019, суддя Васьковський О.В.)

у справі № 907/497/18

за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м.Ужгород

до відповідача фізичної особи-підприємця Ганусич Наталії Юріївни, м.Ужгород

про стягнення суми 100020,68 грн. збитків,

за участю представників сторін: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.01.2019 по справі № 907/497/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Ганусич Наталії Юріївни на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради суму 100020,68 грн. та 1500,31грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради відмовити.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №907/497/18 розподілено колегії суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Кордюк Г.Т., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ганусич Наталії Юріївни б/н від 12.02.2019 (вх. №01-05/666/19 від 15.02.2019) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.01.2019 у справі 907/497/18 залишено без руху. Апелянта зобов'язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги, а саме надати суду докази доплати судового збору у розмірі 392,53 грн.

На адресу Західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшов лист б/н від 01.03.2019 (вх..ЗАГС №01-04/1434/19 від 04.03.2019) про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, а саме: квитанція від 01.03.2019 про сплату судового збору на суму 392,53 грн.

07.03.2019 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження, надано строк на подання відзиву сторонами, призначено справу до розгляду на 03.04.2019, витребувано матеріали справи з господарського суду Закарпатської області.

Представником позивача 25.03.2019 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Натомість саме між позивачем та відповідачем погоджено порядок здійснення розрахунку за фактичне використання земельної ділянки в період з 27.08.2015 до моменту державної реєстрації права оренди землі, котра здійснена 13.02.2018, а саме п.40 додаткової угоди від 22.01.2018 до договору оренди землі від 02.12.2005. Окрім того вказує, що у разі поновлення договору оренди за принципом мовчазної згоди, законом визначена обов'язковість укладення додаткової угоди та її державної реєстрації, що спростовує доводи скаржника.

22.03.2019 фізичною особою Ганусич Н.Ю. подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку. Згідно довідки старшого судового розпорядника від 26.03.2019 з 10.00 до 11.00. 03.04.2019 зали Західного апеляційного господарського суду заброньовані для проведення інших судових засідань в режимі відеоконференцзв'язку. У зв'язку з чим, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у задоволенні поданого клопотання відмовлено.

Представником позивача 29.03.2019 подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.03.2019 у задоволенні поданого клопотання відмовлено з аналогічних підстав.

02.04.2019 представником позивача подано заяву про розгляд апеляційної скарги без участі представника, в якому представник просить у зв'язку із зайнятістю зали судових засідань для проведення відеоконференції та відсутністю можливості у представника позивача прибути до суду апеляційної інстанції здійснювати розгляд справи з врахуванням наданих пояснень.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 03.04.2019 сторони участі уповноважених представників не забезпечили. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Відтак, колегія суддів із врахуванням того, що участь сторін у судовому засіданні не визнавалася обов'язковою, така участь є правом, а не обов'язком сторони, достатність доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, між управлінням майнової політики Ужгородської міської ради та приватним підприємцем Ганусич Наталією Юріївною 02.12.2005 укладено договір оренди землі площею 507 кв.м у місті Ужгороді, по вул. Франка, для комерційної діяльності. Договір зареєстрований Закарпатською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.12.2005 №111. Вказана ділянка була передана за актом приймання - передачі від 05.12.2005.

В подальшому дія договору неодноразово продовжувалась, а розмір орендної плати коригувався на підставі додаткових угод від 07.05.2007, від 08.04.2008, від 16.06.2015 та від 19.08.2010.

З огляду на державну реєстрацію Додаткової угоди від 19.08.2010, що проведена 26.08.2010 відносини між сторонами були врегульованими укладеним Договором та додатковими угодами до нього у термін до - 26.08.2015 включно.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2009 у справі №5п-772/09 встановлено, що на спірній земельній ділянці наявний об'єкт нерухомості, а саме - банно-оздоровчий комплекс площею 115,1кв.м, право власності на який визнано за Ганусич Н.Ю.- відповідачем у справі.

21.12.2017 Ужгородською міською радою прийнято рішення №955 на підставі якого між сторонами у спорі укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 02.12.2005, якою Договір оренди землі викладений у новій редакції.

Зокрема, п.12 договору оренди визначено нормативно-грошову оцінку земельної(их) ділянки(нок) та встановлено відповідно до неї розмір орендної плати, який складає сукупно 3714,56грн. в місяць. При цьому, відповідно до п. 12 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

У пункті 40 Договору сторони дійшли згоди, що при підписанні договору оренди землі його дія розповсюджується на період від 27.08.2015 до завершення строку його дії, визначеного рішенням Ужгородської міської ради про поновлення договору оренди земельних ділянок. Також сторони дійшли згоди щодо зобов'язання орендаря до сплати плати за землю за фактичне її використання у період від 27.08.2015 до моменту державної реєстрації права оренди землі.

З матеріалів справи не вбачається, що орендар (відповідач у справі) повертав земельні ділянки орендодавцю (позивачу у справі) після 27.08.215, натомість з врахуванням знаходження на вказаній земельній ділянці об'єкту нерухомого майна, яке на праві власності належить орендарю, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили протягом вказаного періоду фактично здійснював користування нею без правових підстав та не сплачував плату за таке користування, чим завдав збитки власнику землі-територіальній громаді міста в особі Ужгородської міської ради.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення коштів у сумі 100020,68 грн. - несплаченого розміру плати за землю за фактичне її використання, що в свою чергу погоджене сторонами у спорі згідно з пунктом 40 Договору оренди викладеного в новій редакції.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання, за ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із врахуванням положень п. 40 укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди до договору оренди землі, яку кожен із них визнає та не оспорює (доказів протилежного матеріали справи не містять, сторонами не зазначається) судом зазначається, що відповідач в порушення вимог Земельного кодексу України, після закінчення строку дії договору новий договір оренди земельної ділянки не оформив, плату за користування землею належно не сплачував; матеріали справи не містять доказів перешкоджання з боку позивача або будь-яких інших осіб в укладенні договору оренди на спірну земельну ділянку, а також той факт, що на ній розташоване належне йому майно, свідчить про наявність вини у неукладені зазначеного договору саме з боку відповідача.

Не укладання договору оренди та не внесення відповідачем орендної плати за використання спірної земельної ділянки призвело до завдання позивачу збитків у вигляді не отриманого доходу у розмірі плати за користування вказаною земельною ділянкою. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, завданими позивачу, полягає у протиправній бездіяльності відповідача щодо укладання останнім договору оренди земельної ділянки та, як наслідок, не внесення відповідачем орендної плати за землю.

Із врахуванням зазначеного, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду зазначає про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування неотриманого ним доходу за користування належною йому земельною ділянкою.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ганусич Наталії Юріївни б/н від 12.02.2019 року (вх.. №01-05/666/19 від 15.02.2019) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.01.2019 у справі № 907/497/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2019.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кордюк Г.Т.

суддя Орищин Г.В.