ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

12 квітня 2019 року Справа № 915/1741/18

м. Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали

заяви ГУ ДФС у Миколаївській області,

вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001;

про визнання кредиторських вимог

у справі № 915/1741/18, в якій

банкрут: товариство з обмеженою відповідальністю А-Грос,

вул. Чкалова, 30А, м. Миколаїв, 54017;

ліквідатор: ОСОБА_1,

вул. Садова, 1, м. Миколаїв, 54001;

суть спору: банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю А-Грос

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа № 915/1741/18 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) А-Грос у порядку ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон); постановою від 31.01.2019 визнано товариство банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено ОСОБА_1

В цій же постанові судом, у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон), зазначено, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет; цей строк є граничним і поновленню не підлягає.

ГУ ДФС у Миколаївській області звернулося з заявою, зареєстрованою в суді 22.03.2019 за вх. № 4635/19, про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 1465 грн. 29 коп.

Заява, крім того, містила клопотання про звільнення кредитора від сплати судового збору за звернення до суду.

Ухвалою судді від 27.03.2019 дану заяву залишено без руху з підстав невідповідності вимогам процесуального законодавства, зокрема, п.п. 2-5 ч. 3 ст. 162, ч.ч.1-2 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону, саме, у звязку з тим, що: у вступній частині заяви не зазначено повне найменування кредитора та його ідентифікаційний код, а в резолютивній частині розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); кредитором не указано до якої черги, на його думку, належить включити заявлені вимоги; заява не містить викладення обставин щодо виникнення заявленої до стягнення заборгованості ТОВ А-Грос, зазначення відповідних періодів; не наведені і приписи законодавства, які підлягають застосуванню для вирішення даної заяви; відсутній обґрунтований розрахунок вимог щодо стягнення пені.

У заяві зазначено, що заявлена до стягнення заборгованість є узгодженою, а тому безспірною, проте не наведено обґрунтування таких тверджень із зазначенням підлягаючих застосуванню приписів законодавства і не додано відповідних доказів.

До заяви не додано і передбачених законодавством доказів надсилання копій заяви банкруту та ліквідатору листами з описами вкладення; натомість ГУ ДФС у Миколаївській області подано лише службовий чек про направлення ліквідатору поштового відправлення за № 222, зміст якого без опису вкладення встановити неможливо.

Крім того, судом відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДФС у Миколаївській області про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з заявою про визнання кредиторських вимог та зазначено про необхідність заявнику подати суду докази оплати цієї заяви судовим збором.

Суддею в ухвалі від 27.03.2019 встановлено позивачу строк для усунення недоліків заяви, десять днів з дня отримання цієї ухвали. Її ГУ ДФС у Миколаївській області отримано 29.03.2019, що підтверджується відповідною роздруківкою з сервісу відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному веб-сайті Укрпошти.

Отже, позивач мав усунути недоліки заяви до 08.04.2019 включно.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Миколаївській області у визначений в ухвалі від 27.03.2019 10-денний строк недоліки заяви не усунуто.

Натомість, 11.04.2019 від позивача надійшло клопотання про надання додаткового часу для усунення недоліків заяви.

Господарським процесуальним законодавством визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом; суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1 ст. 113, ст. 114 ГПК України).

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, якщо суд визнає причини його пропуску поважними (ч. 2 ст. 119 ГПК України).

Частиною 2 ст. 174 ГПК України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд має зазначити строк усунення недоліків позову, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеного припису законодавства суд встановив ГУ ДФС у Миколаївській області максимально можливий строк на усунення недоліків заяви десять днів, хоча, згідно ч. 2 ст. 80 ГПК України, заявник повинен був подати всі наявні в нього докази, у тому числі, визначені ухвалою суду від 27.03.2019, ще при подачі заяви до суду.

Натомість, заявник добросовісно не скористався наданим йому правом, а заявив клопотання про продовження строку для усунення недоліків заяви, в якому, усупереч ст. 119 ГПК України, не зазначив обставин щодо причин пропуску наданого судом строку та поважності таких причин; відповідні докази до клопотання також не додані.

До того ж, з клопотанням про продовження процесуального строку заявник звернувся з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 119 ГПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання ГУ ДФС у Миколаївській області про продовження строку для усунення недоліків заяви про визнання кредиторських вимог до банкрута.

Згідно ч.ч. 1-4, 6 ст. 174 ГКУ України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ураховуючи викладене та те, що позивачем у строк, встановлений судом, не усунуто недоліки заяви, ця заява, а також додані до неї документи та клопотання від 11.04.2019 підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 174, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Повернути заяву ГУ ДФС у Миколаївській області та додані до неї документи на 12 (дванадцяти) арк. заявнику.

2. Разом з заявою та доданими до неї документами направити позивачу клопотання, зареєстроване в суді 11.04.2019 за вх. № 5818/19, на 2 (двох) арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України, п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Т.М. Давченко