УХВАЛА

10 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/9234/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі Господарського суду міста Києва

за позовом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

до Фізичної особи-підприємця Попелишко Ірини Олексіївни

про дострокове розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості у розмірі 159 948, 81 грн,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" звернулися з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі №910/9234/18.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції, чинній на час звернення з позовною заявою, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, до Господарського суду міста Києва звернулися два позивачі: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Попелишко І. О. про дострокове розірвання договору оренди, виселення (2 вимоги немайнового характеру) та стягнення заборгованості у розмірі 159 948, 81 грн (1 вимога майнового характеру).

Разом з цим відповідно до абзацу другого частини сьомої статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, яка складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, кожен з позивачів мав би сплатити за подання позову 4 723,62 грн (по 3 524,00 грн (1762,00 * 2) за 2 немайнові вимоги та 1 199,62 грн ((159 948,81 грн : 100 %) * 1,5 %) : 2) за 1 майнову вимогу) судового збору окремим платіжним дорученням.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за подання касаційної скарги у цій справі, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" мали сплатити судовий збір у сумі 9 447,24 грн (4 723,62 грн * 200 %) кожний окремими платіжними дорученнями.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, на підтвердження сплати судового збору надані оригінали платіжних доручень від 18.03.2019 № 14741 на суму 10 561,44 грн та № 14740 на суму 1 921,00 грн, про сплату судового збору лише Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва". Натомість доказів сплати судового збору Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією до касаційної скарги не додано.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що листом Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві № 05-12/1731-6167 від 18.06.2018 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Рахунок отримувача: 6007;

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

- Символ звітності банку: 207.

Отже, скаржникам необхідно надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією у встановлених порядку і розмірі у сумі 9 447,24 грн окремим платіжним дорученням.

Частиною 1 статті 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржники додали до скарги копії довіреностей на ведення справи, фіскальний чек і підтвердження відправлення Фізичній особі-підприємцю Попелишко І. О. касаційної скарги і доданих до неї документів, квитанції про сплату судового збору. Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Разом з цим з опису вкладення у цінний лист вбачається, що Фізичній особі-підприємцю Попелишко І. О. було направлено касаційну скаргу та копії довіреностей на ведення справи. Доказів направлення відповідачу у справі інших доданих до касаційної скарги документів або наявності цих документів у нього скаржник не надав.

Таким чином, скаржнику необхідно надати суду належні докази на підтвердження направлення копії відсутніх у Фізичної особи-підприємця Попелишко І. О. документів, доданих до цієї касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація та Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" зазначають, що вбачають неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права в ігноруванні наданих скаржниками доказів на підтвердження проплати відповідачем у справі проіндексованої орендної плати (справа № 910/32340/15) та висновок Верховного суду про те, що умови договору повинні змінюватися на підставі нового договору та про відсутність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про існування таких відносин або їх бездоказовість (справа № 910/15376/17), а порушення норм процесуального права полягає у нехтуванні судом апеляційної інстанції можливості зупинити провадження у №910/9234/18 до розгляду по суті справи №910/15376/17. Однак, скаржники не зазначають жодної норми матеріального та процесуального права, які, на думку скаржників, були порушені апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови та не зазначають обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Таким чином, Дніпровській районній в місті Києві державній адміністрації та Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" необхідно зазначити перелік норм матеріального та процесуального права й обґрунтувати, в чому, на їх думку, полягає неправильне застосування зазначених норм права судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Касаційну скаргу Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі №910/9234/18 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 26.04.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Пільков