ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019м. ДніпроСправа № 904/877/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Полєва Д.М. за участю секретаря судового засідання Карпенко К.М.

за позовом ОСОБА_1, м. Жовті Води Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

06.03.2019р. гр. ОСОБА_1, м. Жовті Води звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ "Восток-Руда", м. Жовті Води про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 19250,63грн., 216668,40грн. та середнього заробітку за час затримання розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовано невиплатою відповідачем заробітної плати позивачу.

Ухвалою суду від 06.03.2019р. позовну заяву гр. ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до господарського суду Дніпропетровської області докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі 3250,03грн., розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція), що підтверджує надсилання копії заяви відповідачу.

В зв'язку з усуненням недоліків позовної заяви, 22.03.2019р. позовну заяву гр. ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

02.04.2019р. до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 2.04.2019р. про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних доказів, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на заяву не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, 02.08.2012р. прийнятий на роботу до відповідача ТОВ "Восток-Руда".

15.04.2015р. позивача звільнено із займаної посади згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за згодою сторін.

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 19250,63грн. та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 216668,40грн.

У відповідності до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Відповідно до ст.12 ГПК України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно ТОВ "Восток-Руда" №904/31/16.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України).

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до довідки відповідача №5 від 20.02.2019р. заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає 19260,53грн.

Відповідачем не подано доказів виплати заборгованості із заробітної плати позивачу та наявності станом на день розгляду справи іншого невирішеного спору щодо суми заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити в розмірі 19260,53грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.04.2015р. по 28.02.2019р. в розмірі 216668,40грн.

Згідно з довідкою відповідача №5 від 20.02.2019р. середньоденна заробітна плата позивача складає 223,60грн.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Суд вважає за необхідне визначити суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.04.2015р. по 28.02.2019р. (969 робочих днів) в розмірі 216668,40грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 19260,53грн. та суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з період з 16.04.2015р. по 28.02.2019р. в розмірі 216668,40грн.

Стосовно покладення судових витрат на відповідача слід зазначити наступне.

У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 30.01.2019р. по справі №910/4518/16 за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", з 01 січня 2019 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3283,53грн., що підтверджується квитанцією №38 від 18.03.2019р. (а.с.16) за вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримання виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплату судового збору в розмірі 3283,53грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача,

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, м.Жовті Води, пров. Капітальний, 2, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати в розмірі 19260,53 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят грн. 53 коп.) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.04.2015р. по 28.02.2019р. в розмірі 216668,40грн. (двісті шістнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 40 коп.), 3283,53грн. (три тисячі двісті вісімдесят три грн. 53 коп.) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, м.Жовті Води, пров. Капітальний, 2, ) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 288,91грн. (двісті вісімдесят вісім грн. 91 коп.) - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 02.04.2019

Суддя Д.М. Полєв