ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/298/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пресса От и До",18000, Черкаська обл., місто Черкаси, Соснівський район, бульвар Шевченка, будинок 205

до Дочірнього підприємства "Рітейл ІСТ", 08205, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Лісова, буд. 6-Г

про стягнення 9621,08 грн. за договором №Р1024192 від 17.01.2014

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пресса От и До" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Дочірнього підприємства "Рітейл ІСТ" про стягнення 9621,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки №Р1024192 від 17.01.2014 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач про наявність заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив.

01.04.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з посиланням на відсутність в матеріалах справи видаткових накладних на отримання ним товару. Окрім цього, відповідач зазначає, що позивачем не було надано ДП "Рітейл Центр" належним чином оформлені видаткові накладні та відповідні документи, передбачених пунктом 3.6 договору № Р1024192 від 17.01.2014, а відтак у останнього наявне право затримати оплату товару. Вказує, що відповідний товар позивача не реалізований, а тому у відповідача не настав обов'язок щодо його оплати.

08.04.2019 позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечив проти позиції відповідача у повному обсязі з підстав, викладених у відповіді.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Між Дочірнім підприємствои "Рітейл ІСТ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пресса От и До" (постачальник) укладено договір №Р1024192 від 17.01.2014 (далі - Договір поставки), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених у специфікації.

Товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні. Замовлення можуть надаватись постачальнику письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятній для сторін. В будь-якому випадку прийняття замовлення постачальником повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі (пункти 3.1, 3.2 Договору поставки).

Пунктом 7.9 Договору поставки передбачено, що оплата за товар здійснюється в національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 45 днів. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше ніж 500,00грн з кожного магазину.

Даний договір набирає силу з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (пункт 10.1 Договору поставки).

Крім того, між Дочірнім підприємствои "Рітейл ІСТ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пресса От и До" (замовник) укладено Договір про надання послуг №ВЗ Р1024192 (далі - Договір надання послуг), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати замовнику за плату маркетингові послуги, вказані в підпункті 1.2 даного Договору, стосовно товарів, поставлених замовником згідно з договором №Р1024192 від 17.01.2014, в мережу магазинів виконавця "Фуршет", вказаних в додатку №1 до цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2017 включно (пункт 7.1 Договору надання послуг).

Позивач стверджує, що здійснював на користь відповідача поставки товару згідно умов Договору поставки, проте останній належним чином не виконав свого обов'язку з оплати отриманого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 9622,70 грн.

На підтвердження здійснення поставок товару позивач надав підписаний сторонами акт звірки розрахунків за період з 01.02.2018 по 28.02.2018 на суму 9621,08 грн., а також копії податкових накладних та розрахунків коригувань з доказами їх реєстрації.

Проте, позивачем не було надано суду відповідних видаткових та товарно-транспортних накладних, за якими було поставлено товар відповідачу.

Водночас, позивачем надано суду виписки по рахунку із банківської устави за 22.09.2017 та 22.02.2018, із змісту яких вбачається, що відповідачем було оплачено поставлений йому товар, згідно Договору поставки на суму 3500 грн.

За словами позивача, 09.10.2018 він направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості на суму 9621,08 грн. за Договором поставки, проте останнім дана вимога залишена без задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995, (далі - Положення) передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Частинами першою та третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч наведеним приписам законодавства в матеріалах справи відсутні первинні документи, які фіксують здійснення поставки за Договором №Р1024192 від 17.01.2014 або документально підтверджені відомості щодо отримання товарно-матеріальних цінностей від імені відповідача за вказаним правочином.

Надані позивачем акт звірки розрахунків за період з 01.02.2018 по 28.02.2018 на суму 9621,08 грн., копії податкових накладних, розрахунки коригувань з доказами їх реєстрації не можуть бути належними та допустимими у розумінні статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України доказами, що підтверджують передачу позивачем Дочірньому підприємству "Рітейл ІСТ" товару за договором №Р1024192 від 17.01.2014.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів поставки Дочірньому підприємству "Рітейл ІСТ" товару за договором №Р1024192 від 17.01.2014, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення на користь позивача 9621,08 грн. основного боргу.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 15.04.2019.