ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2019 року Справа № 924/896/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демидюк О.О. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участі представників сторін:

прокурора - Купчик Я.О.

позивача 1 - не з`явився

позивача 2 - Даньков А.Д.

відповідача 1 - Демчук Л.Г.

відповідача 2 - Демчук Л.Г.

третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області - Кравчук В.І.

третьої особи - Кабінету Міністрів України - не з`явився

третьої особи - ФОП Гук Євгенія Вікторовича - Гук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року, повне рішення складено 20.03.2018року

у справі № 924/896/16

за позовом Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі:

1) Міністерства оборони України м. Київ

2) квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Кабінет Міністрів України, м. Київ

2) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області м. Хмельницький

до 1) виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області м. Хмельницький

2) Хмельницької міської ради м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізична особа-підприємець Гук Євгеній Вікторович

про - визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002р. №394 в частині надання дозволу приватному підприємцю Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м.;

- визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013р. №32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013р. №53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

В вересні 2016 року Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України, 2) квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький звернувся із позовом до господарського суду Хмельницької області до 1) виконавчого комітету Хмельницької міської ради, 2) Хмельницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:1) Кабінету Міністрів України, 2) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ФОП Гука Євгенія Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу приватному підприємцю Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м.; - визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на наступні обставини.

02.12.2015 року військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону за повідомленням Хмельницького зонального відділу військової служби правопорядку про вчинене кримінальне правопорушення внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України за фактом вчинення ФОП Гуком Є.В. самовільного зайняття земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею 1022 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 .

Як стверджує прокурор, рішенням Хмельницького РВК №277-В від 23.12.1975 року, Квартирно-експлуатаційній частині району (правонаступником якого є КЕВ м. Хмельницький згідно директиви Міністра оборони України № 322/1/10 від 20.04.2005 року), надано земельну ділянку на території військового містечка № НОМЕР_1 (в складі земель оборони загальною площею 2487,6 га) в постійне користування для державних потреб, що підтверджується Державним актом на право користування землею від 23.12.1975 року.

24.04.2002 року рішенням начальника розквартирування військ і капітального будівництва Збройних Сил України № 163/1/1/1528 надано дозвіл на передачу у комунальну власність земельної ділянки площею 200 кв.м., яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . Актом прийому-передачі земельної ділянки № 5 від 28.05.2002 року зазначена земельна ділянка прийнята відділом земельних ресурсів та земельних реформ виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

Так, при проведенні перевірки Хмельницьким зональним відділом Військової служби правопорядку виявлено факт надання дозволу ПП Гуку Віктору Лукичу на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 600 кв.м у АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 394 від 23.05.2002 року. Також, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 212 від 20.03.2006 року, останньому надано дозвіл на реконструкцію крамниці змішаної торгівлі для розширення існуючого кафе за вищевказаною адресою.
В подальшому на підставі Договору дарування № 4-3546 від 09.11.2007 року право власності на зазначені крамницю та кафе набув ОСОБА_1 .

Рішенням двадцять п`ятої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 12.06.2013 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м.

30.10.2013 року рішенням двадцять восьмої сесії Хмельницької міської ради № 53 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м. (кадастровий номер :24:003:0036) для обслуговування крамниці по торгівлі змішаним товарами та розширення існуюче кафе, терміном на 10 років.

Прокурор наголошує, що у вищевказаних рішеннях зазначено, що цільовим використанням земель являється використання земельної ділянки для обслуговування крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширення існуючого кафе, а кодом класифікації видів цільового призначення земель визначено 03.07 - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі.

03.11.2015 року комісією КЕВ м.Хмельницький проведено обстеження земельної ділянки з метою встановлення фактичного стану справ земель оборони військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , за результатами проведення якого складено Акт обстеження земельної ділянки, згідно з яким дозвіл на відчуження земельної ділянки КЕВ м. Хмельницький не надавався та будівництво із Міністерством оборони України, як органом управління майном, не погоджувалось.

17.12.2013 року між Хмельницькою міською радою, в особі міського голови Мельника С.І. та ОСОБА_1 , укладено Договір оренди землі № 279-01-2013/3896472, відповідно до якого останньому передається земельна ділянка загальною площею 1022 кв.м. (кадастровий номер :24:003:0036) терміном на 10 років.

Таким чином, прокурор стверджує, що Міністерство оборони України не надавало дозволу на вилучення частини земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею 822 кв.м. з постійного користування КЕВ м.Хмельницький, тому внаслідок протиправних дій відповідачів (прийняття оспорюваних рішень), спірна земельна ділянка вибула з законного користування КЕВ м.Хмельницький, у зв`язку з чим прокурор звертається до суду в особі Міністерства оборони України, як органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах для захисту інтересів КЕВ м. Хмельницький.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.09.2017 року у справі 924/896/16 призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне запитання:

- чи накладається (перебуває в межах) земельна ділянка, що передана Хмельницькою міською радою в оренду ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м. на земельну ділянку, що надана Хмельницькій КЕЧ району згідно Державного акту на право користування землею від 23.12.1975 року?

09.01.2018 року на адресу господарського суду Хмельницької області від судового експерта Власюка Володимира Володимировича надійшов висновок експерта № 514/017 від 05.01.2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням господарського Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі 924/896/16 в позові Заступнику військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі: 1) Міністерства оборони України, 2) Квартирно-експлуатаційного відділу до 1) Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Хмельницької області 2) Хмельницької міської ради, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Кабінету Міністрів України, 2) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ФОП Гука Євгенія Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу ПП Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м.; - визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м., відмовлено.

Приймаючи вказане рішення господарський суд виходив з того, що під час прийняття рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 про надання дозволу ПП Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 0,06 га у АДРЕСА_1 , та рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1022 кв.м у АДРЕСА_1 , спірна земельна ділянка відносилася до земель державній власності (землі оборони) та перебувала на праві постійного користування КЕВ м. Хмельницький.

Разом з тим, рішенням начальника розквартирування військ і капітального будівництва ЗСУ (лист від 24.04.2002 року №63/1/1/1528) було надано дозвіл на передачу у комунальну власність з території військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , земельної ділянки лише площею 200 кв.м., тому ні Хмельницька міська рада, ні її виконавчий комітет не мали правових підстав на розпорядження відповідною земельною ділянкою більшої площі. Відтак, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 та Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Однак, застосовуючи строки позовної давності згідно з поданою заявою відповідачів, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу ПП Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м. та рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м суд першої інстанції зазначив, що спірне рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію внаслідок його виконання шляхом укладення між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) договору оренди землі від 17.12.2013р. № № 279-01-2013/3896472.

Однак, самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких правовідносин (у зв`язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів, визнання права чи відсутності права.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 скасувати в повному обсязі та ухвалити нове рішення на основі заявлених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:

- в заяві про сплив позовної давності № 02-15-3053 від 17.10.2016 року, відповідач Хмельницька міська рада говорить, що проект рішення міської ради від 12.06.2013 року № 32 був оприлюднений на сайті Хмельницької міської ради, проте КЕВ м.Хмельницький не виконує функції моніторингу сайтів органів місцевого самоврядування, тому КЕВ не знав і не міг знати про прийняття радою рішення;

- з хронології обставин даної справи КЕВ м.Хмельницький тільки у 2015 році стало відомо про факт незаконності користування земельною ділянкою площею 1022 кв.м. по АДРЕСА_1 , тому ніяким чином не порушено строків позовної давності, крім того, порушення триває до цього часу;

- судом першої інстанції не враховано всі положення рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009, на яке місцевим судом здійснено посилання, зокрема при відмові позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53. Так, у п.п. 4, 5 зазначеного рішення Конституційного Суду України вказується, що зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції та законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб у судовому порядку;

- ч.1 ст.21 ЦК України вказує, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та обов`язки. Рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53, саме є таким актом, а саме індивідуальної дії;

- оформлення правовстановлюючих документів є правом похідним від прийнятого рішення владного органу, тому твердження суду першої інстанції про те, що визнання незаконним та скасування рішення не поновить порушених прав є помилковим. Якщо судом встановлено дійсно факт незаконності в діях органів державної влади, органів місцевого самоврядування, що стало підставою видання спірних рішень, суд має їх скасовувати за ініціативою сторони, право якої порушується;

- Хмельницька міська рада порушила норми законодавства, перевищила межі повноважень і розпорядилася частиною земельної ділянки, яка перебуває в державній власності;

Таким чином, на думку КЕВ м. Хмельницький, під час прийняття рішення у справі № 924/896/16, судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, адже строки позовної давності із зверненням за захистом порушеного права не попущено, а ненормативні акти органу місцевого самоврядування можуть визнаватись судом недійсними самостійно, без заявлення вимог з приводу скасування набутих прав чи виготовлених документів на підставі прийнятих протиправних рішень.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 року (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 11.04.2018 року) відкрито провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 та призначено розгляд справи на 10.05.2018 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року, розгляд справи № 924/896/16 призначено у режимі відеоконференції із господарським судом Хмельницької області.

02.05.2018 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кабінету Міністрів України надійшло клопотання (вх.№ 12861/18 від 02.05.2018 року), яким третя особа просить апеляційну скаргу КЕВ м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 задоволити, а розгляд даної справи здійснювати без участі її представника.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 року, апеляційне провадження у справі № 924/896/16 за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у інших справах № 916/1979/13, № 923/466/17.

У відповідності до абз.3 п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» № 454/2017 від 29.12.2017 року, ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 року в газеті «Голос України» № 188 (6943) опубліковано повідомлення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду 05.10.2018 року.

Відповідно до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» № 992 від 01.10.2018 року, згідно з актом здачі судових справ від 03.10.2018 року, апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 передано до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Автоматизованою системою діловодства Північно-західного апеляційного господарського суду, протокол від 10.10.2018 року, для розгляду судової справи № 924/896/16 визначено склад суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М., суддя Демидюк О.О.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М., суддя Демидюк О.О. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький подати до суду повні тексти постанов Великої Палати Верховного Суду у справах № 916/1979/13, № 923/466/17.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 року, поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 , розгляд справи призначено на 30.01.2019 року об 10:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 року розгляд справи № 924/896/16 призначено в режимі відеоконференції із господарським судом Хмельницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 року у справі № 924/896/16, розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.02.2019 року об 10:00 год., наступне судове засідання призначено проводити в режимі відеоконференції із господарським судом Хмельницької області.

27.02.2019 року в судовому засіданні представником Хмельницької міської ради заявлено в усній формі клопотання про залишення даного судового спору (позову) без розгляду. Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач, посилаючись на сталу судову практику Верховного Суду, вказує на те, що Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький є окремими юридичними особами, які можуть самостійно звертатись до суду за захистом своїх порушених прав і інтересів, проте подаючи позов в інтересах держави, прокурор не навів належного обґрунтування підстав здійснення ним представництва у суді даних юридичних осіб, чим фактично перебрав їхні повноваження на себе.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 року у справі № 924/896/16, розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.03.2019 року об 10:00 год.; зобов`язано Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України надати до суду обґрунтовані письмові пояснення із посиланням на докази з приводу того, що Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, в інтересах яких прокурор звернувся із позовом до суду, не здійснювали або неналежним чином здійснювали свої повноваження щодо захисту інтересів держави у даному спорі на час звернення до суду у вересні 2016 року; наступне судове засідання призначено проводити в режимі відеоконференції із господарським судом Хмельницької області.

28.02.2019 року на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Хмельницької міської ради надійшло клопотання № 02-14-378 від 27.02.2019 року про залишення позову без розгляду, яку було озвучено під час судового засідання 27.02.2019 року.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 27.03.2019 року № 01-04/132 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Тимошенка О.М. у період з 26.03.2019 року по 09.04.2019 року та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 924/896/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 року внесено зміни до колегії суддів у складі та визначено колегію суддів длярозгляду справи: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 , яке призначено до розгляду на 28.03.2019 року об 10:00 год. прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 року у справі № 924/896/16, розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.04.2019 року об 14:00 год.; повторно зобов`язано Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України надати до суду обґрунтовані письмові пояснення із посиланням на докази з приводу того, що Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький, в інтересах яких прокурор звернувся із позовом до суду, не здійснювали або неналежним чином здійснювали свої повноваження щодо захисту інтересів держави у даному спорі на час звернення до суду у вересні 2016 року; наступне судове засідання призначено проводити в режимі відеоконференції із господарським судом Хмельницької області.

29.03.2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від тимчасово виконуючого обов`язки військового прокурора Хмельницького гарнізону майора юстиції М. Луців надійшло письмове заперечення № 2/490 вих.19 від 27.03.2019 року, у якому прокурор вказує, шо підстав для залишення позову без розгляду та повернення апеляційної скарги немає у зв`язку із наявним порушенням інтересу держави у цій справі.

01.04.2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону капітана юстиції В.Петреченко надійшло клопотання про долучення доказів у справі, зокрема лист заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону за № 10/2433 вих.15 від 17.12.2015 року, адресованого Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький щодо вжиття заходів на усунення порушень по даній справі, а також письмова відповідь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький на вказаний запит прокурора за № 4320 від 18.12.2015 року.

02.04.2019 року на електрону адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Хмельницької міської ради надійшло клопотання № 02-14-1144 від 02.04.2019 року, яким відповідач просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про долучення вказаних доказів у справі, вважає, шо наявні усі правові підстави про залишення позовної заяви заступника прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону у справі № 924/896/16 без розгляду.

03.04.2019 року в судовому засіданні представник виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Хмельницької міської ради та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Гук Євгеній Вікторович підтримали заяву про залишення позову у даній справі без розгляду з підстав наведених у ній.

Представники органу прокуратури, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заперечили проти задоволення заяви відповідача про залишення позову у даній справі без розгляду, просили суд відмовити у її задоволенні.

Розглянувши заяву відповідача про залишення позову без розгляду у справі № 924/896/16, колегія суддів ухвалила відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються, зокрема, функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, законодавством прямо передбачено право прокурора звертатись до суду в інтересах держави у разі нездійснення або неналежного здійснення органом місцевого самоврядування відповідних повноважень.

Відповідно до ч.3 статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п.3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Слід звернути увагу, що згідно зі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

В обґрунтування заявленого позову військовою прокуратурою було зазначено, що Міністерство оборони України та КЕВ м. Хмельницький з моменту виявлення факту порушень прав не вживались заходи щодо захисту та відновлення порушених прав, внаслідок чого військовою прокуратурою було спрямовано позов до суду з метою захисту інтересів держави.

Адже зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, яка незаконно вибула з власності держави в особі Міністерства оборони України та з оперативного управління КЕВ м. Хмельницький є наявним порушенням інтересів держави, які підлягають захисту.

Так, у своєму листі № 4320 від 18.12.2015 року КЕВ м. Хмельницький повідомив заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону, що за захистом свого порушеного права КЕВ м.Хмельницький, ЗТКЕУ, Головне КЕУ та Міністерство оборони України не звертались, у зв`язку з відсутністю державного фінансування для сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Враховується, що позивачі належним чином не захищали порушені права держави, про що свідчить відсутність протягом тривалого часу вжитих заходів спрямованих на повернення земель оборони до законного користувача, судова колегія дійшла висновку, що зазначені обставини можуть бути підставою для звернення прокурора до суду з позовом у даній справі в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Хмельницький, як органів, уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у справі № 924/896/16, зокрема з підстав неналежного обґрунтування здійснення представництва прокурором Міністерства оборони України та КЕВ м. Хмельницький є безпідставними та необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу.

При цьому апеляційний суд враховує, що підстави для виключення доказів, зокрема листа № 4320 від 18.12.2015 року КЕВ м.Хмельницький у суду відсутні, оскільки зазначений документ поданий на виконання своїх прав в порядку положень ст.42 ГПК України та покликаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин викладених заявником у поданій заяві про залишення позову без розгляду.

За вищенаведених обставин, враховуючи правомірність звернення військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м.Хмельницький у справі № 924/896/16 з позовом до суду, колегія суддів не вбачає правових підстав для залишення його без розгляду.

03.04.2019 року в судовому засіданні представник Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький та прокурор повністю підтримали вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області підтримав позицію позивачів та прокурора.

Представник виконавчого комітету Хмельницької міської ради та Хмельницької міської ради заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційному відділу м.Хмельницький, вважає, що рішення суду першої інстанції від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 прийняте у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням всіх обставин справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ФОП Гук Євгеній Вікторович вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте у цілковитій відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький.

Позивач Міністерство оборони України та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кабінет Міністрів України, явку повноважних представників в призначене судове засідання 03.04.2019 року не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки, неявка позивача Міністерства оборони України та третьої особи Кабінет Міністрів України, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за її відсутності.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення прокурора, представників Квартирно-експлуатаційному відділу м. Хмельницький, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Хмельницької міської ради, ФОП Гука Є.В., дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.1975 року виконавчим комітетом Хмельницької районної ради депутатів трудящих прийнято рішення № 277-В «Про затвердження акту на право користування землею Хмельницької КЕЧі району ПрикВО Хмельницької області».

23.12.1975 року Хмельницькій КЕЧі району видано акту на право користування землею, згідно з яким зазначеному землекористувачу надано у постійне користування 2487,6 га землі. В акті зазначено, що відведені землі повинні використовуватися суворо за призначенням. Передача землі іншому землекористувачеві може проводитися лише в установленому законом порядку.

Згідно з витягом з Директиви Міністра оборони України від 10.01.2005 року № Д-322/1/010, вирішено переформувати Хмельницьку квартирно-експлуатаційну частину району (м. Хмельницький) у квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький з підпорядкуванням начальнику Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (ідентифікаційний код 07928461).

Із витягу з книги обліку земельних ділянок КЕВ м.Хмельницький вбачається, що на обліку КЕВ м.Хмельницький перебуває земельна ділянка площею 69,42 га у військовому містечку № 24, що знаходиться у м.Хмельницькому, мікрорайон Раково на підставі рішення Хмельницького РВК № 277-в від 23.12.1975 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу приміщення від 10.10.2001 року, ОСОБА_2 придбав приміщення пивного бару загальною площею 120,8 кв.м, яке знаходиться в м. Хмельницькому по вул.Ціолковського, 19/1. Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гридіним С.О. 10.10.2001 року та зареєстрований в реєстрі за № 5558 /т.1 а.с.104/.

14.03.2002 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 208 «Про внесення на розгляд сесії міської ради пропозиції про попереднє погодження місця розташування об`єктів на землях комунальної власності», погоджено приватному підприємцю Гуку Віктору Лукичу під будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе по вул. Ціолковського, 19/1, земельної ділянки площею 0,06 га /т.1 а.с.105/.

Листом за № 163/1/1/1528 від 24.04.2002 року, Головне управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України не заперечувало щодо передачі місцевим органам влади земельної ділянки площею 0,02 га, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 у м. Хмельницький по вул. Ціолковського, оскільки вказану земельну ділянку не планувалося використовувати для потреб Збройних Сил України /т.1 а.с.36/.

Рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394, приватному підприємцю Гуку Віктору Лукичу надано дозвіл на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 0,06 га у м. Хмельницький по вул.Ціолковського, 19/1, згідно з архітектурно-планувальним завданням, технічними умовами відповідних організацій та укладенням угоди з Департаментом житлово-комунального господарства /т.1 а.с.108/.

28.05.2002 року на підставі акту прийому-передачі земельної ділянки № 5 земельна ділянка площею 0,02 га, яка розташована на території військового містечка № 24 у м. Хмельницький по вул.Ціолковського передана Хмельницькою КЕЧ району та прийнята відділом земельних ресурсів та земельних реформ виконавчого комітету Хмельницької міської ради /т.1 а.с.37/.

Згідно з акту вибору земельної ділянки для будівництва, обстеживши на місці земельну ділянку, розташовану по вул.Ціолковського, 19/1 та необхідні матеріали, комісія визнала її придатною для будівництва крамниці по торгівлі змішаними товарами та центру відпочинку і розваги для молоді. Вказаний акт погоджений начальником КЕЧ Сокольвак Ю.І. /т.1 а.с.109/.

18.06.2002 року приватному підприємцю Гуку В.Л. погоджено технічні умови на електропостачання крамниці по торгівлі змішаними товарами по вул. Ціолковського, 19/1 та на підключення до водопровідних мереж Хмельницької КЕЧ району за № 657 та за № 658 /т.1 а.с.115/.

21.05.2003 року рішенням одинадцятої сесії Хмельницької міської ради № 44, вирішено приватному підприємцю Гуку Віктору Лукичу надати в короткострокову оренду земельну ділянку по вул. Ціолковського, 19/1 площею 802 кв.м. для будівництва крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе. Категорію земель у рішенні зазначено, як житлова та громадська забудова /т.1 а.с.111/.

Проект відведення земельної ділянки приватному підприємцю Гуку Віктору Лукичу по АДРЕСА_1 площею 802 кв.м. погоджений в тому числі і начальником КЕЧ району Сокольвак Ю.І.

20.05.2004 року Державною технічною комісією складено акт про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію. Комісією встановлено, що крамниця по торгівлі змішаними товарами та розширення існуючого кафе збудовано згідно з дозволом на виконання будівельно-монтажних робіт, виданим Хмельницькою інспекцією «Держархбудконтролю» за № 34 від 18.06.2003 року. Об`єкт має показники: загальна площа - 510,4 кв.м., в т.ч. крамниця - 237,1 кв.м., кафе - 273,3 кв.м /т.1 а.с.118/.

27.05.2004 року держаним інспектором по використанню і охороні земель складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, у якому зазначено, що земельна ділянка використовується за призначенням. Порушень земельного законодавства не виявлено /т.1 а.с.117/.

08.07.2004 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 452-В «Про оформлення права власності на крамницю по торгівлі змішаними товарами та розширене існуюче кафе загальною площею 510,4 кв.м., в т.ч. крамниця - 237,1 кв.м., кафе - 273,3 кв.м. по вул. Ціолковського, 19/1 за приватним підприємцем Гуком Віктором Лукичем» /т.1 а.с.119/.

13.07.2004 року управлінням житлово-комунального господарства м.Хмельницького Гуку Віктору Лукичу видано свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно /т.1 а.с.120/.

20.03.2006 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 212, ОСОБА_2 надано дозвіл на реконструкцію крамниці змішаної торгівлі по АДРЕСА_1 для розширення існуючого кафе /т.1 а.с.121/.
В червні 2006 року начальником КЕВ м. Хмельницький та начальником РЕМ-21 приватному підприємцю Гуку В.Л. погоджено технічні умови на електропостачання крамниці змішаної торгівлі, яка конструюється для розширення існуючого кафе та технічні умови на підключення до мереж водопостачання і каналізації кафе «Пелікан» по вул.Ціолковського, 19/1 /т.1 а.с.122-123/.

09.11.2007 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено Договір дарування № 4-3546, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на крамницю по торгівлі змішаними товарами та розширене існуюче кафе загальною площею 510,4 кв.м., в т.ч. крамниця площею 237,1 кв.м. та кафе площею 273,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.12.2007 року /т.1 а.с.124/.

12.12.2007 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно /т.1 а.с.125/.

12.06.2013 року рішенням двадцять п`ятої сесії Хмельницької міської ради № 32 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , із земель житлової та громадської забудови /т.2 а.с.71/ .

30.10.2013 року рішенням двадцять восьмої сесії Хмельницької міської ради № 53 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м. (кадастровий номер :24:003:0036) для обслуговування крамниці по торгівлі змішаним товарами та розширен існуюче кафе, терміном на 10 років. Вказано, що дана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови /т.1 а.с.130/.

17.12.2013 року між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди землі № 279-01-2013/3896472, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1022 кв.м (кадастровий номер :24:003:0036) терміном на 10 років /т.1 а.с.127-130/..

Вказана земельна ділянка передана на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.12.2013 року /т.1 а.с.131/.

21.03.2014 року за № 36/ВГП-25.1.04 управлінням архітектури та містобудування Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради Гуку Євгену Вікторовичу видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,1022 га, з метою реконструкції крамниці по торгівлі змішаними товарами під швейний цех з добудовою допоміжних та складських приміщень /т.1 а.с.132/.

13.06.2014 року Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області Гуку Євгену Вікторовичу затверджено декларацію про початок виконання будівельних робіт по реконструкції крамниці по торгівлі змішаними товарами під швейний цех з добудовою допоміжних та складських приміщень /т.1 а.с.133/.

28.10.2015 року ФОП Гук Є.В. звернувся із заявою до начальника КЕВ м. Хмельницький, в якій просив погодити схему огородження будівельного майданчика (влаштування паркану) по вул. Ціолковського, 19/1 «реконструкція крамниці по торгівлі змішаними товарами під швейний цех з добудовою допоміжних та складських приміщень», що відбуватиметься на земельній ділянці, переданій в користування згідно Договору оренди землі №279-01-2013/3896472 від 18.09.2013 року, загальною площею 1022 кв.м (кадастровий номер :24:003:0036), а також відповідно до декларації на початок виконання будівельних робіт.

03.11.2015 року КЕВ м.Хмельницький повідомив Гука Є.В., що зазначена земельна ділянка на якій планується реконструкція крамниці по торгівлі змішаними товарами під швейний цех з добудовою допоміжних та складських приміщень являється землями оборони /т.1 а.с.52/.

03.11.2015 року на підставі Наказу Міністра оборони України № 348 від 14.07.2008 року, з метою з`ясування обставин щодо використання земель у військовому містечку № НОМЕР_1 , комісією КЕВ м. Хмельницький було проведено обстеження земельної ділянки у АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт обстеження від 03.11.2015 року. Комісією зроблено висновок, що дозвіл на відчуження земельної ділянки площею 0,0822 га військового містечка № 24 КЕВ м. Хмельницький не надавався, з чого випливає незаконне рішення Хмельницької міської ради про надання земельної ділянки в оренду та реєстрація договору оренди. Зазначено, що будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами не погоджено з Міноборони на площу 1022 кв.м.

17.11.2015 року начальником служби (теплової) теплового господарства Хмельницького гарнізону складено рапорт на ім`я начальника КЕВ м. Хмельницький, в якому повідомлено, що з 09.11.2015 року на території військового містечка № НОМЕР_1 по вул.Ціолковського, 19 в м. Хмельницькому проводиться будівництво власником закладу «Пелікан», в результаті якого без відповідного дозволу та погодження проведено зміну (демонтаж та встановлення без дотримання відповідних вимог) теплової мережі гарячого водопостачання, яка знаходиться на балансові належності (експлуатаційної відповідальності) в КЕВ м. Хмельницький. У зв`язку із зазначеним, порушені умови та вимоги забезпечення мешканців гуртожитку послугами з гарячого водопостачання /т.1 а.с.54/.

18.11.2015 року КЕВ м.Хмельницький звернувся до військового прокурора Хмельницького гарнізону з листом, в якому повідомив що з 09.11.2015 року на території військового містечка по вул. Ціолковського, 19 в м. Хмельницькому проводиться самовільне будівництво власником закладу «Пелікан». Земля, на якій проводиться будівництво відноситься до земель оборони. В листі зазначено, що в результаті підготовки та в процесі самих будівельних робіт, без відповідного на те дозволу чи погодження з КЕВ м. Хмельницький, було проведено зміну (демонтаж та встановлення без дотримання відповідних вимог) теплової мережі гарячого водопостачання, яка знаходиться на балансовій належності (експлуатаційній відповідальності) у КЕВ м. Хмельницький. У зв`язку з вищезазначеним, порушені умови та вимоги забезпечення мешканців гуртожитку послугами гарячого водопостачання /т.1 а.с.53/.

24.11.2015 року листом за № 1/2382 Хмельницький зональний відділ військової служби правопорядку повідомив військову прокуратуру Хмельницького гарнізону про наявність в діях невстановлених осіб Хмельницької міської ради ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України та наявність в діях ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 197-1 КК України.

02.12.2015 року військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону Західного регіону України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України за фактом вчинення фізичною особою-підприємцем Гуком Є.В. самовільного зайняття земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_1 площею 1022 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 , що відноситься до земель державної власності, чим завдано значної шкоди інтересам держави на суму 239 670,00 грн.

30.12.2015 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складено акт перевірки від 30.12.2015 року, в якому зазначено, що порушень містобудівного законодавства не виявлено /т.1 а.с.134/.

15.08.2016 року Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області за №ХМ 88 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме: швейний цех з допоміжними та складськими приміщеннями та кафе (замовник ОСОБА_1 ) /т.1 а.с.135-138/.

25.08.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, внесено запис про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на швейний цех з допоміжними та складськими приміщеннями та кафе, загальною площею 1130,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.142/.

08.09.2016 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону звернуся з повідомленнями до КЕВ м.Хмельницький за № 2/2022 вих.16 та до Міністерства оборони України за № 2/2022/1 вих.16, в яких зазначав про звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради: від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу приватному підприємцю Гуку Є.В. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м.; від 12.06.2013 року №32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; від 30.10.2013р. №53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

29.09.2016р. ОСОБА_1 видано технічний паспорт на швейний цех з допоміжними та складськими приміщеннями та кафе /т.1 а.с.139-140/.

14.09.2016 року довідкою № 3062 КЕВ м.Хмельницький повідомив військову прокуратуру про те, що земельна ділянка військового містечка № 24 Хмельницького гарнізону у м.Хмельницький по вул.Ціолковського, 19/1, загальною площею 1022 м.кв. приватному підприємцю Гуку В.Л. щодо її відведення в користування, в оренду, чи з іншою метою, для будівництва бару «Пелікан», крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в м. Хмельницькому не надавалася і надання її Хмельницькою міською радою приватному підприємцю Гуку В.Л. в оренду під забудову, з КЕВ м.Хмельницький не погоджувалося.

КЕВ м. Хмельницький у листі від 24.11.2016 року повідомив військову прокуратуру Хмельницького гарнізону, що йому стало відомо про самовільне захоплення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 із рапорту начальника служби (теплової) теплового господарства Хмельницького гарнізону працівника ЗС України Мазура О.С. Зазначає, що КЕВ м. Хмельницький не звертався до суду за захистом свого права, оскільки відповідно до наказу № 348 звернувся до правоохоронних органів та просив їх вжити усіх заходів для захисту прав та інтересів держави.

В індивідуальній картці № 171 від 28.12.2008 року обліку земельної ділянки (форма 403) зазначено, що Хмельницькій КЕЧ району на підставі рішення Хмельницького РВК №277-в від 23.12.1975 року та державного акта від 23.12.1975 року передано в користування для постійної діяльності земельну ділянку площею 69,4200 га у військовому містечку № НОМЕР_1 м. Хмельницькому, мікрорайон Раково.

Згідно з відомостями наявності та використання земельних ділянок від 12.01.2016 року (витяг з форми 405 А) у КЕВ м. Хмельницький станом на 01.01.2016 року перебуває на праві користування земельна ділянка площею 69,4200 га у військовому містечку № НОМЕР_1 на підставі рішення Хмельницького РВК № 277-в від 23.12.1975 року та державного акта від 23.12.1975 року, виданого Хмельницькій КЕЧ району.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1022 га (кадастровий № :24:003:0036) від 08.02.2017 року № НВ-017, дана земельна ділянка відноситься до комунальної форми власності, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, дата реєстрації земельної ділянки - 21.08.2013 року.

Відповідно до Висновку земельно-технічної експертизи № 514/017 від 05.01.2018 року, складеного судовим експертом Власюком В.В., земельна ділянка з кадастровим номером :24:003:0036, площею 1022 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана Хмельницькою міською радою в оренду ОСОБА_1 , повністю накладається (знаходиться в межах) на земельну ділянку площею 2487,6 га, яка надана Хмельницькій КЕЧі у постійне користування згідно Державного акту від 1975 року /т.2 а.с.163-190/.

Таким чином, прокурор посилаючись на те, що рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради: від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу приватному підприємцю Гуку Є.В. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в АДРЕСА_1 , площею 600 кв.м.; - від 12.06.2013 року № 32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; - від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м прийняті із порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, ст.14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст.12, 77, 84, 153, 155, 158 Земельного Кодексу України звернувся до господарського суду Хмельницької області із відповідним позовом про визнання їх незаконним та скасування.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення господарського суду Хмельницької області - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Одними із способів захисту прав на землю є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також визнання угоди недійсною.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

За змістом наведених норми вбачається, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Тобто, обов`язковою умовою визнання недійсним акта є не тільки невідповідність його чинному законодавству, але й порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 приватному підприємцю Гуку В.Л. надано дозвіл на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 0,06 га у АДРЕСА_1 .

В подальшому, рішенням двадцять п`ятої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 12.06.2013 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., а рішенням двадцять восьмої сесії Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м. (кадастровий номер :24:003:0036) для обслуговування крамниці по торгівлі змішаним товарами та розширене існуюче кафе, терміном на 10 років.

Військовий прокурор та позивачі вважають, що зазначені рішення прийнятті відповідачами з перевищенням повноважень та всупереч закону, оскільки стосуються земель оборони, які перебувають у державній власності, а саме - в постійному користуванні КЕВ м. Хмельницького, порушують права та інтереси законного землекористувача.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

В свою чергу, відповідно до ст.84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, землі оборони. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 77 Земельного кодексу України визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про використання земель оборони», землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (військові частини).

Аналогічні норми містить ст.14 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до якої земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Отже, виходячи з наведеного, держава є власником земель оборони за законом, а Міністерство оборони України є органом, який уповноважений державою на управління державним майном, у тому числі земельними ділянками.

Наказом Міністра оборони України від 03.07.2013 року № 448 затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, яке визначає організацію та завдання квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України. Пунктом 2.1 Положення визначено, що квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, а п 2.4. вказаного Положення передбачено, що КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону.

З матеріалів справи слідує, що згідно з директивою Міністра оборони України від 10.01.2005 року № Д-322/1/010 переформовано Хмельницьку квартирно-експлуатаційну частину району (м.Хмельницький) у квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький з підпорядкуванням начальнику Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (ідентифікаційний код 07928461).

Відповідно до Положення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький, затвердженого начальником Західного територіального КЕУ 02.07.2013р., Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький є державною установою, яка заснована на базі Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району згідно директиви Міністра оборони України № 322/1/10 від 20.04.2005 року та створена Міністерством оборони України (засновником) і підпорядкована Західному Територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький є правонаступником Хмельницької КЕЧ району. Згідно з п. 3.1., 3.5. Положення установа (КЕВ м. Хмельницький) є юридичною особою та утримується за рахунок державного бюджету України, несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного їй майна, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 4.2 Положення, майно установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Пунктом 4.5. Положення передбачено, що установа користується закріпленою за нею землею, а також іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Таким чином, КЕВ м.Хмельницький є юридичною особою, яка набуває прав та обов`язків відповідно до положень чинного законодавства та входить в структуру органів Збройних Сил України.

Статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у збройних силах України» передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України, воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про використання земель оборони» передбачено, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про використання земель оборони», військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Матеріалами справи стверджується, що згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької районної ради депутатів трудящих № 277-в від 23.12.1975 року, державного акту на право користування землею від 23.12.1975 року Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, було надано в постійне користування 2467,6 га землі.

Згідно з п.5 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» від 18.12.1990 року № 562-ХІІ (зі змінами та доповненнями), громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Аналогічні положення містяться у п.7 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України 2001 року, яким передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Пунктом 2 розділу 7, п.10 ст.28-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Отже з огляду на зазначене, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 у справі №1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), державний акт на право користування землею від 23.12.1975 року, виданий Хмельницькій КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, на даний час є дійсним.

Згідно з висновком судового експерта № 514/017 від 05.01.2018 року, складеним за результатами проведення земельно-технічної експертизи, земельна ділянка з кадастровим номером :24:003:0036, площею 1022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул.Ціолковського, 19/1, яка була передана Хмельницькою міською радою в оренду Гуку Є.В., повністю накладається (знаходиться в межах) на земельну ділянку площею 2487,6 га, яка надана Хмельницькій КЕЧі у постійне користування згідно Державного акту від 1975 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.3 ст.142 ЗК України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Згідно з листом від 24.04.2002 року № 163/1/1/1528, Головне управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України не заперечувало щодо передачі місцевим органам влади земельної ділянки площею 0,02 га, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 у м. Хмельницький по вул. Ціолковського, оскільки вказану земельну ділянку не планувалося використовувати для потреб Збройних Сил України. Після отримання дозволу, зазначена земельна ділянка прийнята відділом земельних ресурсів та земельних реформ виконавчого комітету Хмельницької міської ради на підставі акту приймання-передачі №5 від 28.05.2002 року.

Разом з тим, оспорюваним рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394, приватному підприємцю Гуку В.Л. надано дозвіл на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 0,06 га у м.Хмельницький по вул. Ціолковського, 19/1.

09.11.2007 року право власності на зазначені крамницю та кафе набув ОСОБА_1 на підставі Договору дарування № 4-3546 від 09.11.2007 року.

В подальшому, 12.06.2013 року рішенням 25 сесії Хмельницької міської ради № 32 Гуку Є.В. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1022 кв.м у м.Хмельницький по вул. Ціолковського, 19/1.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували добровільну відмову Міністерства оборони України від користування земельною ділянкою, що відноситься до земель оборони або згоду на передачу у комунальну власність земельної ділянки площею 0,06 га у 2002 році та площею 0,1022 га у 2013 році, що знаходиться у м.Хмельницький по вул. Ціолковського, 19/1.

Таким чином, під час прийняття рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 про надання дозволу приватному підприємцю Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе на земельній ділянці площею 0,06 га у м. Хмельницький по вул. Ціолковського, 19/1, та рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1022 кв.м у м.Хмельницький по вул. Ціолковського, 19/1, спірна земельна ділянка відносилася до земель державної власності (землі оборони) та перебувала на праві постійного користування КЕВ м.Хмельницький.

Враховуючи, що рішенням начальника розквартирування військ і капітального будівництва ЗСУ (лист від 24.04.2002 року №63/1/1/1528) було надано дозвіл на передачу у комунальну власність з території військового містечка № НОМЕР_1 у м.Хмельницький по вул. Ціолковського, земельну ділянку лише площею 200 кв.м., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ні Хмельницька міська рада, ні її виконавчий комітет не мали правових підстав на розпорядження відповідною земельною ділянкою більшої площі. А тому, спірні рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 та Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року № 32 прийняті із порушенням вимог чинного законодавства.

Разом з цим, в процесі судового розгляду даної справи відповідачем 2 Хмельницькою міською радою подано до місцевого господарського суду заяву № 02-15-3053 від 17.10.2016 року про застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3, 4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом ст.ст.256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів або інтересів територіальної громади.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Вказана правова позиція відображена у постановах Верховного Суду України від 12.04.2017 року у справі № 6-1852цс16; Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22.05.2018 року у справі № 469/1203/15-ц.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачам ще з 2002 року було відомо про факт забудови земельної ділянки приватним підприємцем Гуком В.Л. Зокрема, начальником КЕЧ району Сокольвак Ю.І. погоджувався акт вибору земельної ділянки по вул. Ціолковського, 19/1 для будівництва крамниці по торгівлі змішаними товарами та центру відпочинку і розваги для молоді, погоджувалися технічні умови на підключення по торгівлі змішаними товарами по вул. Ціолковського, 19/1 до водонапірних мереж Хмельницької КЕЧ району від 18.06.2002 року № 658 та технічні умови на електропостачання крамниці по торгівлі товарами вул. Ціолковського, 19/1 від 18.06.2002 року № 657. В червні 2006 року начальником КЕВ м.Хмельницький та начальником РЕМ-21 приватному підприємцю Гуку В.Л. погоджено технічні умови на електропостачання крамниці змішаної торгівлі, яка конструюється для розширення існуючого кафе та технічні умови на підключення до мереж водопостачання і каналізації кафе «Пелікан» по вул. Ціолковського, 19/1.

В свою чергу, Міністерство оборони України здійснюючи повноваження власника майна, могло і повинно було дізнатись про факт забудови земельної ділянки, яка відноситься до земель оборони. Зі змісту позовної заяви слідує, що Міністерство оборони України неодноразово здійснювало перевірки у КЕВ м.Хмельницький, тому могло довідатися про порушення його прав та інтересів, за захистом яких в даному випадку звернувся прокурор.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, позовна заява прокурора подана до суду 14.09.2016 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності.

Виходячи з положень ч.1 ст.261 ЦК України, господарським судом Хмельницької області обґрунтовано зроблено висновок про те, що в позові про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.05.2002 року № 394 в частині надання дозволу приватному підприємцю Гуку В.Л. на будівництво крамниці по торгівлі змішаними товарами та розширенням існуючого кафе в м. Хмельницькому по вул. Ціолковського, 19/1, площею 600 кв.м. та рішення Хмельницької міської ради від 12.06.2013 року №32 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 1022 кв.м., розташованої за адресою: м. Хмельницький, вул. Ціолковського. 19/1 прокурору слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

З приводу вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м., апеляційним судом враховується наступне.

У ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у ч.1 ст. 8, ст. 21, ч.1 ст. 24 Конституції України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави.

Частина 2 ст.19 Конституція України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст.74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У ч.1, 4 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері регулювання земельних відносин.

Пункт 34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Також відповідно до пунктів «а» та «г» статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм у їх сукупності можна зробити висновок, що прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта породжує виникнення правовідносин, що пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних правовідносин. Тобто рішення органу місцевого самоврядування є підставою виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст.ст.152, 155 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У Рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом з тим із вказаного Рішення Конституційного Суду України вбачається, що такі рішення органу місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в інший спосіб.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55, ст.124 Конституції України.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно із ст.16 ЦК України, якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу, позивача, з урахуванням принципу свободи розпорядження власними процесуальними правами, не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.

Зазначена правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року у справі № 923/466/17 та від 19.06.2018 року у справі № 916/1979/13.

Враховуючи наведене, висновок місцевого господарського суду стосовно того, що самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких правовідносин (у зв`язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), що не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, є помилковим та необґрунтованим адже не в повній мірі узгоджується із наведеними вище положеннями чинного законодавства.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності (землі оборони) та перебуває на праві постійного користування у КЕВ м. Хмельницький, а питання укладення договору оренди землі з Міністерством оборони України не погоджувалось та згода на вилучення і передачу даної землі у розмірі 1022 га не надавалась, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у м.Хмельницькому по вул.Ціолковського, 19/1, площею 1022 кв.м.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький підлягає задоволенню частково, рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 необхідно скасувати в частині відмови позовних вимог визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013 року №53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м. у зв`язку із неправильним застосування норм матеріального права і прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задоволити.

На підставі ст.129 ГПК України проведено розподіл судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Хмельницький на рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 задоволити частково.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 12 березня 2018 року у справі № 924/896/16 скасувати в частині відмови у позові про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013р. № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Визнанти незаконним та скасувати рішення Хмельницької міської ради від 30.10.2013р. № 53 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , площею 1022 кв.м.

В решті рішення господарського суду Хмельницької області від 12.03.2018 року у справі № 924/896/16 залишити без змін.

Стягнути з Хмельницької міської ради (29000, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 3, ) на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (29000, м.Хмельницький, вул.Героїв АТО, 3/1, ) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Хмельницької міської ради (29000, м.Хмельницький, вул.Гагаріна, 3, ) на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (29000, м.Хмельницький, вул.Героїв АТО, 3/1, ) 2067,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Хмельницької області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Веховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 924/896/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "05" квітня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Юрчук М.І.