ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4666/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-адвокат, довіреність № 14-165 від 30.08.2018 р

від відповідача: ОСОБА_2- адвокат, ордер ПТ № 108669 від 26.12.2018 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019р. (повний текст рішення складено 18.02.2019, суддя Юзіков С.Г) у справі №904/4666/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», м. Київ

до Державного підприємства «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О.М. Макарова», м. Дніпро

про стягнення неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобовязання у розмірі 334589,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Державного підприємства «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім.. ОСОБА_3» про стягнення пені у сумі 215483,41 грн.,три проценти річних у сумі 30783,35 грн. і інфляційних втрат у сумі 88323,21 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019р у справі №904/5238/18 позов задоволено частково. З урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.02.2019 З відповідача на користь позивача стягнуто 172386,73 грн. пені, 30734,46 грн. -3% річних, 88323,21 грн. інфляційних втрат і 5011,27 грн. судового збору. у решті позову відмовлено.

Заяву Державного підприємства «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О.М. Макарова» про відстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Відстрочено виконання рішення суду у даній справі до 15.05.2019.

Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №4858/1617-БО-4/ПТ постачання природного газу від 31.10.2017 в частині своєчасної оплати поставленого газу. Суд дійшов висновку, що частина сум пені і річних нарахована позивачем з порушенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019р у справі №904/4666/18 в частині зменшення пені та надання відстрочки виконання рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та відмовити у наданні відстрочки виконання рішення суду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

- Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права: ст.ст. 218, 219, 233 ГК України, ст.. 551 ЦК України та процесуального права: ч.2 ст. 11, ч.ч. 1,2 ст. 236 ГПК України.

- За твердженням апелянта судом всупереч приписів ст.. 233 ГК України не враховано особливості майнового стану позивача, ступінь виконання та період прострочення. Так, відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за кінець 2016 року дебіторська заборгованість (основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становить 49209 млн. грн. (у порівнянні з 2015 року збільшилась на 16001 млн. грн.), розмір довгострокових позик складає 23100 млн. грн., короткострокових позик -47744 млн. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

- Виходячи з норм ст.ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст.218, ч. 3 ст. 219 ГК України позивач вказує, що доводи відповідача щодо зменшення суми пені не мають ознак обставин непереборної сили, матеріали справи не містять доказів вжиття всіх належних заходів для недопущення правопорушення, відсутні також і будь-які докази неправомірних дій з боку позивача. А відтак, відсутні підстави як для звільнення від відповідальності, так і для зменшення відповідальності шляхом зменшення пені.

- На думку апелянта посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення, оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачає, що обовязковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки останній був зобовязаний вжити всіх можливих заходів для належного та вчасного виконання своїх договірних зобовязань в порядку ст.. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України. Позивач також звертає увагу на те, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як державне підприємство є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави для безперервного постачання газу споживачам, повинно постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вважає, що доводи наведені позивачем не спростовують висновків господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідач вказує, що докази на підтвердження наявності значного обсягу несплаченої заборгованості підприємствами, нестачі коштів для здійснення поточної діяльності позивачем в порушення ст.ст. 74, 80 ГПК України не надані.

Підприємство звертає увагу на те, що доданий до позовної заяви розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань ДП «ВО ПМЗ ім.. ОСОБА_3» за укладеним договором здійснений станом на день остаточного розрахунку - на 13.06.2017 за період з 26.11.2016 по 13.06.2017. В той же час згідно до реєстру «Операції по договору « 4858/1617-БО-4ПТ» підприємство ВО ПМЗ ім.. ОСОБА_3», доданого позивачем до позовної заяви, станом на 30.06.2018 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлені обсяги газу відсутня. Відповідач наводить суми прибутків ПАТ «НАК «Нафтогаз України» відповідно до Звітів про фінансові результати товариства у 2016, 2017 і у 1 кварталі 2018 та зазначає, що у 2016 відповідно до Звіту про фінансові результати збиток ДП «ВО ПМЗ ім.. ОСОБА_3» становив 279900000,00 грн., у 2017-300306000,00 грн., за 9 місяців 2018 -111898000,00 грн.

На увагу суду заслуговує також те, що відповідач не використовує для власних потреб придбаний за укладеним договором товар. Природний газ використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, для на дання послуг з опалення та постачання гарячої води усім категоріям споживачів (п. 1.2), тобто, діє з метою задоволення суспільного інтересу, не отримуючи прибутків від вироблення теплової енергії.

Що стосується відстрочення виконання судового рішення, відповідач зазначає, що надав суду динаміку фінансового стану підприємства, з якої вбачається, що його фінансовий стан має тенденцію до покращення. Тобто, відстрочення виконання судового рішення надасть підприємству не погіршити досягнуті показники, своєчасно виплатити заробітну плату та розрахуватися з бюджетами, зокрема, здійснити платежі з ЄСВ. В свою чергу незначний строк відстрочення виконання судового рішення не вплине на фінансовий стан позивача.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» та призначено апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні (головуючий суддя: Дармін М.О.,судді: Іванов О.Г., Березкіна О.В.).

В судовому засіданні 01.04.2019 оголошено вступну і резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (Постачальник) і Державним підприємством «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О.М. Макарова» (Споживач) 31.10.2016 був укладений договір №4858/1617-БО-4/ПТ постачання природного газу. Постачальник зобовязався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобовязався оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п.1.1., п. 1.2. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно)місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.2. договору сторони погодились, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обовязковим.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання";

2) будь-якому випадку, споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1. цього договору в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 191 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений у минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості, - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

За п. 3.1. договору право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п.3.4.).

Згідно п. 12.1. договір набрав чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 до 31 березня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, від 30.11.2016, від 31.12.2016, від 31.01.2017, від 28.02.2017 та від 31.03.2017 Постачальник поставив Споживачу природний газ на загальну суму 18131724,78 грн. (а.с.28-33 т.1).

У звязку з порушенням Споживачем строку оплати поставленого газу, Постачальником до місцевого господарського суду була подана позовна заява про стягнення з Державного підприємства «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О.М. Макарова» пені у сумі 215483,41 грн.,три проценти річних у сумі 30783,35 грн. і інфляційних втрат у сумі 88323,21 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом позову становила матеріально правова вимога Приватного підприємства «Альянс-Запчастина» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Південній гірничо-збагачувальний комбінат» за виконані роботи за укладеним договором підряду суми заборгованості -609797,28 грн., 158068,11 грн. пені, 17314,84 грн. інфляційних втрат і 15957,90 грн. процентів.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Обов'язковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 525,526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За вимогами ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою.

Підпунктом 6 п. 7.2. договору на Споживача покладено обовязок своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При порушенні цивільного обов'язку, що виникає з укладеного сторонами договору настає договірна відповідальність. Однією із форм такої відповідальності є сплата неустойки.

Згідно ч.1.ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Умовами спірного договору, а саме пунктом 8.2. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту п. 6.1. цього договору він зобовязується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Частина 2 ст. 625 ЦК України зобовязує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (із змінами і доповненнями).

Заперечення відповідача щодо поданого позову зводились до необхідності застосування до даних правовідносин положень ч.3 ст. 7 Закону України від 03.11.2016р. №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Підприємство вказувало, що відсутність заборгованості за природний газ станом на момент набрання чинності даним Законом (з 30.11.2016р.) дозволяють списувати нараховані неустойку, інфляційні та 3% річних.

Місцевий господарський суд, прийнявши до уваги вказані положення правильно дійшов висновку, що часткова сплата відповідачем спожитого у жовтні 2016 газу у сумі 25417,47 грн. 29.11.2016, тобто до набрання чинності вказаного Закону є підставою для часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування пені і 3% річних.

Згідно ст.2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Законі України №2633-ІV від 02.06.2005 «Про теплопостачання» (із змінами) теплогенеруюча організація - субєкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.

Господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом (ст. 23 Закону).

ДП «Виробниче обєднання «ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О.М. Макарова» є теплогенеруючою компаніє., що підтверджується ліцензією Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) серії АГ №500437 на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використання нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії (а.с. 62 т.1).

Приймаючи рішення господарський суд Дніпропетровської області задовольнив клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% та частково задовольнив клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення, відстрочивши виконання рішення суду у даній справі до 15.05.2019.

Саме питання про наявність або відсутність підстав для зменшення господарським судом заявленої до стягнення суми пені та надання відстрочки виконання рішення суду стало підставою для подання апеляційної скарги позивачем.

За змістом частини 1статті 233 ГК у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями частин 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст 331 ГПК України).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази та обставини справи в їх сукупності, а також обставини, на які посилався відповідач у своєму клопотанні, щодо тяжкого матеріального становища, врахувавши, що: підприємства належать до державної форми власності, отримані відповідачем за поставлену споживачам теплову енергію грошові кошти розподіляються згідно з нормативами, встановленими Постановою Кабінету Міністрів України №217, відсутність заборгованості у відповідача на момент вирішення спору за спожитий у жовтні 2016р. березні 2017р. природний газ, відсутність доказів спричинення несвоєчасною оплатою збитків, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про обєктивну можливість і допустимість зменшення заявленої до стягнення суми пені та надання відстрочки виконання судового рішення строком до 15.05.2019.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зменшення суми пені та надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

За наведених обставин рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстави для скасування зазначеного рішення відсутні.

Розподіл судових витрат у відповідності достатті 129 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270,273,275,276,282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019р. у справі №904/4666/18 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2019.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов

Суддя О.В.Березкіна