СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа №905/386/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

апелянта - Слободяник О.П, посвідчення НОМЕР_1 від 13.02.2019 року, ордер серія МК№91830 від 15.02.2019 року;

позивача - П`ятецький С.В., посвідчення НОМЕР_2 від 17.01.2017 року, довіреність №18-0014/9216 від 18.02.2019 року;

відповідача - не з'явився;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Nibulon S.A. (вх.№628Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2018 року у справі №905/386/18

за позовом Національного банку України, м.Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз», м.Київ,

до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень, м.Київ,

про звільнення з-під арешту нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Національний банк України, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень про звільнення з-під арешту нерухомого майна, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Компанія «Райз», а саме:

- комплекс, загальною площею 583,5 кв.м., що складається з: Вагова, Б, 23,6кв.м.; Гараж, В, 94,9 кв.м.; Майстерня, Д, 14,6 кв.м.; Склад, Е, 177,1 кв.м.; Склад, Ж, 273,3 кв.м., Вбиральня, 3; Огорожа 1; Залізнична дорога 2; Ворота 3, який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Куйбишева, будинок 47;

- виробничі будівлі, що складаються з: Контора, А-1, 142,0 кв.м.; прохідна, Б-1, 11,1 кв.м.; Вольєр для собак, В-1, 26,8 кв.м; склад №6, Г-1, 996,8 кв.м.; склад №5, Д-1, 999,8 кв.м.; вбиральня, Д; зерносклад №4, Е-1, 1039,1 кв.м.; мехмайстерні - Е- 1, 121,6 кв.м.; склад №3, Ж-1, 989,7 кв.м.; склад №9, 3-1, 1082,6 кв.м.; зерносклад №1; архів, I-1, 924,7кв.м.; зерносклад №2, К-1, 1061,6кв.м.; навіс, Л-1, 867,9 кв.м.; склад №7; кімната прийому їжі, М-1, 1224,6 кв.м.; будівля млина, М-4, 363,3 кв.м.; склад №8, Н-1, 1203,4 кв.м.; бокс автомобільний, 0-1, 135,4 кв.м.; душеві, котельня П-1; Р-1, 118,9 кв.м.; вбиральня, Т; приймально-очисний відділ, Х-1, 29,9 кв.м.; приймальна вежа складу №1-2, Ц-3, 165,2 кв.м.; трансформаторний кіоск, Ч; норійна вишка складу №8, Ш-3, 27,5 кв.м.; крупоцех, Э; будівля вагової, Ю-1, 27,4 кв.м.; зерносушильний комплекс, Я-2; Я, 73,6 кв.м.; огорожа, 1-6; залізнична колія, 7; навіс для залізничних вагів, 8; пожежне водоймище, 9, 75 м.куб.; огорожа ПММ, 10; постамент ГУАР-30, 11; замощення, 12; гараж на 1 машину, У-1, 20,0 кв.м.; електроцех, С; С'-1, 60,1 кв.м.; трансформаторна будка, Ф-1, 48,1 кв.м., які знаходяться за адресою: Донецька область, місто Слов'янськ, вулиця Свердлова, будинок 1;

- комплекс нерухомого майна, що складається з цеху дозбирання інв. №1, А-2, загальною площею 1134,2 кв.м., матеріально-технічний склад інв. №2, К, загальною площею 1361,0 кв.м., прохідна інв. №137, О, загальною площею 11,9 кв.м., гараж інв. №139, Л, загальною площею 49,4 кв.м., склад для зберігання цементу інв. №143, В, загальною площею 214,9 кв.м., прибудова для утримання сільгоспмашин інв. №144, Г, загальною площею 79,2кв.м., що розташовані за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вулиця Елеваторна, будинок 4б; нежитлового приміщення, літ. Б, загальною площею 120,6 кв.м, що розташоване за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вулиця Елеваторна, будинок 4б, приміщення 1; побутове приміщення, літ. Б-2, загальною площею 10,8 кв.м., що розташоване за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вулиця Елеваторна, будинок 4б.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.06.2018 року у справі №905/386/18 (повний текст рішення складено та підписано 18.06.2018 року, суддя Курило Г.Є.) позов задоволено повністю.

Звільнено з-під арешту нерухоме майно, що належить Публічному акціонерному товариству «Компанія «Райз» та перебуває в іпотеці у Національного банку України на підставі іпотечного договору від 10.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчук В.В., та зареєстрованого в реєстрі за №1848, на яке накладено арешт постановами відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №49881496 від 09.03.2017 року, №55583162 від 22.01.2018 року.

Стягнуто з Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень на користь Національного банку України судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Nibulon S.A. (особа, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про її права) з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що арешт накладався державним виконавцем в межах здійснення виконавчого провадження №55583162 з метою забезпечення примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц виданого 28.12.2017 року Святошинським районним судом міста Києва на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017 року, за яким Nibulon S.A. (резидент Швейцарської Конфедерації) є стягувачем, а ПАТ «Компанія «Райз» - боржником. Отже, прийняте місцевим господарським судом рішення по даній справі безпосередньо стосується прав та законних інтересів Nibulon S.A. як стягувача у виконавчому провадженні №55583162.

Скаржник вказує, що право власності на майно, передане позивачу в іпотеку, належить не позивачу, а іншій особі, яка є іпотекодавцем - Публічному акціонерному товариству «Компанія «Райз». Відносно вказаного майна позивач є лише іпотекодержателем і тому не має права звертатись з позовом про захист права власності, в тому числі - про зняття арешту з майна, яке на праві власності йому не належить. В силу змісту іпотечного договору, позивачу належить переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна ПрАТ «Компанія «Райз», однак важливим є те, що речове право, відмінне від права власності. Таким чином, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивачу не належить право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, що є предметом іпотечного договору.

Апелянт зазначає, що власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачу та безпідставність включення такого майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту. Проте, приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд не застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню до господарського спору у даній справі. Також місцевий господарський суд не звернув уваги і на те, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження, визнання недійсним чи скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно боржника.

Скаржник наполягає на тому, що суд не в повному обсязі встановив обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення господарського спору у даній справі, не застосував норми матеріального і процесуального права, які підлягали застосуванню для з'ясування реальної (дійсної) вартості майна, на яке державним виконавцем накладено арешт.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 року у справі №905/386/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Nibulon S.A. та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

15.03.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2684), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду від 01.03.2019 року була направлена відповідачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача рекомендованими листами 01.03.2019 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 18.03.2019 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини не з'явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності їх представників.

У судовому засіданні 01.04.2019 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників апелянта та позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.06.2014 року між Національним банком України (позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (позичальник) укладено кредитний договір №12/09/6 з додатковими угодами до нього від 01.12.2014 року, від 23.12.2014 року та від 26.02.2015 року.

10.06.2014 року між позивачем (іпотекодержатель) та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчук В.В., зареєстрований в реєстрі за №1848, відповідно до п. 1 якого забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/6 від 04.06.2014 року, укладеного між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладення цього договору (у тому числі щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо) з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором.

Предметом іпотеки за умовами п.5.1 іпотечного договору є - нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності, а саме:

- комплекс, загальною площею 583,5 кв.м, що складається з: Вагова, Б, 23,6кв.м.; Гараж, В, 94,9 кв.м.; Майстерня, Д, 14,6 кв.м.,; Склад, Е, 177,1 кв.м.; Склад, Ж, 273,3 кв.м., Вбиральня, 3; Огорожа 1; Залізнична дорога 2; Ворота 3, який знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Куйбишева, будинок 47, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області Чернявським В.В. за реєстровим №3132;

- виробничі будівлі, що складаються з: Контора, А-1, 142,0 кв.м.; прохідна, Б-1, 11,1 кв.м; Вольєр для собак, В-1, 26,8кв.м; склад №6, Г-1, 996,8 кв.м; склад №5 , Д-1, 999,8кв.м.; вбиральня, Д'; зерносклад №4, Е-1, 1039,1 кв.м.; мехмайстерні -Е'- 1, 121,6 кв.м.; склад №3, Ж-1, 989,7 кв.м.; склад №9, 3-1, 1082,6 кв.м.; зерносклад №1; архів, I-1, 924,7кв.м.; зерносклад №2, К-1, 1061,6кв.м.; навіс, Л-1, 867,9 кв.м.; склад №7; кімната прийому їжі, М-1, 1224,6 кв.м.; будівля млина, М'-4, 363,3 кв.м.; склад №8, Н-1, 1203,4кв.м.; бокс автомобільний, 0-1, 135,4 кв.м.; душеві, котельня П-1; Р-1, 118,9 кв.м.; вбиральня, Т; приймально-очисний відділ, Х-1, 29,9 кв.м.; приймальна вежа складу №1-2, Ц-3, 165,2 кв.м.; трансформаторний кіоск, Ч; норійна вишка складу №8, Ш-3, 27,5 кв.м.; крупоцех, Э; будівля вагової, Ю-1, 27,4 кв.м.; зерносушильний комплекс, Я-2; Я', 73,6 кв.м.; огорожа, 1-6; залізнична колія, 7; навіс для залізничних вагів, 8; пожежне водоймище, 9, 75 м.куб.; огорожа ПММ, 10; постамент ГУАР-30, 11; замощення, 12; гараж на 1 машину, У-1, 20,0кв.м.; електроцех, С; С'-1, 60,1 кв.м.; трансформаторна будка, Ф-1, 48,1 кв.м., які знаходяться за адресою: Донецька область, місто Слов'янськ, вулиця Свердлова, будинок 1; що належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романовським Б.П. за реєстровим №5381;

- комплекс нерухомого майна, що складається з:

· цеху дозбирання інв. №1, А-2, загальною площею 1134,2 кв.м., матеріально-технічний склад інв. №2, К, загальною площею 1361,0 кв.м., прохідна інв. №137, О, загальною площею 11,9 кв.м., гараж інв. №139, Л, загальною площею 49,4 кв.м., склад для зберігання цементу інв. №143, В, загальною площею 214,9 кв.м., прибудова для утримання сільгоспмашин інв. №144, Г, загальною площею 79,2кв.м., який розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вулиця Елеваторна, будинок 4б; що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ №170356 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області;

· нежитлового приміщення літ.Б, загальною площею 120,6 кв.м., яке розташоване за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, буд.4б, приміщення 1, що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ №170354 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області;

· побутового приміщення літ. Б-2, загальною площею 10,8 кв.м., яке розташоване за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Елеваторна, буд.4б, що належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ №170355 від 10.05.2011, виданого виконавчим комітетом Вільнянської міської ради Вільнянського району Запорізької області;

За взаємною згодою у пункті 5.1.3 договору сторони визначили, що загальна вартість предмету іпотеки складає 243266200,00 грн.

Згідно п. 7 договору на весь строк дії договору предмет іпотеки залишається у володінні і користуванні іпотекодавця.

Обтяження предмету іпотеки за договором було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2014 року, що підтверджується інформаційною довідкою №112285270 від 31.01.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Постановою про арешт майна боржника (Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз») Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП№49881496 від 09.03.2017 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПАТ «Компанія «Райз», зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2017 року за №19392973.

22.01.2018 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №55583162.

Постановою про арешт майна боржника Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.01.2018 року №55583162 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПАТ «Компанія «Райз», 23.01.2018 року зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24498221.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.01.2018 року об'єднано виконавчі провадження №49881496, №55583162 у зведене виконавче провадження №55597446.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Національного банку України із запитом від 26.01.2018 року №55583162/20.1-4/23, в якому просив терміново надати інформацію щодо моменту виникнення у Національного банку України права іпотеки на нерухоме майно ПАТ «Компанія «Райз»; розміру заборгованості ПАТ «Компанія «Райз» іпотекодержателю - Національний банк України; дійсності права іпотеки Національного банку України щодо майна ПАТ «Компанія «Райз»; надання письмової згоди Національного банку України на звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Компанія «Райз»; переліку майна ПАТ «Компанія «Райз» яке перебуває в іпотеці у Національного банку України.

Національним банком України надано відповідь на запит державного виконавця від 05.02.2018 року №12-0007/7061, в якій вказав про свою незгоду та заперечення проти звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності іпотекодавцю (ПАТ «Компанія «Райз») та перебуває в забезпеченні Національного банку України.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Статтею ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

У ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» наведені підстави для зняття арешту з майна державним виконавцем.

При цьому, у частині 5 зазначеної статті передбачено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Іпотека, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 зазначеного Закону:

- у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки;

- пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання на момент пред'явлення відповідної вимоги, а факт порушення основного зобов'язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов'язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/4772/17 та від 19.02.2019 року у справі №923/1105/17.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо доводів апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження, визнання недійсним чи скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, то колегія суддів відзначає, що вчинення таких дій особою, яка не є стороною виконавчого провадження не відповідає належному способу відновлення порушеного права. Тотожна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2019 року по справі №915/600/15.

Щодо посилань скаржника на не з'ясування реальної (дійсної) вартості майна, на яке державним виконавцем накладено арешт, то колегія суддів відзначає, що такі обставини не стосуються предмету розгляду по даній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Колегія суддів, оцінивши аргументи позивача, вважає, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги правомірно задоволено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Nibulon S.A. не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2018 року по справі №905/386/18 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Nibulon S.A. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.06.2018 року у справі №905/386/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов