ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.04.2019р. Справа №905/648/19
за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область
до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 6566,24грн.
Суддя Лейба М.О.
Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область звернулося до господарського суду Донецької області із заявою №1254 від 05.04.19р. про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область заборгованості в сумі 6566,24грн.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх грошових зобовязань за договором №6130 від 09.10.12р. на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2012 рік.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне:
За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Вимогами частин 2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Згідно з п.5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
До заяви №1254 від 05.04.19р. про видачу судового наказу заявником додано, зокрема, копію акта №6130/1 від 23.12.2016р., яка не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством, як це передбачено ч.5 ст.91 ГПК України та п.5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003.
З огляду на наведене вбачається, що подана Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» заява №1254 від 05.04.19р. про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п.4 ч.3 ст.150 ГПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, заява №1254 від 05.04.19р. Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область до боржника ОСОБА_1 з обмеженою «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 6566,24грн. задоволенню не підлягає.
Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область заборгованості в сумі 6566,24грн.
Ухвала набрала законної сили 12.04.19р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба