УХВАЛА

м. Київ

05.04.2019Справа № 910/1305/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс"
до Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Шапошник Р.Ф. - представник за довіреністю;
від відповідача:Кравченко О.К. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України № 682-р від 04.12.2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" по справі № 20-26.13/280-16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення прийняте відповідачем з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи; з не доведенням обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи; з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 відкрито провадження в справі № 910/1305/19, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.03.2019.

07.03.2019 відповідачем через загальний відділ діловодства суду подано відзив на позовну заяву.

Позивачем, у свою чергу, 22.03.2019 надано письмові пояснення та заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 відкладено підготовче судове засідання на 05.04.2019.

26.03.2019 надійшли письмові заперечення Антимонопольного комітету України на заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник позивача безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 05.04.2019 наполягає на задоволенні заявленого позову та на заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача проти позову та проти вжиття заходів забезпечення заперечував.

У підготовчому судовому засіданні 05.04.2019 розглянуто заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та вирішено відмовити в її задоволенні з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

На обґрунтування поданої заяви ТОВ "Гіпохлорсервіс" посилається на те, що 06 грудня 2018 року ТОВ "Гіпохлорсервіс" було внесено до Зведених відомостей про рішення органів Комітету про визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів (тендерів) та накладення штрафу (порядковий № 846). Після внесення ТОВ "Гіпохлорсервіс" до Зведених відомостей, суб'єкт господарювання не може приймати участі в публічних закупівлях, що негативно впливає, як на репутацію підприємства, так і на його економічний стан. Ухваленням оскаржуваного рішення фактично припинена діяльність підприємства. До моменту набрання чинності ухваленого судом рішення у даній справі ТОВ "Гіпохлорсервіс" не може вважатися порушником Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач зазначає, що єдиним способом, який може поновити порушене право позивача (можливість прийняття участі в процедурах закупівлі) є вжиття заходів забезпечення.

Зважаючи на те, що відповідно до статті 136 ГПК України, забезпечення позову допускається тоді, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс" з огляду на наступні обставини.

Суд зазначає, що предмет спору у даній справі є немайновий, а отже, навіть у разі задоволення позову, не передбачається виконання рішення суду у справі, а отже немає й підстав забезпечувати таке виконання рішення.

За відсутності законодавчого визначення понять "істотного" ускладнення виконання рішення суду, "унеможливлення виконання рішення суду" суди повинні у кожному конкретному випадку оцінювати подані учасником справи докази на підтвердження обставин щодо настання зазначених наслідків у випадку незабезпечення позову. Разом з тим, наявність пов'язаних з цим обставин підлягає обґрунтуванню та доведенню заявником (позивачем) на загальних підставах, визначених ГПК. Саме лише припущення про можливість настання таких наслідків, не обґрунтоване посиланням на конкретні обставини та докази у справі, не є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Щодо унеможливлення ефективного судового захисту або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів до забезпечення позову, то суд має констатувати наступне.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, виключення позивача зі Зведених відомостей не здатне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, оскільки оскаржуване рішення відповідача воно прийнято щодо встановлення обставин - проведення торгів, що вже відбулися, а єдиним виконанням рішення буде стягнення штрафу, у разі відмови у задоволенні вимог про визнання недійсним такого рішення органу Антимонопольного комітету України.

Щодо посилання позивача на те, що вказане рішення унеможливлює його участь в інших торгах, суд зазначає, що прийняття рішення органами Антимонопольного комітету щодо встановлення факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції, не позбавляє можливості позивача приймати участь в інших торгах, а питання перемоги в торгах є результатом господарської діяльності самого позивача та прийняття оскаржуваного рішення не повинно впливати на процедуру визначення переможця торгів.

Суд звертає увагу заявника на те, що дослідження дій суб'єктом господарювання як антиконкурентних, внесення позивача до зведених відомостей про рішення органів Комітету про визнання вчинення суб'єктами господарювання порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді спотворення результатів торгів та накладення штрафу (порядковий № 846), а також порушення законодавства про захист економічної конкуренції є прямими повноваженнями органів Антимонопольного комітету України, визначеними законом, а тому суд не може втручатися у діяльність органів державною влади, обмежуючи їх повноваження.

Зі змісту заяви позивача реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс", якими мотивовано забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс" про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпохлорсервіс" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.О.Підченко