ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Справа № 924/419/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост. дов. б/н від 29.01.12019 р.)

відповідача - не з'явився

третьої особи - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. №1/02-25-6327 від 14.12.2016 р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р., проголошеного об 17:32 год. (суддею Муха М.Є., повний текст складений 25.10.2018 р.)

у справі № 924/419/18

за позовом ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України м. Хмельницький

до ОСОБА_4 міської лікарні №1 м. Кам'янець-Подільський

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кам'янець - Подільська міська рада, м. Кам'янець - Подільський

про зобов'язання ОСОБА_4 міську лікарню №1 звернутися до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України із заявою про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування відповідно до вимог Митного кодексу України;

зобов'язання ОСОБА_4 міську лікарню №1 здійснити фінансування витрат, пов'язаних із знищенням неякісних та непридатних до споживання товарів гуманітарної допомоги;

стягнення з ОСОБА_4 міської лікарні № 1 327636,87 грн. витрат за зберігання товарів гуманітарної допомоги

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р. у справі № 924/419/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України до ОСОБА_4 міської лікарні № 1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кам'янець - Подільської міської ради про зобов'язання ОСОБА_4 міську лікарню № 1 звернутися до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України із заявою про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування відповідно до вимог Митного кодексу України; зобов'язання ОСОБА_4 міську лікарню № 1 здійснити фінансування витрат, пов'язаних із знищенням неякісних та непридатних до споживання товарів гуманітарної допомоги; стягнення з ОСОБА_4 міської лікарні № 1 витрат за зберігання товарів гуманітарної допомоги в розмірі 327636,87 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р. у справі та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

ОСОБА_3 митниця ДФС вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області є незаконним та необґрунтованим.

Скаржник пояснює, що з 01.04.2010 р. за заявою головного лікаря ОСОБА_4 міської лікарні № 1 на складі ОСОБА_3 митниці розміщено дезинфікуючі та лікарські засоби на загальну суму 315 409,20 грн., отримані з ОСОБА_5 в якості гуманітарної допомоги. У звязку з відсутністю дозволів Департаменту регуляторної політики у сфері обігу лікарських засобів Міністерства охорони здоровя України на ввезення незареєстрованих на території України лікарських засобів митне оформлення товару не здійснено. Термін зберігання товару на складі Митниці закінчився 01 липня 2010 року, а термін придатності - в 2011 році.

Відповідно до пункту 12 протоколу № 26/ГД-2946/К засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 19 серпня 2010 року дозволено знищення лікарських засобів, отриманих в якості гуманітарної допомоги з ОСОБА_5, за умови дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 № 728.

Скаржник зазначає, що неодноразово звертався до отримувача гуманітарної допомоги щодо знищення товару на підтвердження чого надає листи від 23.06.2010 р. № 10/1-08/3126, від 20.10.2010 р. № 10/1-08/5542, від 22.07.2011 р. № 10/1-08/4500, від 25.10.2012 р. № 10/1-08/6256, від 11.04.2013 р. № 10/1-08/2119. Однак, лікарські засоби на даний час не знищені, і довгострокове зберігання на складі Митниці виключає можливість розміщення інших товарів.

Скаржник посилається на норми Митного кодексу України, Порядок вивезення за межі України або знищення неякісних та непридатних до споживання товарів (предметів) гуманітарної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 № 728 (у редакції, яка була чинною у 2010 році) та Порядок роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 липня 2012 року за № 1097/21409, та доводить, що витрати митних органів на зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення відшкодовуються їх власниками або уповноваженими ними особами відповідно до законодавства.

Доводить, що відповідальною особою за лікарські засоби є саме відповідач ОСОБА_4 міська лікарня № 1, враховуючи, що про надання дозволу на знищення лікарських засобів звертався саме відповідач. Тому в даному випадку має місце тривале невиконання ОСОБА_4 міською лікарнею № 1 дій щодо знищення лікарських засобів та фінансування такого знищення.

Скаржник вважає, що витрати на зберігання товару мають відшкодовуватися за рахунок відповідача незалежно від того, чи відбулася процедура митного оформлення товару.

Скаржник просить врахувати наведені обставини і скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р. у даній справі та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача/скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Звернув увагу суду, що повноваження відповідача як уповноваженої особи підтверджені заявою головного лікаря, на підставі якої 01.04.2010 р. товари передані на митний склад та умовами 2.5 договору дарування. Крім того, міська лікарня протягом 2010-2012 р.р. виконувала платежі за зберігання.

Представник третьої особи Кам'янець - Подільської міської ради в судовому засіданні пояснила апеляційному суду, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що особою на яку покладається обовязок вчинення дій щодо знищення є власник або уповноважена ним особа, і відповідно до договорів дарування отримувачем гуманітарної допомоги визначено місто ОСОБА_4 в особі заступника міського голови міста ОСОБА_4, тому правових підстав для покладення відповідальності на міську лікарню немає. При цьому головного лікаря ОСОБА_4 міської лікарні № 1 ОСОБА_6 визначено лише відповідальною особою за приймання допомоги. До повноважень головного лікаря Кам'янець - Подільської міської лікарні №1 ОСОБА_6 не належить, зокрема, здійснення відшкодувань витрат за зберігання товару на складі митниці, тому не було правових підстав для виконання платежів відповідно до виписок з рахунку митниці від 23.12.2010 р., 27.12.2011 р., 28.12.2012 р. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, не підтверджені належними та допустимими доказами. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, зясовав всі обставини, що мають значення для вирішення справи відповідно до ст. 236 ГПК України. Просить врахувати наведене та залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач не забезпечив участь представника в судовому засіданні. Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів керується нормами ст.270 ГПК України. Сторони були повідомлені про розгляд справи в судовому засіданні в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с. 38-40, 65-76, 85-88, 92-95 у т. 2./.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника скаржника/відповідача та третьої особи, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

11.11.2009 р. між містом Каліш (даруюча сторона) та містом Кам'янець - Подільським (отримувач) в особі заступника міського голови міста Кам'янець Подільського ОСОБА_7 укладений договір дарування № 1/ВССІ/09, за умовами якого отримувачу безкоштовно передано право власності на об'єкти, що стали предметом дарування, які перераховані в додатку 1 до цього договору. Вартість гуманітарної допомоги складає 74 798,10 злотих.

Передача гуманітарної допомоги наступає з моменту підписання договору.

Згідно з умовами п.5.2 договору дарування відповідальною особою за приймання допомоги буде ОСОБА_6, головний лікар Кам'янець - Подільської міської лікарні №1.

Додатком до договору дарування від 11.11.2009 р. є кількісно-вартісний список медичних препаратів, що складають предмет незалежної гуманітарної допомоги місту-партнеру ОСОБА_4.

Надані суду копіі договору дарування /а.с.16-17 у т.1/не містять підписів представників отримувача, так само, як і відбитків печатки. Разом з тим, представник третьої особи Кам'янець - Подільської міської ради в своїх поясненнях суду не заперечила укладання такого договору дарування.

01.04.2010 р. позивачем та відповідачем складені акти № 9 та № 10 прийому передачі, за змістом яких за заявою головного лікаря ОСОБА_4 міської лікарні № 1 на складі ОСОБА_3 митниці розміщено дезинфікуючі та лікарські засоби на загальну суму 315409,20 грн., отримані з ОСОБА_5 в якості гуманітарної допомоги /а.с.18-20 у т.1/.

Відповідно до п. 12 протоколу № 26/ГД-2946/К засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 19.08.2010 р. дозволено знищення лікарських засобів, отриманих в якості гуманітарної допомоги з ОСОБА_5, за умови дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 р. № 728 /а.с. 22-25 у т. 1/.

Позивач неодноразово звертався до відповідача як отримувача гуманітарної допомоги щодо знищення товарів, про свідчить зміст листів від 23.06.2010 р. № 10/1-08-3126 /а.с. 21 у т. 1/, від 20.10.2010 р. № 10/1-08-5545 /а.с. 29 у т. 1/, від 22.07.2011 р. № 10/1-08/4500 /а.с. 31 у т. 1/, від 25.10.2012 р. № 10/1-08/6256 /а.с. 34 у т. 1/, від 11.04.2013 р. № 10/1-08-2119 /а.с. 37 у т. 1/.

На час розгляду справи товар не знищений. Твердження про це позивача/скаржника не заперечують інші учасники справи.

За період зберігання товару (з 01.04.2010 р. по 16.05.2018 р.) на митному складі на підставі Порядку № 731 позивач визначив суму витрат митниці на зберігання - 368523,05 грн./а.с.7, 52 у т.1/. Відповідачем сплачено 40886,08 грн., що підтверджено виписками з банківського рахунку позивача: 10895,02 грн. сплачено 22.12.2010 р., 14914,52 грн. сплачено 09.12.2011 р., 15076,64 грн. сплачено 29.12.2012 р. /а.с. 50-52 у т. 1/.

Обгрунтовуючи позовні вимои, ОСОБА_3 митниця доводить, що ОСОБА_4 міська лікарня № 1 як отримувач товару гуманітарної допомоги зобов'язана звернутися до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України із заявою про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування відповідно до вимог Митного кодексу України, здійснити фінансування витрат, пов'язаних із знищенням неякісних та непридатних до споживання товарів гуманітарної допомоги та сплатити витрати за зберігання у розмірі 327 636,87 грн., посилаючись на норми Митного кодексу України, Порядку вивезення за межі України або знищення неякісних та непридатних до споживання товарів (предметів) гуманітарної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 № 728 (у редакції, яка була чинною у 2010 році) та Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2012 року за № 1097/21409.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки за договором дарування отримувачем товару визначено місто ОСОБА_4 в особі заступника міського голови міста Кам'янець Подільський ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням такого.

Правовідносини, які склались між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та законодавством України з питань державної митної справи, яке складається з Конституції України, цього Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного Кодексу, Закону України "Про гуманітарну допомогу", постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 № 728 та іншими нормативно-правовими актами, виданих на основі та на виконання Митного Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 318 Митного кодексу України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Відповідно до статті 201 Митного кодексу України товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про гуманітарну допомогу" товари (предмети) гуманітарної допомоги підлягають відповідному санітарному, ветеринарному, фітосанітарному, радіологічному та екологічному контролю. Зазначені види контролю здійснюються безкоштовно у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за якість і безпеку товарів, отриманих як гуманітарна допомога, на підставі висновків відповідних експертиз несе отримувач гуманітарної допомоги.

У разі відмови у документальному підтвердженні якості, безпеки та можливості споживання товарів (предметів) гуманітарної допомоги вони повинні бути вивезені за межі України або знищені у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Митне оформлення товарів (предметів) гуманітарної допомоги проводиться тільки після здійснення необхідних видів контролю.

Статтею 204 Митного кодексу України встановлено, що загальний строк тимчасового зберігання товарів під митним контролем становить 90 календарних днів.

Строк тимчасового зберігання товарів, зазначений у частині першій цієї статті, за заявою власника або уповноваженої ним особи може бути продовжений (але не більше ніж на 30 днів) органом доходів і зборів, за дозволом якого товари були розміщені на складі.

До закінчення строків зберігання, зазначених у частинах першій - третій цієї статті, товари, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, повинні бути: задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму; або передані власником або уповноваженою ним особою, утримувачем складу тимчасового зберігання, митного складу, організацією - отримувачем гуманітарної допомоги відповідному органу доходів і зборів для зберігання та/або розпорядження відповідно до цього Кодексу; або відправлені під митним контролем до інших органів доходів і зборів для їх подальшого митного оформлення, або вивезені за межі митної території України.

Відповідно до статті 238 Митного кодексу України обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають, зокрема товари, які до закінчення встановлених статтею 204 цього Кодексу строків тимчасового зберігання під митним контролем на складах тимчасового зберігання, складах організацій - отримувачів гуманітарної допомоги, митних складах не були задекларовані власником або уповноваженою ним особою до відповідного митного режиму або такі, що декларувалися, але щодо яких після закінчення строків зберігання під митним контролем двічі надавалася відмова у митному оформленні в порядку, встановленому цим Кодексом.

В даному випадку митне оформлення товару (лікарських засобів) не здійснено, у звязку із відсутністю дозволів Департаменту регуляторної політики у сфері обігу лікарських засобів Міністерства охорони здоров'я України на ввезення незареєстрованих на території товарів України лікарських засобів. Вказане сторонами не заперечується.

Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 19.08.2010 р. дозволено знищення частини вантажів гуманітарної допомоги у зв'язку із відсутністю дозволу МОЗ на використання, отриманих в якості гуманітарної допомоги з ОСОБА_5 (п.12 протоколу № 26/ГД-2946/К), за умови дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 р. № 728.

Пунктом 8 Порядку вивезення за межі України або знищення неякісних та непридатних до споживання товарів (предметів) гуманітарної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2000 № 728 (у редакції 2010 року) встановлено, що у разі прийняття Комісією рішення про знищення неякісних або непридатних до споживання товарів (предметів) гуманітарної допомоги воно має бути виконано з дотриманням вимог природоохоронного законодавства України.

Згідно пункту 13 цього Порядку фінансування витрат, пов'язаних із знищенням або вивезенням за межі митної території України неякісних та непридатних до споживання товарів гуманітарної допомоги, здійснюються донорами або отримувачами гуманітарної допомоги.

Відповідно до ч.6 ст.239 Митного кодексу України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Витрати митних органів за зберігання товарів відшкодовуються платником у сумі, розрахованій митним органом відповідно до Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року № 731, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Відповідно до ст. 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів,.

Отже, наведені норми чинного законодавства визначають особою, відповідальною за товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, а також за відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх/товарів зберігання та оплату відповідних митних платежів, власника або уповноважену ним особу, а також особу, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними.

Скаржник, обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача, помилково вказує, що саме ОСОБА_4 міська лікарня №1 є отримувачем гуманітарної допомоги.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що за договором дарування, який укладений 11.11.2009 р. містом Каліш як даруючою стороною та містом Кам'янець - Подільським як отримувачем, саме ОСОБА_4 міській раді/отримувачу передано право власності на лікарські засоби, що стали предметом дарування та перераховані в додатку 1 до цього договору.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з статтею 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Таким чином, за умовами договору, укладання якого не заперечується сторонами, власником та отримувачем гуманітарної допомоги є ОСОБА_4 міська рада.

Відповідальною особою за приймання допомоги визначено не ОСОБА_4 міську лікарню № 1, а фізичну особу - ОСОБА_6, який перебуває на посаді головного лікаря Кам'янець - Подільської міської лікарні №1.

Та обставина, що вартість послуг зберігання протягом 2010-2012 р.р. сплачувалась з рахунку Кам'янець - Подільської міської лікарні №1 за відсутності правових підстав не підтверджує обовязок міської лікарні здійснити фінансування витрат, пов'язаних із знищенням неякісних та непридатних до споживання товарів гуманітарної допомоги та сплатити витрати за зберігання. Як зазначено вище, відповідальними особами є власники цих товарів, отримувачі гуманітарної допомоги або уповноважені ними особи.

Відсутні, є недоведеними позивачем підстави для покладення на ОСОБА_4 міську лікарню №1 обовязку звернутися до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України із заявою про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування відповідно до вимог Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст.70 Митного кодексу України з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджуються такі митні режими: 1) імпорт (випуск для вільного обігу); 2) реімпорт; 3) експорт (остаточне вивезення); 4) реекспорт; 5) транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення; 8) митний склад; 9) вільна митна зона; 10) безмитна торгівля; 11) переробка на митній території; 12) переробка за межами митної території; 13) знищення або руйнування; 14) відмова на користь держави. Митні режими встановлюються виключно цим Кодексом.

Стаття 71 цього кодексу передбачає, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Тобто для застосування даної статті особа має бути декларантом - особою, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. Натомість відповідач не має такого статусу з урахуванням наведеного вище.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, предявлених до Кам'янець - Подільської міської лікарні №1.

Відповідача подано суду першої інстанції клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Суд першої інстанції правомірно зазначив, що відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, тому відсутні підстави для позовної давності.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р. у справі № 924/419/18 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи скаржника не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.10.2018 р. у справі № 924/419/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 924/419/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 10 квітня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.