ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.04.2019р. Справа № 914/2102/18
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬВЕР КЛАС", м. Харків
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Луговського Костянтина Анатолійовича, м. Львів
про: стягнення коштів
Суддя: Пазичев В.М.
Представники сторін не запрошувались.
Суд встановив: 12.11.2018 року за вх. № 2236 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬВЕР КЛАС" до Фізичної особи-підприємця Луговського Костянтина Анатолійовича про стягнення коштів.
05.03.2019 року Господарський суд Львівської області виніс рішення у справі № 914/2102/18.
При винесенні Господарським судом Львівської області рішення у справі № 914/2102/18 судом не вирішено питання відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката - представника позивача.
Проте, Господарським судом Львівської області при винесенні рішення у справі № 914/2102/18, не вирішено питання відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як зазначено у ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 2 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
У відповідності до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Суд зазначає, що під час провадження у справі позивач подавав попередній розрахунок судових витрат та зазначав, що докази фактичних витрат, пов'язаних з професійною правничою допомогою адвоката, будуть надані протягом п'яти днів з дня ухвалення рішення у справі.
Так, згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розглядаючи клопотання, суд враховує, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 1, ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. ч. 3-6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи наведене, суд важає наявними підстави для задоволення заяви та вирішення питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 р. позовні вимоги задоволено частково, то сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає до стягнення пропорційно.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 234, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
3. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.04.2019 р.
Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.