ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. Справа №914/1007/13-г

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Процевич Р.Б.,

явка учасників справи:

від стягувача - Єгоров В.С. (довіреність № 14-209 від 26.10.2018)

від боржника - не з'явився;

від органу ДВС - Рожнятовський А.М. (довіреність №13624/20.3/22 від 20.12.2018);

розглянув апеляційну скаргу стягувача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 14/5-74В від 14.01.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2018, суддя: Синчук М.М., м.Львів, повний текст ухвали складено - 26.12.2018,

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритичної В.В.

щодо визнання неправомірними дії з винесення 15.11.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження

за позовом (стягувач) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача (боржник) Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м.Червоноград

про стягнення 12 318 184,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги.

12.12.2018 до Господарського суду Львівської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») зі скаргою в якій просило:

1)визнати неправомірними дії рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритичної В.В. з винесення 16.11.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 41490507.

2)зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритична В.В., скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, винесену 16.11.2018 в межах виконавчого провадження ВП № 41490507.

3)зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритичну В.В. або іншого державного виконавця вказаного відділу продовжити примусове виконання рішення суду у справі № 914/1007/13-г в межах виконавчого провадження ВП № 41490507, про що винести відповідну постанову.

Вказану скаргу стягував обґрунтовує тим, що постанова від 16.11.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №41490507 винесена державним виконавцем з порушенням вимог п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016, без врахування ч. 4 ст. 34 цього ж Закону в частині того, що заборгованість, яка є предметом виконавчого провадження, раніше реструктуризовувалась шляхом відстрочення на 6 (шість) місяців згідно рішення Господарського суду Львівської області від 30.04.2013 у справі №914/1007/13-г.

Оскільки зобов'язання відповідача перед позивачем виникли на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги, а не договору постачання природного газу, зазначені обставини виключають можливість застосування до цих правовідносин п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2018 відмовлено в задоволенні скарги посилаючись на п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому суд виходив з того, що застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» про можливість зупинення виконавчого провадження не ставиться в залежність до того чи ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було продавцем природного газу за договором №ТЕ74Б купівлі - продажу природного газу від 30.09.2011, за яким у боржника виникла заборгованість, чи такі вимоги щодо стягнення з боржника заборгованості виникли в позивача на підставі договору №14/7025/12 від 14.11.2012 про відступлення права вимоги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт (стягувач) просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2018, прийняти нове рішення, яким задоволити скаргу, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що набуття ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» статусу нового кредитора щодо вимог про стягнення з боржника заборгованості, яка є предметом виконавчого провадження не має правового значення для зупинення виконавчого провадження.

Окрім того, вказує на те, що місцевий господарський суд обмежившись цим висновком, не надав правової оцінки аргументам скаржника (стягувача) про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження у зв'язку з реструктуризацією стягнення, яке є предметом виконавчого провадження, що згідно положень статті ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016 виключає можливість зупинення.

Також посилається на неврахування судом постанова Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №903/336/14 з аналогічного спору.

Узагальнені доводи та заперечення боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

В судове засідання 27.03.2019 з'явились представники стягувача та органу Державної виконавчої служби.

Представник боржника в судове засідання не з'явився, причин неявки суд не повідомив, а тому в порядку п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.04.2013 у справі №914/1007/13-г задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Стягнуто з Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (далі - КП «Червоноградтеплокомуненерго») на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - 11 007 437,01 грн. основної заборгованості, 34 452,63 грн. - інфляційних втрат, 297 625,86 грн. - 3% річних, 978 668,95 грн. пені.

Крім того, вищезазначеним рішенням відстрочено його виконання строком на шість місяців, починаючи з 01.05.2013.

На виконання рішення Господарського суду Львівської області від 30.04.2013 у справі №914/1007/13-г, 03.06.2013 Господарським судом Львівської області видано відповідні накази.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР ДВС України від 17.01.2014 відкрито виконавче провадження №41490507 з примусового виконання наказу №914/1007/13-г виданого 03.06.2013.

В подальшому, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 16.11.2018 вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №41490507 по примусовому виконанню вищезазначеного наказу №914/1007/13-г від 03.06.2013 зупинено до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Зазначене стало підставою для звернення стягувача до суду зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів [посадових осіб (далі - рішення)] - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Водночас частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Згідно з приписами частини шостої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" під заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону розуміється, зокрема кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); постачальник природного газу відповідно до приписів наведеного Закону - це Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України"; процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості; реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства; спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія; учасники процедури врегулювання заборгованості - це підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 189 від 01.08.2017 року КП "Червоноградтеплокомуненерго" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Однак, місцевий господарський суд встановивши включення боржника до реєстру дійшов до помилкового висновку, що ця обставина є безумовною підставою для зупинення будь-якого виконавчого провадження.

Відповідно, викладені обставини у даному випадку виключають можливість зупинення вчинення виконавчих дій згідно з пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (з огляду на встановлені частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" обмеження у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ).

Водночас, судом першої інстанції вищезазначеного не враховано, та залишено поза увагою обставини щодо відстрочення виконання строком на шість місяців, починаючи з 01.05.2013 рішенням Господарського суду Львівської області від 30.04.2013 у справі №914/1007/13-г примусове виконання стягнення за яким є предметом оскаржуваного зупиненого виконавчого провадження, на які посилався стягував у своїй скарзі, що потягнуло за собою неправильне вирішення спору.

Що ж до посилання апелянта на те, що стягувач не відповідає критеріям, визначеним пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то апеляційний господарський суд зазначає, що у переліку стягувачів, який наведений у пункті 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", окрім Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та її дочірньої компанії "Газ України", зазначено також і публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" та постачальників електричної енергії, яким у даному випадку і є ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз". Водночас наведене не впливає на правильність результатів розгляду судами скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби.

Апеляційний господарський суд в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує висновки про неможливість зупинення виконавчого провадження з виконання рішення суду, яке раніше було розстрочене або відстрочене, які викладені у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №903/336/14.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження, яка є предметом оскарження, порушує права стягувача щодо своєчасного виконання рішення суду, за захистом якого він звернувся до суду, шляхом подання скарги в порядку ст. 339 ГПК України.

Отже, доводи апелянта спростовують висновки місцевого господарського суду, що тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали та відповідно задоволення вимог скарги стягувача з метою ефективного поновлення його порушеного права.

У зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму матеріального права пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" за змістом якої заборонено зупинення виконавчого провадження з виконання рішення суду, яке раніше було розстрочене або відстрочене, то апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню, а скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - задоволенню.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ГПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення сум судового збору за подання апеляційної скарги (1 921,00 грн.) на орган Державної виконавчої служби.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284, 344, 345 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 14/5-74В від 14.01.2019 - задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2018 у справі №914/1007/13-г - скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за №14/5-3515В від 07.12.2018 - задоволити.

Визнати неправомірними дії рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритичної В.В. з винесення 16.11.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 41490507.

Зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритична В.В., скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, винесену 16.11.2018 в межах виконавчого провадження ВП № 41490507.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Теритичну В.В. або іншого державного виконавця вказаного відділу продовжити примусове виконання рішення суду у справі № 914/1007/13-г в межах виконавчого провадження ВП № 41490507, про що винести відповідну постанову.

Органу державної виконавчої служби в порядку ст. 345 ГПК України, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання цієї постанови повідомити суд і скаржника про її виконання.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1921,00 грн. судового збору у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Місцевому господарському суду видати наказ в порядку ст. 327 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено на підписано 04.04.2019.