РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

04.04.2019 р. Справа № 910/107/19
За позовом Військової частини НОМЕР_1
До Товариства з обмеженою відповідальністю ПЄРУН
Про стягнення 74404,85 грн.

Суддя Пінчук В.І.
Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:
Від позивача Урбанович О.В. предст.; Сідлецький В.В. предст.
Від відповідача Самелюк Л.О. предст.

Обставини справи
Позивач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ПЄРУН 74404,85 грн. збитків.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2019 р. відкрите провадження у справі №910/107/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 28.02.2019 р.
Ухвалою від 28.02.2019 р. розгляд справи відкладався до 21.03.2019 р., у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представників сторін.
Ухвалою від 21.03.2019 р. розгляд справи відкладався до 04.04.2019 р., у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представника позивача.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволені позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:
28.08.2017 р. за результатами відкритих торгів на виконання послуг з обробки дерев`яних конструкцій вогнезахисними сумішами ( номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель UA-2017-07-18-000116-c ) між військовою частиною НОМЕР_1 ( позивачем, замовником ) та товариством з обмеженою відповідальністю ПЄРУН ( відповідачем, виконавцем ) був укладений договір № 80 на виконання послуг з вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій
07.09.2017 р. за результатами відкритих торгів на виконання послуг з обробки дерев`яних конструкцій вогнезахисними сумішами ( номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель UA-2017-09-07-002307-c ) між військовою частиною НОМЕР_1 ( позивачем, замовником ) та товариством з обмеженою відповідальністю ПЄРУН ( відповідачем, виконавцем ) був укладений договір № 87 на виконання послуг з вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій
Відповідно до п.1.1 вказаних договорів відповідач зобов`язався виконати послуги з поверхневої обробки дерев`яних конструкцій сховищ на технічній території військової частини НОМЕР_1 вогнезахисними сумішами, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити вказані послуги.

За договором від 28.08.2017 р. № 80 відповідач зобов`язався виконати послуги з вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій у об`ємі 27580 кв.м. на загальну суму 420000,00 грн.
За договором від 07.09.2017 р. № 87 відповідач зобов`язався виконати послуги з вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій у об`ємі 7222,5 кв.м на загальну суму 110000,00 грн.
Згідно п. 2.3 вказаних договорів приймання виконаних робіт здійснюється приймальною комісією представником виконавця. Прийом якості виконаних робіт здійснюється за експрес методом, згідно з ГОСТ 30219-95. Приймальна комісія оформлює та складає акт в день приймання виконаних робіт. Належним чином оформлений ( безпретензійний ) акт є підтвердженням виконаних робіт.
Згідно актів приймання виконаних будівельних робіт: № 1 від 11.09.2017 р. на суму 210000,00 грн., № 2 від 13.09.2017 р. на суму 210000,00 грн. та № 3 від 18.09.2017 р. на суму 110000,00 грн. відповідачем надані послуги на загальну суму 530000,00 грн.
Вказані будівельні роботи оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 11.09.2017 р. № 26 на суму 210000,00 грн., від 13.09.2017 р. № 28 на суму 210000,00 грн. та від 18.09.2017 р. № 30 на суму 110000,00 грн.
У період з 17.07.2018 р. по 03.08.2018 р. у військовій частині НОМЕР_1 Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту проводився внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово господарської діяльності частини.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що в ході перевірки виконання робіт відповідно до укладених договорів між військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ ПЄРУН від 28.08.2017 р. № 80 на суму 420000,00 грн. та від 07.09.2017 р. № 87 на суму 110000,00 грн. були виявлені порушення, а саме:
- кошторисні норми Е13-44-7 та Е13-44-9 застосовані неправомірно, що призвело до завищення обсягів виконаних робіт на суму 59000,00 грн., чим порушені вимоги п.6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва ;
- в актах приймання виконаних будівельних робіт опроцентовано завищену кількість суміші просочувальної ДСА-2 в об`ємі 1839,67 кг. Зазначене призвело до завищення вартості та обсягів робіт на суму 43710,00 грн., чим порушені вимоги п. 6.4.3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва .
Позивачем надані Центральному територіальному управлінню внутрішнього аудиту пояснення щодо вказаних порушень.
Вказані пояснення прийняті останнім частково та зменшено суму завищення вартості та обсягів робіт до 15404,85 грн.
На адресу відповідача була направлена претензія від 09.10.2018 р. № 11 щодо відшкодування збитків на загальну суму 74404,85 грн.
Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму збитків.
Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:
Відповідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. ( ст. 837 ЦК України )
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. ( ст. 843 ЦК України
Згідно ч.ч.2, 3, 5 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 Цивільного кодексу України ).
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Згідно п.п. 1,7,10 ч. 1 ст. 10 вказаного Закону органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Тобто виходячи з аналізу вказаних норм органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов`язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.
Орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.
Висновки перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.
Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Таким чином, поданий позивачем акт ревізії фінансово-господарської діяльності від 17.05.2018 р. № 08-22/22 не є належним доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором.
Що стосується посилання позивача на завданні йому збитки, то частиною 2 ст. 224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. ( ч. 1 ст. 225 ГК України )
Таким чином, для застосування такого виду господарської санкції, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення:
- протиправної поведінки;
- збитків;
- причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками;
- вини.
При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.
Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Натомість, позивач всупереч вимогам зазначеної статті ГПК України не надав доказів наявності всіх елементів складу правопорушення, оскільки відповідач здійснював свої обов`язки відповідно до умов договорів від 28.08.2017 р. № 80 та від 07.09.2017 р. № 87.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 129, ст. ст. 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 12.04.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук