СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р. Справа № 17/47

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду:

апеляційну скаргу 1) Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" (вх. № 826 П/1-7) та 2) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" (вх. № 827 П/1-7) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 19.02.2019 року, повний текст якої складено 21.02.2019 року, постановлену в приміщенні вказаного суду суддею Безрук Т.М., за наслідками розгляду заяви приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення суду у справі

за позовом ПуАТ акціонерного банку Укргазбанк в особі Полтавської філії Акціонерного банку "Укргазбанк", м. Полтава,

до ПуАТ "Полтавський дослідний механічний завод", м. Полтава,

за участю Прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, м. Київ,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Полтавської області Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. подано заяву про затвердження мирової угоди № 1 від 28.12.2018 р. в процесі виконання рішення суду у справі №17/47.

В подальшому прокуратурою Полтавської області подано заяву про вступ прокурора у справу для захисту інтересів держави в особі Міністерства фінансів України. В обґрунтування заяви прокурор вказує, що за результатом затвердження мирової угоди ПАТ АБ "Укргазбанк" не отримає близько 2 млн.грн., чим будуть завдані збитки державі, також затвердження мирової угоди у цій справі впливає на рішення суду прийняте у справі № 917/995/15 за позовом заступника прокурора Полтавської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2019 року у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди відмовлено.

В обґрунтування свого рішення місцевий господарський суд зазначив про те, що мирова угода містить умови, які є невиконуваними, тобто викладені під умовою, можуть призвести до виникнення нового спору між сторонами, включає положення щодо прав і обов'язків сторін, які можуть виникнути у майбутньому, і тому така угода не може бути затверджена судом.

Стягувач - ПуАТ АБ "Укргазбанк" із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при постановленні ухвали норм матеріального та процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву приватного виконавця про затвердження мирової угоди.

Боржник - ПуАТ "Полтавський дослідний механічний завод" також з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при постановленні ухвали норм матеріального та процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву приватного виконавця про затвердження мирової угоди.

В судовому засіданні представник стягувача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг стягувача та боржника заперечував, просив залишити їх без задоволення.

Представник Міністерства фінансів України в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що Господарським судом Полтавської області по справі № 17/47 було прийнято рішення від 29.07.2010р. про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Полтавської філії АБ "Укргазбанк" заборгованість в розмірі 8 803 773,82 грн., 25 500,00 грн. - витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. - витрат по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т.1 а.с.121-123).

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області був виданий відповідний наказ від 09.08.2010р. (т.1 а.с.124).

Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором було вчинено запис від 28.12.2010р. про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" на Публічне акціонерне товариство "Полтавський дослідний механічний завод" (т.5 а.с.198-200).

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 20.04.2018 було видано дублікат наказу від 09.08.2010р. у справі № 17/47 (т.5 а.с.241-246, 264).

14.12.2018 Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу (т.6 а.с.25).

Надалі Приватний виконавець подала до Господарського суду Полтавської області заяву про затвердження мирової угоди № 1 від 28.12.2018 р. в процесі виконання рішення суду у справі № 17/47, підписану між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (стягувачем) та Публічним акціонерним товариством "Полтавський дослідний механічний завод" (боржником); (т. 6 а.с.3).

У мировій угоді № 1 від 28.12.2018 р. (т.6 а.с.4-6) сторони домовилися про закриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47 на зазначених нижче умовах:

1. Боржник визнає заборгованість, у вигляді грошових коштів, перед Стягувачем за Кредитним договором, що встановлена рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47, у загальній сумі 8 829 509,82 (вісім мільйонів вісімсот двадцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 82 коп. без ПДВ, що складається з:

-основної заборгованості 7 494 292,10 (сім мільйонів чотириста дев'яносто чотири тисячі двісті дев'яносто дві) грн. 10 коп.;

-заборгованості по відсоткам, до 06.07.2010, - 1 163 035,07 (один мільйон сто шістдесят три тисячі тридцять п'ять) грн. 07 коп.;

-заборгованості по сплаті державного мита - 25 500,00 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.;

-заборгованості по сплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 236,00 (двісті тридцять шість) грн.00 коп.;

-заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 54 615,94 (п'ятдесят чотири тисячі шістсот п'ятнадцять) грн. 94 коп. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 91 830,71 (дев'яносто одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 71коп.,

та бере на себе зобов'язання у добровільному порядку, з дня підписання та затвердження Господарським судом Полтавської області Мирової угоди, погасити указану заборгованість, крім пені, у наступному порядку:

1.1.В день підписання Мирової угоди Боржник зобов'язується сплатити частину заборгованості, у вигляді грошових коштів, в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) грн. 00 коп., без ПДВ, яка направляється в першу чергу на погашення основної заборгованості.

1.2.За умови погашення в день підписання Мирової угоди частини заборгованості згідно п. 1.1. Мирової угоди, Стягувач погоджується, а Боржник приймає до виконання погашення заборгованості, у вигляді грошових коштів, перед Стягувачем за Кредитним договором у загальній сумі 6 683 063,17 (шість мільйонів шістсот вісімдесят три тисячі шістдесят три) грн. 17 коп., без ПДВ, в наступному порядку: протягом 5 (п'яти) робочих (банківських) днів з дня затвердження судом Мирової угоди Боржник зобов'язується сплатити заборгованість, у вигляді грошових коштів, у розмірі 3 000 000.00 (гри мільйони) грн.00 коп., без ПДВ. та далі, починаючи з дня затвердження судом Мирової угоди, але не пізніше останнього робочого (банківського) дня місяця наступного за місяцем в якому Мирова угода затверджена, Боржник сплачує другий платіж у розмірі 153 461,09 (сто п'ятдесят три тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 09коп. і в подальшому, починаючи із першого числа місяця наступного за місяцем, визначеним для оплати другого платежу, сплачує рівними частинами по 153 460,96 (сто п'ятдесят три тисячі чотириста шістдесят) грн. 96коп. щомісячно протягом 23 (двадцяти трьох) місяців не пізніше останнього робочого (банківського) дня місяця.

Сторони встановлюють наступну черговість погашення Боржником заборгованості:

1)прострочена сума основного боргу;

2)простроченіпроценти;

3)строковіпроценти.

У разі ненадходження платежу в строки, визначені п.1.2. Мирової угоди, сума непогашеного у строк платежу визнається простроченою та наступного банківського дня перераховується на рахунки простроченої заборгованості.

1.3. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 54 615,94 (пятдесят чотири тисячі шістсот п'ятнадцять) грн. 94 коп. без ПДВ та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 91 830,71 (девяносто одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 71 коп. без ПДВ не стягується Стягувачем за умови своєчасного погашення суми боргу, зазначеної в п. 1. Мирової угоди (окрім пені) та згідно встановленого порядку (п. 1.1., 1.2. Мирової угоди).

1.4. У разі несплати Боржником суми заборгованості, визначеної в п. 1. Мирової угоди (окрім пені), в порядку визначеному п. 1.1. та 1.2. Мирової угоди, Стягувач має право поновити процедуру примусового стягнення заборгованості за рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47.

1.5. Відповідно до умов Кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами нараховуються на суму фактичного щоденного залишку основної заборгованості до дня повного погашення основної заборгованості.

Сплата відсотків за Кредитним договором, нарахованих у період із 06.02.2018 до дати погашення основної заборгованості, здійснюється Боржником на користь Стягувача до закінчення терміну дії Мирової угоди, затвердженої судом.

2.Сторони погодили, що вищезазначений графік (п. 1.1.,1.2. Мирової угоди) наведено виключно з метою правильного обрахунку суми заборгованості, належної до сплати в тому чи іншому календарному місяці. Заборгованість може бути погашена достроково, але в будь-якому випадку заборгованість повинна бути погашена без прострочення щомісячних платежів, згідно графіку, встановленого в п. 1.1.,1.2. Мирової угоди, та не пізніше останнього місяця для сплати як це передбачено п.1.2. Мирової угоди.

3.Погашення заборгованості, відповідно до п. 1 Мирової угоди, здійснюється, на рахунок НОМЕР_1.980 в АБ «УКРГАЗБАНК», код Банку 320478, код за ЄДРПОУ Банку 23697280.

4.Сторони погодили, що іпотека за Іпотечним договором (без оформлення заставної) № 35-КЛ-Ю від 22.06.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 3769, договором про внесення змін № 1 від 09.06.2008, зареєстрований в реєстрі за № 2571, договором про внесення змін № 2 від 09.12.2008, зареєстрований в реєстрі за № 4059, залишається чинною до моменту повного погашення Боржником заборгованості за Кредитним договором, крім пені, яка згідно п.1.3. Мирової угоди не стягується за умови своєчасного погашення суми боргу (п. 1.1.,1.2. Мирової угоди).

Предметом іпотеки виступає нерухоме майно - промислові будівлі і споруди, а саме: А-3-заводоуправління, загальна площа 651,7 кв. м., Б-1, Б-4 - механо-збиральний цех, адміністративно-побутовий корпус, загальна площа 4 564,8 кв. м., В-2 - слюсарно-збиральний цех з побутовими приміщеннями, загальна площа 672,9 кв. м., Д-1 - механічний цех оснастки, загальна площа 829,4 кв. м., Е-2 - котельня і душеві, загальна площа 252,3 кв. м., Ж-1 - вбиральня, загальна площа 29,5 кв. м., 3-1 - ковальний цех з побутовими приміщеннями, загальна площа 434,4 кв. м., К-2 - кокільна дільниця, загальна площа 1 305,2 кв. м., Л-1 - гаражі, загальна площа 443,1 кв. м., М-1 - напівпідземний склад, загальна площа 38,9 кв. м., П-1-матеріальний склад, загальна площа 538,6 кв. м., Р-1 - газорегулюючий пункт, загальна площа 9,8 кв. м., Я-1 - прохідна, загальна площа 16,4 кв. м., Г - кладова для кисню, О - навіс, Т - навіс, № 1,4- огорожа, № 3, 5, 6 - ворота, G - навіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.04.2008 року Управлінням житлово-комунального господарства.

5. Стягувач заявляє, що у випадку належного виконання Боржником умов Мирової угоди не матиме жодних претензій, що існують або можуть виникнути у майбутньому до Боржника та поручителів за Кредитним договором в частині заборгованості, встановленої судовим рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47, погашення якої є предметом Мирової угоди.

6. Сторони заявляють, що в процесі укладення Мирової угоди діяли в межах наданих їм повноважень, що ні в процесі укладення Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть, і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

7. Сторони зобов'язуються вчинити зазначені дії у відповідності до встановленого порядку та вимог законодавства України.

8. Сторони підтверджують, що Мирову угоду складено з особистої власної волі, без застосування до них фізичного чи психологічного тиску з боку будь-яких осіб, при повній цивільній дієздатності та усвідомленні усіх наслідків повязаних з підписанням Мирової угоди.

9. Відповідно до пункту 1 статті 330 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», одночасно з підписанням цієї угоди Сторони зобов'язуються подати її до державного/приватного виконавця.

Мирову угоду державний/приватний виконавець не пізніше триденного строку передає для затвердження до Господарського суду Полтавської області.

10. Мирова угода набирає чинності з моменту її підписання та затвердження судом і діє до повного виконання зобов'язання, передбаченого Мировою угодою та є підставою для закриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47.

11. У разі несплати Боржником суми заборгованості, визначеної в п.1 Мирової угоди (окрім пені), в порядку визначеному п. 1.1.,1.2. Мирової угоди, Стягувач має право направити ухвалу Господарського суду Полтавської області про затвердження Мирової угоди у справі №17/47 до органів виконавчої служби/приватних виконавців для виконання шляхом стягнення на користь Стягувана суми боргу у розмірі, вказаному в п. 1 Мирової угоди (в тому числі боргу по сплаті пені), з врахуванням здійснених Боржником платежів за Мировою угодою, про що Стягувач вказує у заяві про відкриття виконавчого провадження.

12. Ухвала Господарського суду Полтавської області про затвердження Мирової угоди по справі № 17/47 є виконавчим документом та відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», як це визначено ч.2 ст. 193 ГПК України та п.2 ч.1 ст.3 Закону У країни «Про виконавче провадження».

13. Мирова угода не є новацією та відповідно не замінює первісне зобов'язання - кредитний договір № 35-КЛ-Ю від 22.06.2007 новим зобов'язанням між тими ж сторонами.

Відмовляючи у затвердженні мирової умови, місцевий господарський суд зазначив про те, що мирова угода містить умови, які є невиконуваними, тобто викладені під умовою, можуть призвести до виникнення нового спору між сторонами, включає положення щодо прав і обовязків сторін, які можуть виникнути у майбутньому, і тому така угода не може бути затверджена судом.

В обгрунтування апеляційної скарги стягувач - ПуАТ АБ "Укргазбанк" вказує, що вважає висновки місцевого господарського суду помилковими, при цьому, судом не взято до уваги пояснення стягувача та представника боржника щодо сплати грошових коштів у розмірі 2 000 000,00 грн не боржником, а ОСОБА_2 Крім того, стягувач вважає, що сторони при укладенні мирової угоди вільні у виборі визначення мирової угоди, що відповідає принципу свободи договору. Крім того заявник вказує, що судом невірно розтлумачено пункти 1.4 мирової угоди щодо поновлення процедури примусового стягнення заборгованості за рішенням суду.

Боржник - ПуАТ "Полтавський дослідний механічний завод" в обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що грошові кошти у розмірі 2 000 000,00 грн були сплачені поручителем боржника, що на думку боржника, з урахуванням положень статті 554 Цивільного кодексу, у даному випадку свідчить про наявність повноважень ОСОБА_2 здійснити таких платіж на виконання умов мирової угоди. Крім того заявник вказує, що судом невірно розтлумачено пункти 1.4 мирової угоди щодо поновлення процедури примусового стягнення заборгованості за рішенням суду.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ГПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 3 ст. 330 ГПК України суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 192 ГПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Проаналізувавши зміст Мирової угоди № 1 від 28.12.2018р. (далі Мирової угоди), колегія суддів встановила, що вона містить умови, які є невиконуваними, викладені під умовою, що можуть призвести до виникнення нового спору між сторонами, включає положення щодо прав і обовязків сторін, які можуть виникнути у майбутньому.

Так, за п.1.2 Мирової угоди стягувач погоджується на погашення заборгованості за визначеним у цьому пункті порядком за умови погашення в день підписання мирової угоди частини заборгованості згідно п. 1.1. Мирової угоди. В п. п. 1.1. Мирової угоди зазначено, в день підписання мирової угоди Боржник зобовязується сплатити частину заборгованості, у вигляді грошових коштів, в сумі 2 000 000,00 грн.

Отже, як вірно зазначено місцевим господарським судом, без сплати боржником вказаної суми 28.12.2018р. умови мирової угоди не можуть вступити в силу для стягувача.

В преамбулі Мирової угоди боржником визначено Публічне акціонерне товариство "Полтавський дослідний механічний завод".

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що що боржник вказаних у п.1.1 Мирової угоди грошових коштів не сплачував.

Згідно поданої виписки з рахунку від 28.12.2018 грошові кошти в сумі 2000000,00 грн. були внесені громадянином ОСОБА_2 згідно договору поруки № 35-КЛ-Ю від 28.12.2018р. (т.6 а.с.68, 66-67).

При цьому відповідні зміни до умов п.1.2 Мирової угоди щодо можливості погашення боргу не боржником, а іншою особою, внесені не були, тому умови п. 1.1 та п. 1.2 Мирової угоди в буквальному сенсі не вступили в силу.

Доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_2 мав всі законні підстави для сплати частини заборгованості в інтересахборжника відхиляються колегією суддів.

Так, ОСОБА_2 не є стороною у справі, а тому, з урахуванням вищевикладених вимог чинного законодавства - не може бути стороною мирової угоди. При цьому, у п.1.1 Мирової угоди сторонами чітко передбачено зобов'язання саме Боржника сплатити частину заборгованості, у вигляді грошових коштів, в сумі 2 000 000,00 грн.

В п. 1.3 Мирової угоди встановлено, що заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 54 615,94 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 91 830,71 грн. не стягується Стягувачем за умови своєчасного погашення суми боргу, зазначеної в п. 1 Мирової угоди (окрім пені) та згідно встановленого порядку (п. 1.1., 1.2. Мирової угоди).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що сторони остаточно не врегулювали зобовязання щодо сплати боржником пені, виклавши їх під умовою.

В п. 1.4 Мирової угоди встановлено, що разі несплати боржником суми заборгованості, визначеної в п. 1. Мирової угоди (окрім пені), в порядку визначеному п. 1.1. та 1.2. Мирової угоди, стягувач має право поновити процедуру примусового стягнення заборгованості за рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.07.2010 у справі № 17/47.

Проте, як вірно зазначає місцевий господарський суд, така редакція цього пункту суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки згідно з п.2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, у разі затвердження мирової угоди виконавче провадження з виконання рішення суду у цій справі підлягає закриттю. А в разі невиконання мирової угоди боржником, ухвала суду про затвердження мирової угоди, як виконавчий документ, може бути пред"явлена до примусового виконання. І вже проводиться виконання не рішення суду, а виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Доводи апеляційних скарг стягувача та боржника в цій частині відхиляються колегією суддів, оскільки місцевим господарським судом, як вбачається з вищенавкедених положень мирової угоди та чинного законодавства вірно встановлено, що зміст пункту 1.4 Мирової угоди суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження".

В п. 1.5 Мирової угоди зазначено, що відповідно до умов Кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами нараховуються на суму фактичного щоденного залишку основної заборгованості до дня повного погашення основної заборгованості. Сплата відсотків за Кредитним договором, нарахованих у період із 06.02.2018 до дати погашення основної заборгованості, здійснюється Боржником на користь Стягувача до закінчення терміну дії Мирової угоди, затвердженої судом.

Ця умова мирової угоди включає положення щодо прав і обовязків сторін, які не були предметом рішення суду у даній справі, та які можуть виникнути у майбутньому. Умови не є конкретизованими, зокрема, не зазначено сум сплати. Отже, ця умова є невиконуваною у виконавчому провадженні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг в зв'язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 19.02.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.04.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін