ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа№ 911/3416/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Дубей В. Ю.;

від третьої особи: Пантелеєнко Р. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія"

на рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019

у справі № 911/3416/17 (суддя Ейвазова А. Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства аграрної політики та продовольства України

про зобов'язання укласти договір

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про зобов'язання укласти договір постачання спирту на внутрішній ринок.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач стверджує, що відповідач є єдиним суб'єктом господарювання на території України, який отримав ліцензію на оптову торгівлю спиртом етиловим і, в силу постанови Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1266, якою затверджено Порядок визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обсягом, зобов'язаний не пізніше 01.10 року, що передує плановому, укласти з постачальниками договори на поставку спирту в наступному році. Позивач зазначає, що направив відповідачу проект договору 29.09.2017, який відповідач не підписав та не зазначив з якими пунктами проекту договору він не згоден.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.01.2019 відмовлено повністю у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, яке передбачено проектом договору, не отримано.

Також, судом першої інстанції було враховано те, що проект договору поданий позивачем для укладення 29.09.2017, що унеможливлювало розгляд такої пропозиції протягом строку, встановлено ч.3 ст.181 ГК України, та укладення договору, який передбачає постачання у 2018 році, до 01.10.2017.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції припустився неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема, апелянт зазначає, що у відповідача наявний обов'язок укласти договір з позивачем, розглянути проект договору та або підписати його, або направити позивачеві протокол розбіжностей до нього. Також апелянт вказав, що зобов'язання між відповідачем та третьою особою є організаційно-господарськими зобов'язаннями та не впливають на обов'язковість укладення договору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/3416/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Сулім В. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/3416/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія" на рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019, призначено справу до розгляду на 03.04.2019 та зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019.

Позиції учасників справи та явка представників сторін

28.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач, заперечуючи проти доводів апелянта, вказав, що ДП «Укрспирт» не порушував прав ТОВ «УДК» та не ухилявся від підписання договору у відповідності до умов законодавства.

Представник позивача у судове засідання 03.04.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки позивач були належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, поштова кореспонденція направлялась на адресу позивача, яка зареєстрована в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 03.04.2019.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 03.04.2019 проти апеляційної скарги заперечували, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.09.2017 позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладення договору поставки спирту на внутрішній ринок, надавши відповідачу проект такого договору.

У вказаному листі позивач, посилаючись на п.2 Порядку визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2002 №1266 (далі - Порядок), ст.ст.179,181 ГК України, просив підписати проект договору та направити примірник підписаного договору на адресу ТОВ "УДК".

У відповідності до запропонованих позивачем у проекті договору умов, відповідач мав поставити у 2018 році позивачу з розбивкою поквартально 1 280 000 декалітрів спирту з них: 670 000 сорту "Пшенична сльоза" та 610 000,00грн сорту "Люкс".

Ціна спирту визначена у договорі у наступному розмірі: сорт "Люкс" за 1 декалітр - 285,00грн; сорт "Пшенична сльоза" за 1 декалітр - 285,00грн.

У відповідь на вказаний лист відповідачем листом від 06.10.2017 за №02-вказано, що, враховуючи ціну та обсяг спирту у запропонованому позивачем проекті договору, господарське зобов'язання ДП "Укрспирт" є значним та, в силу ст. 732 ГК України та п.10.5.4 статуту, підлягає погодженню з Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Як зазначив у вказаному листі відповідач, після отримання відповідачем від уповноваженого органу управління рішення про надання згоди на вчинення значного зобов'язання або про відмову у наданні такої згоди, отримання згоди щодо умов проекту договору або отримання заперечень щодо окремих умов договору, позивача буде повідомлено про таке рішення.

Направлення вказаного листа підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком (т.2 а.с.90).

Так, 06.10.2017 відповідач звернувся до Міністерства аграрної політики України з листом щодо надання згоди на вчинення ДП "Укрспирт" значного господарського зобов'язання. Факт отримання відповідного листа третьою особою - Міністерством аграрної політики України не оспорювався.

Також, 24.11.2017 відповідач, додатково до відповіді позивачу від 06.10.2017 за №02-7-2/2320, надіслав лист від 23.11.2017 за №02/7-2/2893, що підтверджується фіскальним чеком від 24.11.2017 та описом вкладення до цінного листа, прийнятого для відправлення за таким чеком.

У вказаному листі відповідач вказує на те, що ним не отримано відповіді від уповноваженого органу управління про надання згоди на вчинення відповідачем значного господарського зобов'язання або відмову у наданні такої згоди та повідомляє про наявність заперечень щодо окремих пунктів договору. До зазначеного листа додано протокол розбіжностей до проекту договору. З наданого протоколу розбіжностей вбачається, що відповідач не погоджується з запропонованою позивачем ціною за 1 декалітр спирту.

Окрім того, 07.03.2018 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки спирту на внутрішній ринок №106, яким узгоджено постачання у 2018 році спирту етилового ректифікованого.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача щодо зобов'язання відповідача укласти з ним договір постачання спирту на внутрішній ринок, який є обов'язковим для укладення відповідно до чинного законодавства України, в редакції проекту договору поставки спирту на внутрішній ринок від 29 вересня 2017 р.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з приписами частин першої - третьої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1266 було затверджено Порядок визначення виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обсягом, який установлює процедуру визначення виробників і покупців спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового, спирту етилового ректифікованого денатурованого, спирту етилового денатурованого (спирту технічного), абсолютованого спирту, біоетанолу (далі - спирт), фракції головної етилового спирту, а також механізм здійснення контролю за обігом спирту і поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності, постачальників, у тому числі виробників (далі - постачальники), і тих, що провадять його закупівлю (далі - покупці), незалежно від форми власності.

Згідно п. 2 вказаного Порядку, з метою формування обсягу виробництва спирту покупці не пізніше ніж 1 жовтня року, що передує планованому, укладають з постачальниками договори на його поставку в наступному році із зазначенням її строків та умов. Договір укладається у чотирьох примірниках згідно з примірним договором, який затверджується спільним наказом Мінагрополітики і ДПС.

Постачальники спирту подають до 1 листопада року, що передує планованому, відповідним центральним і місцевим органам виконавчої влади, до сфери управління яких належать підприємства - постачальники спирту (далі - уповноважені органи), по одному примірнику договорів.

Уповноважені органи на підставі договорів:

затверджують до 1 грудня року, що передує планованому, обсяги виробництва та споживання спирту за напрямами використання та інформують про це Мінекономрозвитку для складення і затвердження балансу виробництва та споживання спирту.

Згідно ст. 14 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", імпорт, експорт або оптова торгівля спиртом етиловим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим здійснюються за наявності ліцензій лише державними підприємствами (організаціями), спеціально уповноваженими на це Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 672 від 28.07.2010 вирішено уповноважити ДП "Укрспирт" здійснювати експорт спирту етилового і плодового (код згідно з УКТ ЗЕД 2207) та оптову торгівлю спиртом етиловим і плодовим (код згідно з УКТ ЗЕД 2207).

При цьому, згідно відомостей на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України, відповідач у даній справі є єдиним суб'єктом господарювання на території України, який отримав ліцензію на оптову торгівлю спиртом етиловим (ліцензія №100305 терміном дії з 02.09.2015 по 02.09.2020).

Пунктом 1.1. статуту відповідача передбачено, що Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості», засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є йому підзвітним.

Як визначено ч ч.1, 2 ст. 73 ГК України, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління; орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

У відповідності до п. 10.5.4 статуту відповідача, директор підприємства погоджує із уповноваженим органом управління вчинення, зокрема, значного господарського зобов'язання.

Згідно п. 11.2.18 статуту відповідача, уповноважений орган управління приймає рішення у випадках, визначених законами України, про надання згоди на вчинення підприємством значного господарського зобов'язання або про відмову в наданні такої згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73-2 ГК України, значним господарським зобов'язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов'язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності; статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов'язання до значного господарського зобов'язання.

Як визначено відповідною частиною вказаної норми, значне господарське зобов'язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

У відповідності до ч. 3 вказаної норми, рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить більше 25 відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, приймається органом, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

При цьому, відповідно до чч.4,5 вказаної норми, забороняється ділити предмет господарського зобов'язання з метою ухилення від передбаченого цією статтею порядку прийняття рішень про вчинення значного господарського зобов'язання. Значне господарське зобов'язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Оскільки відповідач є державним унітарним підприємством, він зобов'язаний, зважаючи на обсяг спирту, що за запропонований проектом договору, та орієнтовну ціну такого обсягу спирту, що становить 364 800 000 грн. (670000*285+610000*285), мав отримати згоду органу управління - Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Отже, відповідне господарське зобов'язання - поставити спирт такого обсягу є значним зобов'язанням, оскільки складає більше 25% вартості активів ДП "Укрспирт" за даними річної фінансової звітності 2016 року.

В той же час, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, яке передбачено проектом договору, запропонованого позивачем, від органу управління не отримано.

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідно до листа № 02-7-2/2893 від 23.11.2017 відповідач висловив заперечення щодо окремих умов проекту договору поставки спирту на внутрішній ринок, у зв'язку з чим направив відповідачу протокол розбіжностей.

Зокрема, відповідач вказав, що з 01 січня 2018 року ціна на спирт сорту «Люкс» складає 284,90 грн. за 1 декалітр спирту (341,88 грн. з ПДВ), ціна на спирт сорту «Пшенична сльоза» складає 295,93 грн. за 1 декалітр спирту (355,12 грн. з ПДВ); до ціни спирту сорту «Люкс» та сприту сорту «Пшенична сльоза» не включено акцизний податок.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Ціна, як визначено чч.2, 3 ст.189 ГК України, є істотною умовою господарського договору. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Таким чином, сторони також не досягли згоди щодо всіх істотних умов господарського договору, а саме стосовно ціни товару. Так, матеріали справи не містять доказів відповіді позивача на наданий відповідачем протокол розбіжностей.

Крім того, апеляційною інстанцією також враховано, що 07.03.2018 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки спирту на внутрішній ринок №106 (з протоколом узгодження розбіжностей), яким узгоджено постачання у 2018 році відповідачу спирту етилового ректифікованого на частину товару, щодо якого відповідач просив укласти договір у даній справі.

При цьому, судом першої інстанції було вірно враховано, що проект договору поданий позивачем для укладення 29.09.2017, що унеможливлювало розгляд такої пропозиції протягом строку, встановлено ч.3 ст.181 ГК України, та укладення договору, який передбачає постачання у 2018 році, до 01.10.2017.

За таких обставин, вимога позивача про зобов'язання укласти договір, в редакції запропонованій позивачем, є необґрунтованою і правомірно залишена судом першої інстанції без задоволення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення про надання згоди на вчинення значного господарського зобов'язання, яке передбачено проектом договору, запропонованого позивачем, від органу управління не отримано.

Крім того, сторони також не досягли згоди щодо всіх істотних умов господарського договору, а саме стосовно ціни товару. Так, матеріали справи не містять доказів відповіді позивача на наданий відповідачем протокол розбіжностей.

Апеляційною інстанцією також враховано, що 07.03.2018 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки спирту на внутрішній ринок №106 (з протоколом узгодження розбіжностей), яким узгоджено постачання у 2018 році відповідачу спирту етилового ректифікованого на частину товару, щодо якого відповідач просив укласти договір у даній справі.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 09.01.2019 року у справі № 911/3416/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська дистрибуційна компанія" на рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019 року у справі № 911/3416/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019 року у справі № 911/3416/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2019 року у справі № 911/3416/17.

5. Матеріали справи № 911/3416/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.04.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко