ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. Справа№ 925/944/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи,

апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області, м. Черкаси

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2018 (повний текст складено 26.12.2018)

у справі №925/944/18 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави, м. Черкаси

до Фізичної особи-підприємця Запорожець Інни Петрівни, с. Хутори, Черкаська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, м. Одеса

про стягнення 46 377, 18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Заступника прокурора Черкаської області (далі - прокурор) до Фізичної особи-підприємця Запорожець Інни Петрівни (далі - відповідач) про стягнення 46377,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем зобов'язання з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, визначеної Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії ВН № 0153115 від 19.10.2017 та пунктом 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 05.12.2018 у справі №925/944/18 в позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що прокурор без належних правових підстав звернувся до суду в якості позивача, чим порушено норми п. 3 ч. 2 ст. 129, п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України про виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, що є також порушенням принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги прокурора задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що самостійне звернення прокурора з позовом до суду не суперечить нормам чинного законодавства та спрямоване на захист прав держави, оскільки, за його твердженням, орган уповноважений звертатись до суду з позовом про стягнення плати за проїзд в даному випадку відсутній. При цьому, прокурор зазначає, що у Державної служби України з питань безпеки на транспорті, до компетенції якої віднесено здійснення державного нагляду за безпекою на автомобільному транспорті, також відсутні повноваження щодо подання відповідного позову до суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №925/944/18 було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2018 у справі №925/944/18 та ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

08.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просить апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу прокурора від 15.01.2019 №05/2-22вих/19 без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 05.120.2018 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

12.10.2017 Державною службою України з безпеки на транспорті видано Наказ № 992 "Про затвердження щотижневого графіка проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті", яким, зокрема, відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, затверджено графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті у період з 16.10.2017 по 22.10.2017.

17.10.2017 на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.10.2017 № 992 управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області видано Направлення на рейдову перевірку № 026235, в якому перелічено посадових осіб та місця проведення перевірки, період проведення перевірки з 18.10.2017 до 22.10.2017 (а. с. 23).

19.10.2017 в Одеській області на автодорозі М-05 Київ - Одеса (450 км + 500 м), посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля Renault Magnum 480 реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепа Trailor реєстраційний номер НОМЕР_2, що належать Запорожець Інні Петрівні згідно з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с. 21), який рухався за маршрутом с. Дачне Одеської області - м. Львів - 778 км., під керуванням водія ОСОБА_4

За результатами перевірки виявлено перевищення нормативно допустимої маси транспортного засобу (фактична повна маса 41,5 т при нормативно допустимій 40 т), та перевищення нормативного навантаження на строєну вісь на 2,26 т., про що складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії ВН № 0153115 від 19.10.2017 (а.с. 19).

Крім того, 19.10.2017 посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що проводила габаритно-ваговий контроль та оператором вагового комплексу складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля Renault Magnum 480 реєстраційний номер НОМЕР_3 та причепа Trailor реєстраційний номер НОМЕР_2, в якій зазначена повна маса транспортного засобу 41,560 тонн (а. с. 18).

До Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії ВН № 0153115 від 19.10.2017 посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що проводила габаритно-ваговий контроль, проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з яким визначена сума до сплати склала 1493,76 євро. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули з урахуванням норм пункту 311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо забезпечення автомобільних доріг загального користування".

Сума плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1493,76 євро, нарахована до Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії ВН №0153115 від 19.10.2017 посадовою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області, відповідачем в адміністративному і судовому порядку не оскаржувалась, в добровільному порядку не сплачена.

10.07.2018 Управління Укртрасбезпеки в Одеській області в особі начальника звернулось в прокуратуру Черкаської області з листом № 6378/1-31-18, в якому просило розглянути можливість представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питань стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, зокрема із ФОП Запорожець І.П. Крім того, в разі пропуску позовної давності звернення до суду, Управління пропонувало прокурору звертатись до суду в інтересах держави, а Управління і працівників регіональних ДП "Облавтодор" залучати до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача - прокурора (а. с. 65-67).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відтак, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17 та від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

З огляду на викладене вище, підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, зокрема, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно. Тому, суд при перевірці обґрунтованості підстав для звернення прокурора з даною позовною заявою досліджує питання можливості здійснення визначеними прокурором позивачами судового захисту їх прав самостійно, належність здійснення захисту ними, та в чому полягає порушення інтересів держави в даному випадку, який на думку прокурора є виключним.

Як на підставу свого звернення до суду з даним позовом в якості позивача прокурор зазначив, що орган, уповноважений відповідно до чинного законодавства звертатись до суду з позовом про примусове стягнення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, вагові параметри яких перевищують нормативні відсутній, а Державна служба України з питань безпеки на транспорті та її структурні підрозділи чинним законодавством України не наділені таким правом.

У пункті 1 Положення про Державну службу України з питань безпеки на транспорті (далі - Положення № 103) вказано, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пп. 27 п. 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, відповідно до підпункту 27 п.5 Положення №103 саме Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи положення п.1, підпункту 27 п.5 Положення №103, Закону України "Про автомобільний транспорт", інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Державна служба України з безпеки на транспорті має можливість та підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Разом з тим, у позовній заяві прокурором зазначено, що відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у даних правовідносинах, а відтак прокурор відповідно до положень ст.131-1 Конституції України та ч.2 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" звертається до господарського суду за захистом державних інтересів і набуває статусу позивача.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що прокурор звертаючись до суду з позовом у даній справі безпідставно не визначив орган, уповноважений здійснювати державою відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому, посилання прокурора на те, що чинним законодавством України визначено орган (Укртрансбезпека) уповноважений державою реалізовувати державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства) та здійснювати відповідно до покладених на нього завдань габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, проте у вказаного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами про стягнення нарахованої плати за проїзд великовагових транспортних засобів дорогами загального користування, суперечать приписам наведених вище нормативно-правових актів, зокрема, положенням підпункту 27 п.5 Положення №103.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи правову позицію Верховного суду, щодо підставності звернення до суду прокурора, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності у даному випадку та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 статті 226 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було неправильно застосовано норми процесуального права, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позов Заступника прокурора Черкаської області залишенню без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються апеляційним господарським судом на Заступника прокурора Черкаської області.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 226, 269, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Черкаської області на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 у справі № 910/11700/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 05.12.2018 у справі №925/944/18 скасувати.

3. Позов Заступника прокурора Черкаської області залишити без розгляду.

4. Матеріали справи №925/944/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко