ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2019 р. Cправа №902/768/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області

до Фізичної особи - підприємця Соловіцької Ірини Миколаївни, м.Козятин Козятинського району Вінницької області

про визнання договору недійсним

прокурор та представники сторін в судове засідання не з'явилисm

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 28.11.2018 надійшла позовна заява заступника керівника Калинівської місцевої прокуратури, подана в інтересах держави в особі відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації, про визнання недійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №10-СІМ-Прод від 22.10.2018, предметом якого є закупівля продуктів харчування на суму 100000 грн.

За вказаним позовом ухвалою суду від 03.12.2018 відкрито провадження у справі №902/768/18 для розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.02.2019 у вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 28.03.2019.

На визначену судом дату (28.03.2019) представники сторін та прокурор не з'явилися, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 803 від 06.03.2019, 018 від 06.03.2019, 748 від 06.03.2019.

Разом з тим, 28.03.2019 від прокурора надійшло клопотання вх.№02.1-34/2791/19 про розгляд справи за відсутності представників органів прокуратури Вінницької області.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що сторони належним чином повідомлені про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.10.2018 між відділом освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області (далі по тексту - Покупець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Соловіцькою Іриною Миколаївною (далі по тексту - Продавець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу товарів №10-СІМ-Прод (далі - Договір), відповідно до предмета якого Продавець зобов'язується поставити та передати у власність Покупця продукти харчування в подальшому товар, а покупець прийняти і оплатити його вартість на умовах цього Договору (п.1 розділ 1 Договору).

Відповідно до п.2 розділу 1, сума Договору складає 100000 грн.

Товар передається Покупцю, який знаходиться на зберіганні, з правом на його подальше використання та з частковою оплатою (п.3 розділ 1 Договору).

Пунктом 4 розділу 1 Договору сторони визначили, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування та реального використання товару, які знаходяться на зберіганні в даній організації.

Договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до повного використання зобов'язань (товару) по даному договору, який знаходиться на зберіганні та діє до 31.12.2018 (п.1 розділу 5 Договору).

В матеріалах справи містяться копії накладних та довіреностей, які за твердженням відповідача підтверджують здійснення поставки товарів відповідачу, на виконання спірного правочину (а.с. 50-199).

06.12.2018 між відділом освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Соловіцькою Іриною Миколаївною (Виконавець) укладено додаткову угоду про розірвання Договору № 10-СІМ -Прод від 22.10.2018.

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони визначили, що загальна сума додаткової угоди становить 20936,26 грн без ПДВ.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди, з моменту набрання чинності цієї Угоди зобов'язання сторін, що виникли з Договору, припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли із Договором.

Підставами заявленого позову прокурором визначено порушення законодавства про публічні закупівлі, допущені при укладенні Відділом освіти Козятинської районної державної адміністрації (покупцем) спірного договору з Фізичною особою-підприємцем Соловіцькою Іриною Миколаївною про купівлю-продаж товару №10-СІМ-Прод від 22.10.2018.

При цьому, звернення з позовом Прокурора в інтересах держави в особі відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації, обґрунтовується тим, що укладення оспорюваного Договору всупереч норм законодавства є порушенням законності в бюджетній системі, порушує принцип відкритості та прозорості проведення публічних закупівель, а також може в подальшому призвести до надання неякісних послуг щодо здійснення поставки продуктів харчування дозволених для дітей дошкільного навчального закладу. Разом з тим, Відділом освіти Козятинської РДА, як замовником державних закупівель послуг з харчування дітей, та як стороною у спірному договорі про закупівлю за державні кошти не вжито відповідних заходів до поновлення порушених інтересів держави, в т.ч. шляхом звернення до суду.

Відповідності до ч.3 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Одночасно, суд зазначає, що частинами 1 та 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З підстав викладеного та враховуючи, що закупівля за оспорюваним Договором відбулась за бюджетні кошти, суд дійшов висновку про наявність можливості порушення, в даному випадку, інтересів держави у разі укладення договору з недотриманням вимог законодавства, що є підставою представництва Прокурора інтересів держави в суді в особі визначеного ним органу - Відділу освіти Козятинської районної державної адміністрації.

Досліджуючи вказаний Договір на предмет його відповідності вимогам законодавства в межах підстав позовних вимог, наведених у позові Прокурора, господарський суд враховує наступне.

Матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу (ч.1 ст.264 Господарського кодексу України). Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами (ч.3 ст.264 Господарського кодексу України).

Як визначено ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 4, 5 ст.656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Матеріалами справи встановлено, що відділ освіти Козятинської РДА є розпорядником бюджетних коштів, у зв'язку із чим, закупівля товару за оспорюваним Договором здійснювалась за рахунок коштів бюджету.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлено Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон).

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно визначень, наведених в ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі", замовники - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів. Договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари;

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що цей Закон застосовується:

до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень;

до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обов'язково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Відповідно до укладеного між Відділом освіти Козятинської РДА та ФОП Соловіцькою І.М. Договору №10-СІМ-Прод від 22.10.2018, вартість предмета закупівлі становить 100000,00 грн, тобто перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі". Замовником (в даному випадку - Відділом освіти Козятинської РДА) здійснено закупівлю з використанням електронної системи закупівель.

Порядок визначення предмета закупівлі затверджений наказом Мінекономрозвитку №454 від 17.03.2016 (далі - Порядок визначення предмета закупівлі).

При цьому, з 17.01.2017 набрав чинності наказ Мінекономрозвитку "Про внесення змін до Порядку визначення предмета закупівлі" №2092 від 19.12.2016 , згідно з яким предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з пунктами 17 і 32 частини першої статті 1 Закону та на основі національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 23.12.2015 № 1749 (далі - Єдиний закупівельний словник), за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Таким чином, предмет закупівлі товарів і послуг з дня набрання чинності вищезазначеного наказу про внесення змін до Порядку визначається замовником за показником четвертої цифри із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема із звіту про укладені договори UA-2018-10-29-000997-b, в інформації про конкретну назву предмета закупівлі зазначено: "продукти харчування" (а. с.14). Тобто, предмет закупівлі визначено не за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках відповідної конкретної назви товару чи послуги згідно з четвертою цифрою. Вказаним порушено вимоги п.1 Порядку визначення предмета закупівлі.

Також відсутнє відповідне визначення предмета закупівлі в укладеному між Відділом освіти Козятинської РДА та ФОП Соловіцької І.М. Договорі.

Разом з тим, статтями 179, 180 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Так, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до пункту 2 вказаної постанови судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Разом з цим, встановлені вище порушення, а саме не зазначення конкретного предмета закупівлі, а також в оспорюваному Договорі, свідчить про недотримання принципів закупівлі, визначених ст.3 Закону "Про публічні закупівлі", зокрема відкритості, прозорості закупівель та недискримінації учасників .

Таким чином, оспорюваний Договір суперечить принципам закупівель, встановлених ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі", що є порушенням абз.3 ч.1 ст.2 Закону "Про публічні закупівлі" та, відповідно до ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання Договору недійсним.

За правилами частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому суд зазначає, що надані відповідачем докази часткового виконання оспорюваного договору, а також додаткова угода про його розірвання не виключають підстави та можливість визнання такого договору недійсним в судовому порядку з огляду на наступне.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. В силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, часткове виконання умов оспорюваного Договору та припинення зобов'язань за Договором не виключає можливість визнання Договору недійсним за рішенням суду. Оспорюваний Договір вважається недійсним з моменту його укладення.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора та наявність підстав для його задоволення повністю.

Слід також роз'яснити, що відповідно до положень частин 4 та 5 статті 240 ГПК України в зв'язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписав рішення у справі №902/768/18 без його проголошення. Датою ухвалення рішення у дані справі, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір №10-СІМ-Прод. від 22.10.2018 року, укладений між Відділом освіти Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області (вул.Грушевського, 28, м.Козятин, Козятинський район, Вінницька область, 22100, ідентифікаційний код 02141348) та фізичною особою - підприємцем Соловіцькою Іриною Миколаївною (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) про закупівлю продуктів харчування на суму 100000,00 грн.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Соловіцької Ірини Миколаївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Вінницької області (вул.Монастирська, 33, м.Вінниця, 21000, , р/р 3988 в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172) 1762,00 грн судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 08 квітня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - прокурору (вул.В.Нестерчука, 39, м.Калинівка, 22400);

3 - позивачу (вул.Грушевського, 28, м.Козятин, Козятинський район, Вінницька область, 22100);

4 - відповідачу (АДРЕСА_1)