ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3325/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький ливарно-механічний завод" (ТОВ "ЗЛМЗ"), м. Запоріжжя , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 130166,20 грн
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ордер Серія МК 111212 від 19.10.2018; посв. адвоката України № 001355 від 27.04.2018; св-во про право на заняття адвокатською діяльністю Серія МК № 001355 від 27.04.2018;

першого відповідача - ОСОБА_2, дов. № 83-27 від 26.04.2018;

другого відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроут", м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до першого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький ливарно-механічний завод" (ТОВ "ЗЛМЗ"), м. Запоріжжя, другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", м. Харків, про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором поставки у розмірі 130166,20 грн., з яких: 108240,00 грн. - основна заборгованість, 16757,37 грн. - інфляційні втрати, 5168,83 грн. - 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 07.12.2018 відкрито провадження у справі № 922/3325/18 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 27.12.2018 о 12:00 год.

26.12.2018 другим відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 35881), в якому відповідач проти позову заперечує, в частині стягнення грошових коштів з TOB «Компані «Плазма» та зауважує, що після підписання договору поруки, TOB «Компані «Плазма» не було обізнано про виконання чи не виконання першим відповідачем -TOB «3ЛM3» зобов'язань за договором поставки та дізналося про існування боргу лише з позовної заяви.

26.12.2018 першим відповідачем, через канцелярію суду, надано клопотання (вх. № 35859), в якому відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на необґрунтоване визначення позивачем територіальної підсудності по даній справі та вважає, що договір поруки № 18/10 від 18.10.2016, укладений між позивачем та другим відповідачем був укладений лише з метою зміни підсудності по справі.

26.12.2018 першим відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 35845), в якому відповідач проти позову заперечує та зазначає, що невідповідність найменування (номенклатури, асортименту) товару, який зазначено в видаткових накладних, найменуванню (номенклатури, асортименту) товару, який зазначено у листах №79/15-101 від 07.10.2016 та №79-15/100 від 07.10.2016, а також підписання зазначених документі особою, яка не уповноважена укладати правочини, свідчить що договір поставки, укладений між сторонами даного спору, не можна вважати укладеним. Окрім цього, відсутність супровідних документів, що засвідчують якість товару, не дозволяє ідентифікувати продукцію, вказану в видаткових накладних. Всі ці обставини, на думку першого відповідача, а також не звернення з відповідної вимогою щодо оплати за отриманий першим відповідачем товар до TOB «Компані «Плазма», свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити.

Протокольними ухвалами від 27.12.2018, 28.01.2019, в порядку ст. 183 ГПК України, розгляд підготовчого провадження відкладався.

15.01.2019 позивачем, через канцелярію суду, надано відповідь на відзив (вх. № 1124), в якій позивач зауважив, що TOB «ЗЛМЗ» не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених зауважень під час приймання продукції, а саме під час підписання видаткових накладних та фактичної передачі продукції. Позивач, з посиланням на положення Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966, затвердженою постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 (надалі - Інструкція П-7), зазначає, що TOB «3ЛM3» не повідомило TOB «ГРОУТ» під час прийняття товару про можливо виявлені зауваження, не викликало представника TOB "Гроут" для складання двостороннього акту, не направило вищезазначені акти TOB "Гроут". У разі неявки представника TOB "Гроут", яке так і не було повідомлено з боку TOB «3ЛM3» про необхідність прибуття для складання акту, TOB «3ЛM3» мало здійснювати подальше приймання продукції виключно з залученням представника відповідної галузі інспекції по якості продукції, експерта бюро товарних експертиз або представника відповідної інспекції по якості тощо, за результатами якої складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, що кореспондується з положеннями даної Інструкції.

22.01.2019 першим відповідачем, через канцелярію суду, надано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 1896), в яких відповідачем зазначено, що недоречним є посилання позивача на положення Інструкції П-7, оскільки, що пункти 16-20, 29, 30 Інструкції П-7 регулюють порядок дій отримувача продукції при виявленні невідповідності якості, зокрема, супровідним документам, які посвідчують якість продукції. В даному випадку виявити відповідність або не відповідність якості продукції було не можливо, оскільки супровідні документи, які посвідчують якість продукції були відсутні, про що і було зазначено в акті приймання №31/2/1 ЦМК від 17.10.2016 та в акті-приймання №30/2-55 від 19.10.2016. Отже, на думку першого відповідача, TOB «3ЛM3» не порушувало вимог Інструкції П-7, а навпаки діяло відповідно до її положень. Окрім цього, наголосив, що оскільки строк основного зобов'язання не встановлений, позивач повинен був пред'явити позов (вимогу) до поручителя протягом року з дня укладення договору поруки. У зв'язку з чим, вважає, що строк пред'явлення позову до поручителя сплив 28.03.2018, а з ним і була припинена порука.

28.01.2019 позивачем, через канцелярію суду, надано заперечення на клопотання першого відповідача щодо залишення позову без розгляду (вх. № 2276), в яких зазначив, що при зверненні з позовом про солідарне стягнення грошових коштів з TOB «ЗЛМЗ» та TOB «Компані "Плазма" саме до господарського суду Харківської області, позивач діяв виключно в межах чинного законодавства. Твердження TOB «ЗЛМЗ» є виключно припущеннями та не можуть свідчити про зловживання TOB "Гроут" процесуальними правами, а відтак жодних процесуальних підстав для залишення позовної заяви TOB "Гроут" без розгляду не має.

05.02.2019 позивачем для долучення до матеріалів справи, надані додаткові письмові докази (вх. № 3228).

Ухвалою господарського суду від 05.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 07 березня 2019 року.

26.02.2019 позивачем, через канцелярію суду, надано нотаріально завірену заяву свідка ОСОБА_4 (вх. № 5049), в якій зазначив, що в період з 01.08.2016 по 30.11.2016 перебував на посаді інженера по закупівлі ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» та 11.10.2016 і 17.10.2016 отримав, за довіреністю, від ТОВ "Гроут" товарно-матеріальні цінності, що підтверджується власним підписом на видаткових накладних №№ 426, 436. Окрім цього, разом з товаром, ним було отримано документ, що підтверджує якість поставленого товару, а саме: декларацію про відповідність товару, сертифікат відповідності та паспорт якості товару.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/3325/18 до судового розгляду по суті на 06.03.2019 об 11:30 год.

Протокольною ухвалою від 06.03.2019 у судовому засіданні оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України до 26.03.2019 о 12:00 год.

У судовому засіданні 26.03.2019 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник першого відповідача у судовому засіданні 26.03.2019 проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Представник другого відповідача у судове засідання 26.03.2019 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Компані "Плазма" (вх. № 3596).

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Також судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представника другого відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.03.2019, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький ливарно-механічний завод" (ТОВ "ЗЛМЗ", перший відповідач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроут» (позивач) № 79/15-101 від 07.10.2016, TOB «ЗЛМЗ» звернулося до TOB «Гроут» з проханням поставити маски для зварювальника «Форте МС-35000» в кількості 10 шт. за ціною у розмірі 4700,00 грн. без ПДВ за 1 шт.

Також, відповідно до листа № 79-15/100 від 07.10.2016, TOB «ЗЛМЗ» звернулося до TOB «Гроут» з проханням поставити керосин ТС-1 в кількості 800 літрів за ціною 54,00 грн. за 1 літр без ПДВ.

Таким чином, TOB «ЗЛМЗ» листами № 79/15-101 від 07.10.2016, № 79-15/100 від 07.10.2016 звернулося до TOB «Гроут» з проханням здійснити поставку товару до укладення Договору поставки № 8/2016/176 від 11.10.2016, у зв'язку з виробничою необхідністю TOB «ЗЛМЗ», в свою чергу гарантувавши підписання договору поставки та оплату поставленого товару.

З метою надання TOB «Гроут» гарантій виконання зобов'язань зі здійснення оплати за товар, 18 жовтня 2018 року TOB «Гроут» було укладено договір поруки № 18/10 з TOB «Компані «Плазма» (другий відповідач), відповідно до якого TOB «Компані «Плазма» поручилося перед TOB «Гроут» за виконання TOB «ЗЛМЗ» зобов'язань за договором поставки, укладеним в спрощений спосіб, відповідно до видаткових накладних № 426 від 11 жовтня 2016 року та № 436 від 17 жовтня 2016 року.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору поруки № 18/10 від 18.10.2016 поручитель поручається перед кредитором за виконання ТОВ "Запорізький ливарно-механічний завод" зобов'язань за договором поставки, укладеним в спрощений спосіб на підставі видаткових накладних № 426 від 11 жовтня 2016 року та № 436 від17 жовтня 2016 року, підписаних та скріплених печатками між кредитором та боржником (надалі за текстом - основне зобов'язання). У випадку порушення боржником обов'язків за основним зобов'язанням, боржник і поручитель відповідають перёд кредитором як солідарні боржники.

Пунктами 1.3., 1.4., 1.5. договору поруки визначено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання, що випливає з передбачених чинним законодавством обов'язків покупця, зокрема, але не обмежуючись, обов'язками зі: здійснення оплати поставленого товару; дотримання строків оплати такого товару; здійснення оплати товару з урахуванням сплати господарських санкцій, встановлених договором або Законом, інфляційних втрат, 3% річних за весь час прострочення здійснення оплати, у випадку порушення строків оплати поставленого товару; з відшкодування завданих збитків та шкоди. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель відповідає перед кредитором за належне і своєчасне виконання боржником обов'язків за основним зобов'язанням на суму, що дорівнює 108240,00 грн.

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань за цим договором (п. 4.1. договору).

Факт поставки вказаного товару, в загальному розмірі 108240,00 грн., підтверджується вищезазначеними видатковими накладними та ТТН, які підписані уповноваженими представниками TOB «ЗЛМЗ» та TOB "Гроут" та скріплені печатками господарюючих суб'єктів підприємницької діяльності.

Натомість, як зазначає позивач, з 17 жовтня 2016 року до сьогоднішнього часу, TOB «ЗЛМЗ» свої зобов'язання по оплаті поставленого товару, згідно з видатковими накладними № 426, № 436 від 11 жовтня 2016 року та 17 жовтня 2016 року відповідно, не виконало та відмовилося від здійснення оплати за поставлений товар.

Враховуючи відсутність оплати з боку першого відповідача за поставлений товар, TOB «Гроут» звернулося до TOB «ЗЛМЗ» з офіційною вимогою про сплату заборгованості від 20.03.2017, що підтверджується поштовим чеком з поштовим ідентифікатором № 780 та описом вкладення, відповідно до змісту якої вимагало протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги оплатити суму заборгованості в розмірі 108240,00 грн.

Перший відповідач вимогу позивача проігнорував, оплату за поставлений товар не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів оплати TOB «ЗЛМЗ» за поставлений товар в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно п. 2. ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, в тому числі, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з приписів ст. 205 ЦК України сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних №№ 426 від 11.10.2016, 436 від 17.10.2016, перший відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 108240,00 грн. Проте, свої зобов"язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар перший відповідач не виконав та не надав суду доказів на підтвердження оплати даної суми боргу.

Посилання першого відповідача на те, що, при прийманні продукції та проведення процедури вхідного контролю за видатковою накладною №426 від 11.10.2016, виявлено:

1) відсутність супровідних документів, що засвідчують якість, що є порушенням ст. 662 ЦК України та ст. 268 ГК України;

2) невідповідність найменування (номенклатури, асортименту) товару який зазначено в видаткових накладних, найменуванню (номенклатури, асортименту) товару, який зазначено у листі №79/15-101 від 07.10.2016;

3) у видатковій накладній номер замовлення покупця вказано №531 від 11.10.2016, що не відповідає дійсності, оскільки замовлення з зазначеним номером та датою нашим підприємством не оформлювалось.

При прийманні продукції та проведенні процедури вхідного контролю за видатковою накладною №436 від 17.10.2016, виявлено:

1) відсутність супровідних документів, що засвідчують якість. Даний факт підтверджується ТТН № Р436 від 17.10.2016, а саме в графі «Супровідні документи на вантаж» вказаний єдиний супровідний документ - це видаткова накладна №ГР000000436 від 17.10.2016, що є порушенням Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України №281/171/578/155 від 20.05.2008;

2) фактично поставлена продукція «паливо для реактивних двигунів ТС-1» за видатковою накладною №436 від 17.10.2016 без розпізнавальних знаків (відсутність маркування, пломбування);

3) невідповідність найменування (номенклатури, асортименту) товару який зазначено в видаткових накладних, найменуванню (номенклатури, асортименту) товару, який зазначено у листі №79-15/100 від 07.10.2016;

4) у видатковій накладній номер замовлення покупця вказано №535 від 17.10.2016, що не відповідає дійсності, оскільки замовлення з зазначеним номером та датою нашим підприємством не оформлювалось, спростовується наступним.

Як встановлено судом, TOB "Гроут", що не заперечується TOB «ЗЛМЗ», було поставлено першому відповідачу товар (маска для зварювальника (фільтр хамелеон) у кількості 10 шт., паливо для реактивних двигунів ТС-1 у кількості 800 л.) за видатковими накладними №№ 426 від 11.10.2016, 436 від 17.10.2016, на загальну суму 108 240 грн.

Дослідивши подані видаткові накладні, суд вважає, що вони повністю відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містить обовязкові реквізити первинних документів, зокрема: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; посилання на договір; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис осіб, які брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, TOB «ЗЛМЗ» під час прийняття товару погодилося з найменуванням, ціною товару, що пітверджується підписом особи ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності Л 97018745 від 11.10.2016 та № 97018764 від 17.10.2016 року.

Факт підписання TOB «ЗЛМЗ» видаткових накладних № 426 від 11 жовтня 2016 року та № 436 від 17 жовтня 2016 року, які є первинними обліковими документами та фіксують факт здійснення господарської операції підтверджує досягнення згоди щодо усіх істотних умов, які повинен містити договір поставки відповідно до норм чинного законодавства України.

Як зазначено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобовязання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Твердження першого відповідача, що ТОВ "Гроут" не надало жодних товаросупровідних документів, що засвідчують якість продукції, спростовується наданими до суду доказами направлення на адресу першого відповідача декларації відповідності № UA.TR.061.D.00540-15 від 25 лютого 2015 року на підтвердження якості масок для зварювальника (фільтр "хамелеон") та сертифікат відповідності від 28 вересня 2016 року, паспорт якості № 27/135 на підтвердження якості палива для реактивних двигунів ТС-1.

Зазначене підтверджується нотаріально завіреною заявою свідка ОСОБА_4 (вх. № 5049), в якій останній зазначив, що в період з 01.08.2016 по 30.11.2016 перебував на посаді інженера по закупівлі ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод» та 11.10.2016 і 17.10.2016 отримав, за довіреністю, від ТОВ "Гроут" товарно-матеріальні цінності, що підтверджується власним підписом на видаткових накладних №№ 426, 436. Окрім цього, разом з товаром, ним було отримано документ, що підтверджує якість поставленого товару, а саме: декларацію про відповідність товару, сертифікат відповідності та паспорт якості товару.

Що стосується актів приймання вхідного контролю № 31/2/1 ЦМК від 17.10.2016 та акту приймання вхідного контролю № 30/2-55 від 19.10.2016, які додані до відзиву на позовну заяву та на які перший відповідач посилається, як на підставу невідповідності поставленої позивачем продукції, суд зазначає, що TOB «3ЛM3» не повідомило TOB "Гроут" під час прийняття товару про можливо виявлені зауваження, не викликало представника TOB "Гроут" для складання двостороннього акту , не направило вищезазначені акти TOB "Гроут". У разі неявки представника TOB "Гроут", яке так і не було повідомлено TOB «3ЛM3» про необхідність прибуття для складання акту, TOB «3ЛM3» мало здійснювати подальше приймання продукції виключно з залученням представника відповідної галузі інспекції по якості продукції, експерта бюро товарних експертиз або представника відповідної інспекції по якості тощо, за результатами якої складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, що першим відповідачем зроблено не було.

Суд зауважує, що матеріалами справи не підтверджено повернення першим відповідачем отриманого за видатковими накладними № 426 від 11 жовтня 2016 року та № 436 від 17 жовтня 2016 року товару на адресу позивача.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншій строк оплати товару.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення першим відповідачем умов діючого законодавства, ненадання суду доказів погашення боргу, суд знаходить позовні вимоги в межах суми основного боргу у розмірі 108240,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, розрахований за період з 28.03.2017 по 29.10.2018 в сумі 5168,83 грн. та розрахунок інфляційних втрат, розрахований за період з квітня 2017 по вересень 2018 в сумі 16757,37 грн., визнав вимоги про стягнення зазначеної суми 3% річних та інфляційних втрат законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 540 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обовязок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, в разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору поруки № 18/10 від 18.10.2016 поручитель поручається перед кредитором за виконання ТОВ "Запорізький ливарно-механічний завод" зобов'язань за договором поставки, укладеним в спрощений спосіб на підставі видаткових накладних № 426 від 11 жовтня 2016 року та № 436 від17 жовтня 2016 року, підписаних та скріплених печатками між кредитором та боржником (надалі за текстом - основне зобов'язання). У випадку порушення боржником обов'язків за основним зобов'язанням, боржник і поручитель відповідають перёд кредитором як солідарні боржники.

Пунктами 1.3., 1.4., 1.5. договору поруки визначено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання, що випливає з передбачених чинним законодавством обов'язків покупця, зокрема, але не обмежуючись, обов'язками зі: здійснення оплати поставленого товару; дотримання строків оплати такого товару; здійснення оплати товару з урахуванням сплати господарських санкцій, встановлених договором або Законом, інфляційних втрат, 3% річних за весь час прострочення здійснення оплати, у випадку порушення строків оплати поставленого товару; з відшкодування завданих збитків та шкоди. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель відповідає перед кредитором за належне і своєчасне виконання боржником обов'язків за основним зобов'язанням на суму, що дорівнює 108 240,00 грн.

Твердження першого відповідача про припинення договору поруки, відповідно до приписів ст. 559 ЦК України, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Оскільки обов'язок TOB «3ЛM3» з оплати поставленого товару не виконаний, а даний обов'язок забезпечений договором поруки № 18/10 від 18 жовтня 2016 року та відповідно до умов договору поруки TOB «Компані "Плазма" та TOB «ЗЛМЗ» несуть солідарну відповідальність, тому TOB "Гроут" правомірно звернулось до господарського суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за отриманий та не оплачений першим відповідачем товар.

Окрім цього, суд зауважує, що необізнаність TOB «ЗЛМЗ» про існування договору поруки №18/10 від 18.10.2016, не впливає на чинність поговору поруки, та норми чинного законодавства не містять обов'язку кредитора повідомляти боржника про укладення договору поруки.

Щодо твердження першого відповідача що позивачем - TOB «ГРОУТ» не обґрунтовано визначено територіальну підсудність по даній справі, у зв'язку з чим позов ТОВ "Гроут" підлягає залишенню без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть предявлятися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Сутність підсудності за вибором позивача, яка називається альтернативною підсудністю, полягає в тому, що позивачу у визначених законом випадках надано право на свій розсуд пред'явити позов в один з декількох судів.

Відповідно до загальної територіальною підсудністю, це може бути суд за місцем знаходження одного з відповідачів, визначених позивачем у позові.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути предявлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Враховуючи те, що місцезнаходженням другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", є : 61108, АДРЕСА_1, а, отже, даний спір є підсудній господарському суду Харківської області та у господарського суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку щодо задоволення заявлених ТОВ "Гроут" позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до господарського суду, покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький ливарно-механічний завод" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, 72, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" (61108, АДРЕСА_2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроут" (61108, АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ 3507374) заборгованість в розмірі 130166,20 грн., з яких: 108240,00 грн. - основний борг, 16757,37 грн. - інфляційні втрати, 5168,83 грн. - 3% річних, та суму судового збору в розмірі 1952,49 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 05.04.2019

Суддя ОСОБА_6

справа № 922/3325/18