ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2019 р. Справа № 924/130/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону, м. Львів в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах:

1. Міністерства оборони України, м. Київ

2. Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління, м. Львів

до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд", м. Миколаїв

про стягнення з ТОВ "Будівельна фірма "Укрінбуд", м. Миколаїв на користь Західного територіально квартирно - експлуатаційного управління, м. Львів штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків виконання робіт за договором підряду від 24.05.2018р. № 23 у розмірі 71880,79 грн. та штрафу у розмірі 86752,68 грн. за прострочення виконання робіт понад 20 календарних днів,

Представники сторін:

позивача 1 (Міністерства оборони України), Бондаренко В.В. - згідно довіреності;

позивача 2 (Західне територіальне квартирно - експлуатаційне управління) - не з'явився;

прокуратури, Бабій В.В. ;

відповідача, Камінська Т.М. - представник згідно довіреності;

Ухвала постановляється 15.04.2019 р., оскільки в підготовчому засіданні 11.03.2019 р. та 01.04.2019 р. оголошувалась перерва.

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Львівського гарнізону, м. Львів в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах: 1. Міністерства оборони України, м. Київ, 2. Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління, м. Львів до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд", м. Миколаїв про стягнення з ТОВ "Будівельна фірма "Укрінбуд", м. Миколаїв на користь Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління, м. Львів штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків виконання робіт за договором підряду від 24.05.2018р. № 23 у розмірі 71880,79 грн. та штрафу у розмірі 86752,68 грн. за прострочення виконання робіт понад 20 календарних днів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.02.2019 року, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заверусі С.В.

Ухвалою суду від 13.02.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд" (генпідрядник) укладено договір підряду від 24.05.2018р. № 123 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 27, військове містечко № 25.

На думку заступника прокурора під час здійснення замовником контролю та технічного нагляду за виконанням робіт відповідно до п.п. 6.2.2. договору встановлено, що генпідрядником порушується строк завершення виконання робіт, визначеного у п. 5.1 договору. 20.10.2018р. у присутності представників замовника, проектної організації (авторського нагляду) та підрядної організації проведено контрольний обмір, за результатами якого складено відповідний акт. Обсяги невиконаних робіт відображено у відомості контрольного обміру. Також складено відомість обсягів робіт, невиконаних на третьому етапі за жовтень 2018 року, по об'єкту. Вартість робіт, за якими допущено прострочення термінів виконання становить 1239324 грн.

Прокурор та позивач 1 позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, звертаючи увагу суду на те, що практика розгляду позовів за участю прокурора є неоднозначною.

Представник позивача 2 в підготовче засідання не з'явився.

Представником товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд" у наданому суду відзиві на позовну заяву звернуто увагу, зокрема, на те, що відповідач неодноразово звертався до Західного територіального КЕУ з проханням переглянути графік виконання робіт 1-го, 2-го, 3-го етапів без зміни кінцевого терміну виконання робіт по об'єкту щодо вирівнювання роботи за об'єктом та уникнення порушення зобов'язання за договором, а саме порушення строків виконання робіт по будь-якому з етапів з поважних причин відповідно до п.п. 5.1.5, 5.1., 5.1.7., 9.1. договору.

Представник відповідача в підготовче засідання з'явився, проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов, при цьому надав клопотання в якому просить звільнити від сплати санкцій останнього та взяти до уваги висновок ТПП України.

Надаючи оцінку доводам прокуратури щодо необхідності представництва, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Згідно з абз. 1-4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

В обґрунтування порушення інтересів держави заступник військового прокурора Західного регіону України зазначає, що пред'явлення ним даної позовної заяви в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, як органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах, викликано для захисту порушених інтересів держави.

Згідно з Указом Президента України від 15.12.1999 р. № 1572/99 "Про систему центральних органів виконавчої влади" до системи центральної виконавчої влади України входять міністерства, державні комітети (державні служби) та центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом. Міністерство є головним (провідним) органом у системі центральних виконавчої влади в забезпеченні впровадження державної політики у визначеній сфері діяльності. Центральні органи виконавчої влади можуть мати свої територіальні органи, що утворюються, реорганізуються і ліквідовуються в порядку, встановленому законодавством.

Статтею 2 Закону України "Про оборону України" передбачено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх ланок воєнної організації України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Відповідно до ст.ст. 74, 75 Господарського кодексу України Міністерство оборони України утворює, реорганізує та ліквідовує у встановленому порядку підприємства, що належать до сфери його управління, контролює їх діяльність.

Статтею 326 Цивільного кодексу України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Міністерство оборони України, відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" та п. 3 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 406/2011 від 06.04.2011р., є центральним органом виконавчої влади і головним органом у сфері оборони і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Умовами ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" визначено, що Збройні Сили України - це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об'єднань, з'єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999р. надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

З метою реалізації повноважень, визначених ст. 10 Закону України "Про Збройні Сили України", у сфері квартирно-експлуатаційного забезпечення військ, Міністром оборони України видано наказ № 448 від 03.07.2013 "Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України".

Квартирно-експлуатаційні управління ЗСУ є територіальним органом військового управління ЗСУ і призначені для реалізації у військах, дислокованих у межах відповідальності державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності (п. 2.3 Положення).

Відповідно до п. 1 Положення про Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, затверджене наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 09.11.2016р. № 300, Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління є територіальним органом військового управління Збройних Сил України призначеним для реалізації у військах державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, реалізації пріоритетних напрямків розвитку військової інфраструктури, будівництва (реконструкції) та капітального ремонту військових об'єктів, з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної підготовки.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї з сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін.

Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї з сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.05).

Пункт третій частини першої статті 131 - 1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Суд виходить з того, що під "виключним випадком", за якого прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність є предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь - яких інших функції були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. У другому - коли відповідний орган відсутній.

При цьому:

- "нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається;

- "здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дії і рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною;

- "належність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

З врахуванням вказаного вище, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Зазначені положення узгоджуються з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 20.09.2018р. по справі № 924/1237/17, від 23.10.2018р. у справі № 926/03/18, від 23.10.2018р. у справі № 906/240/18, від 01.11.2018р. у справі № 910/18770/17, від 06.02.2019р. у справі № 927/246/18, від 26.02.2019р. у справі № 920/284/18.

Врахувавши вищевказані висновки, судом враховується і те, що звертаючись з позовом за захистом інтересів держави, прокурор має довести: наявність інтересів держави, які порушені; наявність підстав для представницьких функцій у випадках невиконання або неналежного виконання своїх повноважень органами державної влади (місцевого самоврядування), які наділені такими функціями у відповідних правовідносинах або, в разі відсутності відповідного органу.

Судом враховується, що згідно вищевказаної практики Верховного Суду саме лише посилання в позовній заяві на те, що відповідачі не здійснюють захист порушених інтересів держави, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 ККУ (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо). Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові № 922/901/17 від 21.12.2018 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Також, суд звертає увагу на те, що Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління не є суб'єктом владних повноважень, а є суб'єктом господарювання, метою діяльності якого є отримання прибутку.

Разом з тим, між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд" існують договірні відносини, за договором підряду № 123 від 24.05.2018р., у разі невиконання умов договору генпідрядником замовник жодним чином не позбавлений права звернутись до суду із позовом.

Водночас, доказів того, що Міністерство оборони України та Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління не мають можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і неналежності здійснення ними такого захисту, прокурором не надано та матеріали справи, відповідно, не містять.

Матеріали справи свідчать про те, що прокурор прийняв на себе функції альтернативного суб'єкта звернення до суду, який не може замінювати належного суб'єкта владних повноважень.

Судом враховується, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави, здійснене в особі певного органу має бути обґрунтоване виключним випадком підстав такого звернення (коли орган, що має відповідні повноваження не захищає чи неналежним чином захищає державні інтереси).

Наведене свідчить про недоведеність наявності підстав до звернення з позовом саме прокурором в інтересах держави в особі визначених у позовній заяві позивачів, оскільки їх наявність визначається не лише обґрунтованістю у позові інтересів держави, а сукупністю наявності таких інтересів з обґрунтованими (документально підтвердженим) представницькими функціями.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладену норму та той факт, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти, а не прокурор та те, що прокурор виконує субсидіарну роль, та не може вважатись альтернативним суб'єктом звернень до суду, а в позовній не обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, тому суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи залишення позову без розгляду, у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-Західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу 1 (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6);

3, 4 - позивачу 2 (79007, м. Львів, вул. Ветеранів, 2; 79017, м. Львів, вул. Мечнікова, 16);

5 - відповідачу (54055, м. Миколаїв, вул. 2-А Слобідська);

6 - прокурору (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20).

Всім рекомендованим з повідомленням.