ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Справа № 902/519/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18, ухвалене суддею Матвійчуком В.В. повний текст складено 10.12.2018 р.

за позовом Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат»

до ОСОБА_1

про визнання договору недійсним

Приватне акціонерне товариство «Барський птахокомбінат» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним договору про обов'язковий викуп товариством іменних акцій від 02.05.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Барський птахокомбінат».

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 відмовлено у задоволені позову Приватному акціонерному товариству "Барський птахокомбінат" до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.

Не погоджуючись із рішення господарського суду Волинської області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 по справі № 902/519/18 в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу та відмови в стягненні з приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким розподілити витрати на професійну правничу допомогу по справі №902/519/18 та стягнути з приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 30 000 гривень.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 03.09.2018 р. між адвокатом ОСОБА_3 (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №03-09/2018 (надалі - договір) відповідно до п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов'язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень, з поміж іншою надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у господарському суді Вінницької області по справі №902/519/18 за позовом ПрАТ «Барський птахокомбінат» до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Гонорар адвоката при надання правової допомоги за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 30 000 грн (п. 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору визначено, що клієнт сплачує адвокату гонорар, зазначений в п.3.1. частинами, а саме: протягом 5 робочих днів з моменту укладення Договору клієнт сплачує адвокату 10 000 грн., а залишок у розмірі 20 000 грн. клієнт сплачує протягом двох місяців з моменту укладення цього Договору.

На виконання умов Договору ОСОБА_1 06.09.2018 сплатив 10 000 грн. та 16.10.2018 сплатив 20 000 грн., що підтверджується квитанціями № ТБ 204740 від 06.09.2018 та №0.0..1 від 16.10.2018. копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції, стосовно того, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами понесення витрат на послуги адвокати не відповідають дійсності та матеріалам справи.

Ухвалами апеляційного господарського суду від "08" січня 2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 та призначено справу до розгляду.

08.01.2019 р. на адресу апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" надійшла апеляційна скарга, в якій позивач просить суд скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач, звертає увагу апеляційного суду на те, що посилання суду та відповідача на встановлення факту відповідності змісту оспорюваного правочину вимогам ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України з тієї підстави, що Рівненським апеляційним господарським судом даний правочин був визнаний укладеним, є хибним, адже при розгляді справи №902/790/18 (предметом якої було визнання правочину укладеним) суд здійснював перевірку саме фактів, які мають значення для встановлення підстав для визнання правочину укладеним, а не будь-яких інших фактів.

Більше того, оскільки предметом розгляду справи №902/790/16 було визнання правочину укладеним, то Рівненський апеляційний господарський суд і не мав права перевіряти відповідність його змісту ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Зважаючи на ту обставину, що зміст договору був одноосібно визначений відповідачем, на думку апелянта вбачається, що були порушені вимоги ст.203 ЦК України.

Отже, предмет, підстави та коло обставин, які повинен був встановлювати Рівненський апеляційний господарський суд у справі №902/790/16, не пов'язані із дослідженням відповідності змісту оскаржуваного договору ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України.

Поряд із цим, судом не було надано належної оцінки доводам позивача, які стосувалися саме відповідності змісту оскаржуваного правочину ч. 1 -3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Ухвалами апеляційного господарського суду від "10" січня 2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 та призначено справу до розгляду.

25.01.2019 на адресу суду засобами електронного зв`язку від Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» надійшла заява про відвід судді Гудак А.В.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В., розглянувши вказану заяву Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» про відвід судді Гудак А.В., дійшла висновку про її необгрунтованість, у зв'язку з чим ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.01.2019 року апеляційне провадження у даній справі зупинено на підставі ст.39 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 року для розгляду заявленого відводу судді Гудак А.В. призначено суддю Розізнану І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року у справі №902/519/18 (суддя Розізнана І.В.) відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» про відвід судді Гудак А.В. 31.01.2019 року від судді Гудак А.В. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи №902/519/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року заяву судді Гудак А.В. про самовідвід у справі №902/519/18 - задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2019 року внесено зміни до колегії суддів у складі та визначено колегію суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року прийнято апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р.

25.02.2019 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" надійшла заява про відвід судді Василишина А.Р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 року заяву Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" про відвід судді Василишина А.Р. у справі №902/519/18 - задоволено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року внесено зміни до колегії суддів у складі та визначено колегію суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 року прийнято апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Петухов М.Г.

28.01.2019 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. по справі №902/519/18.

18.02.2019 р. від представника відповідача на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача та заява про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у апеляційному суді у розмірі 15 000 грн.

Представники сторін у судове засідання апеляційної інстанції не прибули та не реалізували процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Барський птахокомбінат» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним договору про обов'язків викуп іменних акцій від 02.05.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Барський птахокомбінат».

Підставами позову, які сформульовані позивачем, є порушення порядку визначення істотної умови договору - ціни викупу акцій, порушення порядку укладення договору і порушення умовами договору закону, зокрема п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, п.4 ч.1 ст. 3 ЦК України , абз.6 ч.1 ст.6 ГК України , тобто порушення правил щодо добросовісності у цивільних правовідносинах, а також невідповідність договору принципам свободи підприємництва.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/790/16 за позовом громадянина ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» про визнання укладеним договору про обов'язковий викуп простих іменних акцій, в редакції, наведеній в позовній заяві.

Рішенням господарського суду від 14.12.2017 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі №902/790/16, з урахуванням ухвали від 04.05.2018, рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017 скасував. Прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задоволив частково. Визнав укладеним договір про обов'язковий викуп простих іменних акцій між ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) та Приватним акціонерним товариством «Барський птахокомбінат» (23007, Вінницька область, Барський район, с. Заможне, вул. Кармелюка, 65; код 00443097) в наступній редакції:

ДОГОВІР

про обов'язковий викуп товариством належних акціонеру простих іменних

акцій ПАТ "Барський птахокомбінат"

Громадянин України ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Барським РВ УМВС України в Вінницькій області 04 березня 1997 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, надалі "Продавець", з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство "Барський птахокомбінат", , що знаходиться за адресою: 23007, Вінницька обл., Барський район, село Заможне, вул. Кармелюка, будинок 65, надалі "Покупець", в особі Герасімова Сергія Геннадійовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали договір про наступне:

1. ЗАГАЛЬНІ ПОЛОЖЕННЯ

1.1. Згідно чинного законодавства України цей Договір визначає права і обов'язки сторін, що виникають з приводу обов'язкового викупу Покупцем у Продавця емітованих Покупцем цінних паперів. Підставою для виникнення у Покупця обов'язку викупу емітованих ним цінних паперів є прийняття Загальними зборами акціонерів Покупця 27.04.2016 року рішення про зміну типу ПАТ "Барський птахокомбінат" з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство.

1.2. Підписання цього Договору, окрім іншого, свідчить про те, що Продавець зареєструвався для участі у загальних зборах акціонерів 27.04.2016 року та голосував проти прийняття загальним зборами рішення про зміну типу ПАТ "Барський птахокомбінат" з Публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а також про отримання Покупцем від Продавця письмової вимоги Продавця від 17.05.2016 року про обов'язковий викуп акцій.

1.3. Відповідно до Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" викуп емітентом власних цінних паперів не вважається професійною діяльністю з торгівлі цінними паперами, тому цей Договір укладається без участі професійного торговця цінними паперами.

2. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

2.1. Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити наступні цінні папери (далі - ЦП):

Тип та/або клас акцій - акції іменні прості без документарні.

Найменування емітента ЦП - ПАТ "Барський птахокомбінат".

Код за ЄДРПОУ емітента ЦП - 00443097.

Номінальна вартість одного ЦП - 10 грн 00 коп. (десять гривень 00 копійок)

Ринкова вартість одного ЦП - 68 грн 39 коп. (шістдесят вісім гривень 39 копійок)

Код цінних паперів - UA.

Кількість ЦП - штук 18330 (вісімнадцять тисяч триста тридцять).

3. ЦІНА ТА РОЗРАХУНКИ ЗА ДОГОВОРОМ, ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Ринкова вартість (ціна викупу) ЦП становить 68 грн 39 коп. (шістдесят вісім гривень тридцять дев'ять копійок) за одну акцію, станом на 24 березня .2016 року - день, що передує опублікуванню в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів Покупця 27 квітня 2016 року.

3.2. Загальна вартість ЦП, які є предметом цього Договору, становить 1 253 588 грн 70 коп. (один мільйон двісті п'ятдесят три тисячі п'ятсот вісімдесят вісім гривень сімдесят копійок).

3.3. Продавець зобов'язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати укладання цього Договору надати Зберігачу цінних паперів, в якого у Продавця цінних паперів відкрито рахунок в цінних паперах, на якому зберігаються ЦП, що є предметом цього договору, розпорядження про списання ЦП на рахунок Покупця разом з відповідним екземпляром Договору.

3.4. Покупець зобов'язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання цього Договору надати Депозитарію цінних паперів, в якому обслуговується емісія ЦП, розпорядження на зарахування ЦП на рахунок Покупця разом з відповідним екземпляром Договору.

3.5. Покупець сплачує Продавцю загальну вартість ЦП, вказану в п. 3.2 цього Договору протягом 5-ти (п'яти) робочих днів з моменту укладання цього Договору. Сплата за ЦП, що є предметом цього Договору, здійснюється виключно в грошовій формі в національній валюті готівкою в касі Покупця або безготівковим перерахунком на банківський рахунок Продавця за наступними реквізитами:

Отримувач: ПАТ КБ "Приват Банк", банк отримувача: ПАТ КБ "Приват Банк" р/р: 9100. Код отримувача: 14360570. МФО: 305299. Призначення платежу: перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_1 , код НОМЕР_1, за 18 330 (вісімнадцять тисяч триста тридцять) простих іменних акцій ПАТ "Барський птахокомбінат" по Договору про обов'язковий викуп товариством належних акціонеру акцій.

3.6. Сторони цим встановили, що моментом повного виконання Сторонами розрахунків за цим Договору є зарахування ЦП на рахунок в цінних паперах Покупця, а також сплата Покупцем Продавцю коштів, вказаних п. 3.2 цього Договору, готівкою або зарахування цих коштів на банківський рахунок Продавця за реквізитами, зазначеними в п. 3.5 Договору.

3.7. Продавець гарантує, що вказані у п. 2.1 ЦП належать йому на праві власності, не обтяжені ніякими зобов'язаннями і не є предметом застави.

4.ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. У разі невиконання або неналежного виконання умов цього Договору, кожна із Сторін несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

4.2. У разі прострочення виконання Продавцем умов п. 3.3 цього Договору Продавець зобов'язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в п.3.2 цього Договору, за кожний день прострочення.

4.3. У разі прострочення виконання Покупцем умов п. 3.5 цього Договору (при умові виконання Продавцем п. 3.3 цього Договору), Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті за кожний день прострочення.

4.4. У разі прострочення Покупцем виконання п. 3.5 цього Договору понад 10 днів, Покупець сплачує Продавцю додатково до пені штраф у розмірі 30% від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в п.3.2 цього Договору.

4.5. Неустойки (штрафи, пеня) за цим Договором або в зв'язку з ним, підлягають сплаті за першою вимогою однієї із Сторін. Сплата неустойки по цьому Договору не звільняє винну Сторону від виконання зобов'язань за цим Договором.

5.ФОРС - МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

5.1.Сторони не несуть відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даним Договором, якщо таке невиконання чи неналежне виконання є наслідком обставин непереборної сили.

5.1. Під обставинами непереборної сили маються на увазі події, які Сторони не могли передбачити, відвернути чи здолати (пожежі, повені, землетруси, військові дії, тощо), підтверджені у відповідний спосіб компетентним органом України.

6.РОЗГЛЯД СПОРІВ

6.1. Усі спори, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, вирішуються шляхом переговорів.

6.2. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України.

7. ТЕРМІН ДІЇ ДОГОВОРУ

7.1. Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

7.2. Цей Договір може бути розірвано виключно у випадках, передбачених чинним законодавством України.

ПІДПИСИ ТА РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Продавець Покупець

ОСОБА_1 Приватне акціонерне товариство

паспорт серії НОМЕР_2, "Барський птахокомібнат"

виданий Барським РВ УМВС України в

Вінницькій області 04 березня 1997 року, 23007, Вінницька обл., Барський район

ідентифікаційний код НОМЕР_1, с. Заможне, вул. Кармелюка, будинок 65

АДРЕСА_1, Директор__________________С.Г. Герасімов

АДРЕСА_1

_____________________ОСОБА_1

Постановою Верховного суду від 18.07.2018 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі за № 902/790/16 залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Звертаючись з позовом до суду про визнання недійсним Договору про обов'язків викуп іменних акцій від 02.05.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Барський птахокомбінат», позивач вказує, що при укладенні оспорюваного Договору було грубо порушено фундаментальні засади цивільного законодавства України та не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат", встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, вважає висновки суду першої інстанції правильними і обгрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України , зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, судовий захист майнових інтересів осіб, названих у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з'ясувати, зокрема, підстави для визнання його недійсним, оскільки, недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Так, у силу ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1, 2 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п.4 ст.180 Господарського кодексу України умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до ч.5 ст.180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Наголошуючи на порушенні обов'язкових правил викупу акцій, визначених законом та актами Товариства, Позивач вказує, що судом апеляційної інстанції було застосовано висновок експертизи щодо оцінки ринкової вартості акцій, яка не була призначена Наглядовою радою Товариства, залишивши поза увагою затверджений Наглядовою радою звіт про незалежну оцінку акцій підприємця ОСОБА_6

Згідно статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що ціна викупу акцій не може бути меншою, ніж їх ринкова вартість.

Абзацом 2 частини 1 статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що ціна викупу акцій розраховується станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій.

Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що рішення про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою).

В силу дії частини 2 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства»: ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається: для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність; для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про цінні папери та фондовий ринок.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» визначено, що наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті; затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем; якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення.

Як встановлено Рівненським апеляційним господарським судом у постанові від 02.05.2018 у справі № 902/790/16 Наглядова рада ПрАТ «Барський птахомбінат» своїм рішенням від 04.03.2016 обрала суб'єкта оціночної діяльності - підприємця ОСОБА_6

Вищевказаний суб'єкт оціночної діяльності не здійснив оцінку ринкової вартості цінних паперів ПрАТ «Барський птахомбінат» станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення (24.03.2016) про скликання загальних зборів ПрАТ «Барський птахомбінат» від 27.04.2016.

При цьому суд, з урахуванням приписів статті 86 ГПК України, констатував, що аналіз здійсненого підприємцем ОСОБА_6 Звіту про незалежну оцінку пакету акцій ПрАТ «Барський птахомбінат», станом на 24.03.2016, вказує не лише на те, що він здійснений у спосіб, що не відповідає встановленому в частині 2 статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» (адже мав визначатися, як вартість цінних паперів, визначену відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність), але й те, що даним Звітом цей суб'єкт оціночної діяльності по суті визначив номінальну вартість цінних паперів, яка і без його оцінки була загальновідомою і складала 10 грн за одну акцію.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПрАТ «Барський птахомбінат», своїм протокольним рішенням №2 від 26.04.2016, затвердивши даний Звіт по суті затвердив номінальну вартість акцій, що в ньому визначені.

Проте, з огляду на те, що апеляційним судом було встановлено ціну викупу акцій, належних позивачу, яка відрізняється від ціни, зазначеної ОСОБА_1 в проекті договору (на основі не прийнятої як належного та допустимого доказу довідки), то суд, відповідно, змінив умови запропонованого договору в частині визначення ринкової вартості ціни однієї акції (встановив її в сумі 68 грн 39 коп.) та в частині визначення загальної вартості цінних паперів, які є предметом договору (встановив її в розмірі - 1 253 588 грн 70 коп.).

Окрім того, судом апеляційної інстанції внесено зміни і в іншу умову договору, а саме щодо розміру штрафної санкції, у вигляді штрафу. Зокрема, в пункті 4.4 проекту Договору, передбачено, що у разі прострочення ПрАТ «Барський птахомбінат» виконання пункту 3.5 договору понад 10 днів, ПрАТ «Барський птахомбінат» сплачує ОСОБА_1 додатково до пені штраф у розмірі 50% від загальної вартості цінних паперів, зазначеної в пункті 3.2 цього Договору. Колегія суду дійшла висновку про його завищенність, та відповідно наявність підстав для зменшення штрафної санкції у вигляді штрафу в пункті 4.4 Договору до 30 відсотків.

Посилаючись на порушення процедури укладення оспорюваного правочину Позивач зазначає, що Відповідач двічі (що встановлено судами першої та апеляційної інстанції) ухилився від процедури узгодження сторонами не тільки ціни викупу акцій, але й абсолютно всіх інших умов можливого договору, штучно вивівши це питання у площину спору.

Надаючи оцінку наведеним доводам колегія суддів зазначає наступне.

Укладення договору про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних ОСОБА_1 простих іменних акцій між позивачем та відповідачем, є обов'язковим з огляду на вимоги приписів статей 68, 69 Закону України "Про акціонерні товариства" та той факт, що позивач був зареєстрований на загальних зборах акціонерів відповідача від 27 квітня 2016 року, голосував проти прийняття рішення щодо зміну типу ПрАТ «Барський птахомбінат» і подав ПрАТ «Барський птахомбінат» вимоги про викуп своїх акцій.

При цьому, в силу дії частини 3 статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" у зазначених вище випадках акціонерне товариство зобов'язане викупити належні акціонерові акції.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що договір між акціонерним товариством та акціонером про обов'язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Приписами частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 187 ГК України спори, які виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону або в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У постанові суду апеляційної інстанції від 02.05.2018 у справі №902/790/16 встановлено, що 19.05.2016 ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «Барський птахомбінат» було направлено вимогу про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних йому акцій, яка отримана Відповідачем 26.05.2016. Однак, ПрАТ «Барський птахомбінат» договір в редакції ОСОБА_1 не підписав, вартість акцій, належних ОСОБА_1 не сплатив. В той же час, судом враховано і те, що ПрАТ «Барський птахомбінат», протягом 2 (двох) років з моменту проведення зборів від 27.04.2016 відповідний проект договору не вислав ОСОБА_1 (лише пропонував ОСОБА_1 прийти для його підписання. без свого проекту).

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 було здійснено всі дії, необхідні для укладення договору про обов'язковий викуп ПрАТ «Барський птахомбінат» належних ОСОБА_1 іменних акцій та факт бездіяльності в цьому процесі ПрАТ «Барський птахомбінат».

Окрім того, постановою Верховного суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.07.2018 у справі №902/790/16 встановлено, що апеляційним судом було правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи позивача не спростовують встановлених постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 у справі № 902/790/16 обставин, та не доводять недійсність оспорюваного ним правочину.

Окрім того, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову про визнання Договору про обов'язків викуп акцій укладеним, надав оцінку його умовам, та перевірив його на відповідність Закону, і з його висновками погодився Верховний суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 902/790/16.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав, для задоволення позову, а відтак і апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат".

Крім того, не погоджуючись із рішення господарського суду Волинської області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 по справі №902/519/18 в частині відмови в розподілі витрат на професійну правничу допомогу та відмови в стягненні з приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким розподілити витрати на професійну правничу допомогу по справі №902/519/18 та стягнути з приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 30 000 гривень.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що останні мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі № 509/2669/15-ц).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається із матеріалів справи 03.09.2018 між адвокатом ОСОБА_3 (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №03-09/2018 відповідно до п. 1.1. якого Адвокат бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов'язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень, з поміж іншого надає Клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у Господарському суді Вінницької області по справі №902/519/18 за позовом ПрАТ «Барський птахокомбінат» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.

Гонорар Адвоката при надання правової допомоги за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 30 000 грн. (п. 3.1. Договору)

Пунктом 3.2. Договору визначено, що Клієнт сплачує Адвокату гонорар, зазначений в п. 3.1. частинами, а саме: протягом 5 робочих днів з моменту укладення Договору Клієнт сплачує Адвокату 10 000 грн, а залишок у розмірі 20 000 грн Клієнт сплачує протягом двох місяців з моменту укладення цього Договору.

На підтвердження надання послуг, представником Відповідача надано опис робіт (наданих послуг) адвокатом ОСОБА_3 по справі № 902/519/18 (станом на 18.10.2018), відповідно до якого адвокатом надано наступні види правничої допомоги: вивчення позовної заяви з доданими документами (матеріали справи) (3,5 год.), вивчення матеріалів справи №902/519/18 (4 год.), аналіз судової практики щодо аналогічних спорів (2 год), складення відзиву на позовну заяву (6 год), складення клопотання про закриття провадження у справі (1 год), складення клопотання про забезпечення судових витрат Відповідача (1 год.), складення заперечення проти відповіді на відзив (3 год.), участь в судовому засіданні 25.09.2018 (0,5 год.), участь у судовому засіданні 18.10.2018.

На підтвердження понесених витрат у сумі 30 000,00 грн. представник відповідача надав копії квитанцій № ТS 204740 від 06.09.2018 на суму 10 000 грн. з призначенням платежу «плата за юридичні послуги» та №0.0..1 від 16.10.2018 на 20 000 грн. з призначенням платежу: «плата за юридичні послуги зг.дог.від 03.09.18». Водночас, отримувачем коштів за означеними квитанціями є ФОП ОСОБА_3, а не адвокат ОСОБА_3

Крім того, в описі робіт (наданих послуг) від 18.10.2018 р. жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи та не підтверджено документально витрачений адвокатом час на надання означених послуг.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Таким чином, суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та доведеності понесених витрат.

Крім того, 18.02.2019 р. від представника відповідача на адресу апеляційного суду надійшла заява про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Барський птахокомбінат» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у апеляційному суді у розмірі 15 000 грн.

На підтвердження надання послуг, представником відповідача надано опис робіт (наданих послуг) адвокатом ОСОБА_3 по справі № 902/519/18 (станом на 31.01.2019), відповідно до якого адвокатом надано наступні види правничої допомоги: вивчення рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. (1 год)., аналіз судової практики щодо стягнення судових витрат (2 год), складення апеляційної скарги та направлення її іншим учасникам справи та до суду (5 год), вивчення апеляційної скарги ПрАТ «Барський птахокомбінат» (1 год), складення відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «Барський птахокомбінат» та направлення його іншим учасникам справи та до суду (5 год), участь у судовому засіданні 31.01.2019 р. (1 год).

На підтвердження понесених витрат у сумі 15 000,00 грн. представник відповідача надав копію квитанцій № 0.0..1 від 23.01.2019 на суму 15 000 грн з призначенням платежу: «плата за юридичні послуги зг. дог. 17-12/2018 від 17.12.2018 р.». Водночас, отримувачем коштів за означеними квитанціями є ФОП ОСОБА_3, а не адвокат ОСОБА_3

Таким чином, представник позивача адвокат ОСОБА_3 розрахував на підставі укладених договорів про надання правничої допомоги витрати в сумі 30 000 грн. за допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, 15 000грн. - за допомогу при розгляді справи в апеляційному суді, разом 45 000 грн. На думку апелянта, ця сума підлягає відшкодуванню з позивача.

Стороною позивача не надано суду заперечень або клопотання про зменшення суми витрат на правову допомогу в порядку частини 6 статті 126 ГПК України, проте апеляційний суд , взявши до уваги наведене вище, виходячи з критеріїв, визначених процесуальним законом у частині 5 статті 126 ГПК, має обгрунтований сумнів у співмірності заявленої суми витрат обсягам виконаної роботи і складності справи, а також вважає непереконливим наведений розрахунок використаного часу.

За таких обставин, з огляду на те, що витрати відповідача оплачені ним не у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги, а також оцінюючи представлені розрахунки як такі, що є непереконливими, апеляційний суд не вбачає підстав для перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на правову допомогу.

Відтак, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку на підставі доказів, що були надані сторонами. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в скаргах доводи не спростовують висновків суду.

З врахуванням вищевикладеного, рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування рішення передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються на апелянтів згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Барський птахокомбінат" та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 р. у справі №902/519/18 залишити без задоволення, рішення господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/519/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "11" квітня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.