ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2520/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Разюк Г.П.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від Міноборони України: ОСОБА_2, за довіреністю;

від КЕВ м. Одеси: ОСОБА_3, за довіреністю;

від прокуратури: ОСОБА_4, за посвідченням;

від Одеської міської ради: ОСОБА_5, за довіреністю;

від Концерну Військторгсервіс: не зявився;

від ТОВ Сан Марин: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 11 лютого 2019 року (повний текст складено 12.02.2019р.)

по справі № 916/2520/18

за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

до Одеської міської ради

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Концерну Військторгсервіс

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сан Марин

про визнання протиправним та скасування рішення, -

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_6

час та місце винесення ухвали: 11.02.2019р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.04.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року Військовий прокурор Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, якою просило визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 р. № 942-VІІ «Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю «Сан Марин» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,6500 га, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 162, 164, 166 для експлуатації і обслуговування оздоровчо-спортивної бази», у частині надання дозволу ТОВ Сан Марин на розробку проекту землеустрою земельної ділянки за рахунок земель військового містечка №228, загальною площею 1,5 га, яка розташована на території: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 162.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2520/18.

03.12.2018р. від Одеської міської ради до Господарського суду Одеської області надійшла заява про закриття провадження у справі у звязку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У вказаній заяві відповідач, зокрема, зазначає, що правовідносини, повязані з прийняттям та реалізацією рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 р. № 942-VІІ не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобовязань осіб.

Крім того, відповідач вказує, що звернення особи до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 (суддя Оборотова О.Ю.) задоволено заяву Одеської міської ради про закриття провадження у справі, провадження у справі закрито.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції встановив, що в контексті спірних правовідносин до предмету розгляду справи №916/2520/18 не відноситься встановлення будь-яких обставин, що повязані з передачею земельної ділянки у власність або користування.

Суд вказав, що звернення особи до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правовідносини, пов'язані з прийняттям та реалізацією оспорюваного рішення Одеської міської ради не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов'язань осіб.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Звертаючись з апеляційною скаргою, Міністерство оборони України зазначає про необгрунтованість як доводів відповідача так і суду першої інстанції про те, що спір у даній справі є публічно-правовим, оскільки він є саме спором про право на земельну ділянку, яку позивач вважає державною власністю, а відповідач комунальною власністю, відтак, є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Апелянт вказує, що у даному випадку орган місцевого самоврядування є не суб'єктом владних повноважень, а рівноправним суб'єктом земельних правовідносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. апеляційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 залишено без руху, встановлено апелянту строк для усунення недоліків виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

01.03.2019р. від Міністерства оборони України до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору у встановленому розмірі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 01.04.2019р.

Також, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси є аналогічними твердженням іншого скаржника Міністерства оборони України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 залишено без руху, встановлено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надати до суду обґрунтоване клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 протягом 7-ми днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

05.03.2019р. від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до Південно-західного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

Відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18, обєднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси з апеляційною скаргою Міністерства оборони України, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 01.04.2019р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019р. справу №916/2520/18 призначено до розгляду на 10.04.2019р. о 10:30 год.

19.03.2019р. від Одеської міської ради до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого відповідач вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційній скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду апеляційних скарг повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 12.03.2019р.

У судовому засіданні 10.04.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, заслухавши представників позивачів, прокуратури та відповідача, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За положеннями ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб'єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Разом з тим згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сам по собі факт участі у спорі органу державної влади, орган місцевого самоврядування, не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Водночас, правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного права особи, що виникло в результаті рішення суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Як зазначає у позові прокурор, обєктом спірного рішення Одеської міської ради від 30.06.2016р. № 942-VІІ, зокрема, є земельна ділянка, що розташована в межах військового містечка №228, загальною площею 1,5 га, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 162.

Підставою заявленого позову визначено те, що спірне рішення Одеської міської ради від 30.06.2016р. № 942-VІІ суперечить актам законодавства та порушує права та інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України як центрального органу виконавчої влади, який за законом є власником земель державної власності (які є землями оборони), Міністерства оборони України як органу, уповноваженого здійснювати функції управління землями оборони.

Колегія суддів зазначає, що позов прокурора про визнання незаконним зазначеного рішення Одеської міської ради підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо порушення права землекористування позивачів, а відтак його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що у даному випадку спір виник з майнових відносин приватноправового характеру (цивільних правовідносин), а тому, з урахуванням субєктного складу сторін, розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 11.09.2018р. у справі №910/21404/17.

Судова колегія вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на постанову ОСОБА_7 Верховного Суду від 24.04.2018р. у справі №401/2400/16-ц, оскільки обставини, які були предметом розгляду у даній справі, є відмінними від справи №916/2520/18.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає, що доводи викладені скаржниками в апеляційних скаргах, є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 слід скасувати, а апеляційні скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задовольнити.

Апеляційний господарський суд зазначає, що розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, п. 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», зокрема, встановлено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ГПК України.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 275, 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. по справі №916/2520/18 скасувати.

Справу №916/2520/18 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 11.04.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Ярош А.І.