РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/18/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа Гарант"

про стягнення 49500 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов від Відповідача станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

У судове засідання 08.04.2019 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомляли, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи по суті. При цьому, судом прийнято до уваги, що явка представників сторін до судового засідання обов'язковою не визнавалася.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

28.01.2014 на 276 км + 800 м автодороги Київ-Одеса була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Daf", д.р.н. НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував погодні умови ожеледиці, снігопад, не вжив заходів для зменшення швидкості при виникненні небезпеки для руху, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки "Mitsubishi", д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим порушив п. 12.1, 12.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідкою Управління патрульної поліції у м. Києві про ДТП та постановою суду, копії яких містяться у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "Mitsubishi", д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Перша лізингова компанія» на праві власності, був під керуванням водія останньої на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору страхування, копія якого залучена до справи, доказів, що договір не був діючим на час ДТП матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 9.3 Договору страхування при повній загибелі (конструктивній або фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії даного договору страхування, франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту засобу транспорту (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75 % страхової суми транспортного засобу на момент страхування.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору страхування, та враховуючи, зокрема, Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від 05.03.2014 № 99 та Звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу від 20.03.2014 № 11538 Позивачем було складено страховий акт при конструктивній загибелі, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 51294,58 грн. на рахунок ТОВ «Перша лізингова компанія», на підтвердження чого до позову надано копію платіжного доручення.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.04.2015 Позивач звертався до Відповідача з претензією № 1828 про сплату страхового відшкодування в розмірі 51294,58 грн., однак остання була залишена без задоволення.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1, автомобіля "Daf", д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації останнього, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1, як особи, яка експлуатувала автомобіль "Daf", д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АС/6888039 (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 50000 грн., франшиза - 500).

Отже, на Відповідача полісом № АС/6888039 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації ОСОБА_1, автомобіля "Daf", д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

При цьому, дійсність вищевказаного договору (полісу) № АС/6888039 була предметом судового розгляду у справі № 523/9780/15-ц, за результатами якого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 зазначений договір було визнано дійсним. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 та постановою Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 523/9780/15-ц.

Відповідно до наявної у матеріальних справи калькуляції та заяви страхувальника Позивач на підставі складеного на виконання умов Договору страхового акта розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 51294,58 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої Позивачем вартості залишків Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також Відповідач не спростував розраховану Позивачем суму страхового відшкодування.

Розглядаючи спір по суті суд зазначає, що у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15 викладено правову позицію про те, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Таким чином, сплативши суму страхового відшкодування в розмірі 51294,58 грн. Позивач набув до Відповідача права вимоги в порядку регресу, дана виплата була здійснена Позивачем з урахуванням вказаного в заяві страхувальника призначення, що відповідає умовам Договору добровільного страхування.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АС/6888039 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (50000 грн.) та виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (51294,58 грн.), але за мінусом франшизи (500 грн.), і отже в сумі 49500 грн. З огляду на все наведене, позовні вимоги про стягнення 49500 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа Гарант" (01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33, ідентифікаційний код 16285602) 49500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. відшкодування шкоди, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків