номер провадження справи 33/116/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 Справа № 908/2680/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2680/18

За позовом: Фермерського господарства ОСОБА_1 (71202, смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, вул. Соборна, 296-А)

до відповідача: Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька обл., смт. Чернігівка, вул. Українська, 57)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50)

про поновлення договору оренди земельної ділянки

За участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2- ордер ЗП № 052242 від 09.01.2019 р.;

від відповідача: ОСОБА_3- довіреність № 02-29/0147 від 22.01.2019 р.;

від третьої особи: ОСОБА_4 - довіреність № 8-0.62-2/62-19 від 02.01.2019 р.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 07.12.2018 р.) Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якій заявник просив поновити термін дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДКЗ», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десять років та визнати поновленим договір оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДКЗ», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десять років шляхом укладення додаткової угоди у наведеній редакції.

10.12.2018 р., разом із позовною заявою, до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2680/18 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.12.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду суддею Мірошниченко М.В. та відкрито провадження у справі № 908/2680/18 за правилами загального позовного провадження; справі присвоєно номер провадження 33/116/18; підготовче засідання призначено на 03.01.2019 р.; розгляд заяви про забезпечення позову призначено на 03.01.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.01.2019 р. заяву Фермерського господарства ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.01.2019 р. на підставі ч. 2 ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладено на 12.02.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.02.2019 р. на підставі ст. 48 ГПК України до участі у справі залучено Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області в якості співвідповідача (відповідача-2); на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження до15.03.2019 р. включно; на підставі ч. 2 ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладено на 05.03.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2019 р. на підставі ч. 4 ст. 183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 11.03.2019 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.03.2019 р. на підставі ст. 52 ГПК України у справі замінено відповідача-1 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області його правонаступником Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області, виключивши її зі складу учасників справи як відповідача-2. Відповідачем у справі ухвалено вважати Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області. На підставі ст. 50 ГПК України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на відповідача, залучено Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Підготовче провадження закрите, справа призначена до судового розгляду по суті у судовому засіданні 02.04.2019 р.

У судове засідання 02.04.2019 р. зявилися представники сторін та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

У судовому засіданні 02.04.2019 р. справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. З метою реалізації права на поновлення договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого за № 73, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням від 01.10.2018 р. про поновлення договору, додавши проект додаткової угоди. Також позивач подав довідку щодо відсутності заборгованості з виплати орендної плати за землю, агрохімічний паспорт земельної ділянки. Листом-повідомленням від 02.11.2018 р., який направлений позивачу 05.11.2018 р., управління заперечило проти поновлення договору оренди, посилаючись на лист Держгеокадастру України від 05.07.2017 р. Обґрунтованих заперечень щодо невідповідності листа-повідомлення з проектом додаткової угоди вимогам закону з конкретним посиланням на такі порушення лист не містить. Також не було запропоновано внесення змін до істотних умов договору . 07.11.2018 р. сплинув термін дії договору, але додаткової угоди щодо поновлення договору укладено не було. Вважає, що підстави для припинення переважного права орендаря як взагалі, так і з 08.10.2018 р., як безпідставно зазначив відповідач у своєму листі-повідомленні, відсутні (тим більше, що термін дії договору з огляду на дату його реєстрації саме по 06.11.2018 р.). Станом на 07.12.2018 р. позивачу не надходило протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Вважає, що у орендаря є всі законні підстави для поновлення договору оренди відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Позов обґрунтований ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні 02.04.2019 р. представник позивача подав письмову заяву, згідно якої просив прийняти відмову від частини позовних вимог, а саме: від пункту 1 прохальної частини позову (пункт 1 заяви). Також просив у всіх примірниках пункту 2 прохальної частини позову замість слів: «Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області» читати: «Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області» із зазначенням її відповідного місцезнаходження (пункт 2 заяви).

Представники відповідача та третьої особи не заперечили проти прийняття заяви до розгляду.

Заява прийнята судом до розгляду на підставі ст.ст. 46, 191, 207 ГПК України. Суд враховує, що відповідач-1 у справі з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області був замінений його правонаступником Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області ухвалою від 11.03.2019 р., якою одночасно було закрите підготовче провадження у справі. Відтак, позивач був позбавлений процесуальної можливості заявити клопотання, викладене у пункті 2 заяви, у підготовчому провадженні.

02.04.2019 р. від відповідача надійшла письмова заява, якою повідомлено про визнання Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області позову та вказано, що відповідач не заперечує проти його задоволення. У судовому засіданні 02.04.2019 р. представник відповідача підтримав вказану заяву, просив позов задовольнити.

У письмовому поясненні, яке надійшло до суду 03.01.2019 р., Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області зазначило, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 р. № 8-2314/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Чернігівській селищній обєднаній територіальній громаді передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної у комунальну власність земельні ділянки загальною площею 11094,9034 га, які розташовані та території Чернігівської селищної обєднаної територіальної громади Чернігівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком. Відтак, земельна ділянка, яка перебуває у користуванні позивача, відноситься до комунальної власності, а тому її розпорядником є Чернігівська селищна обєднана громада.

Згідно письмового відзиву, який надійшов до суду 03.01.2019 р., Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області зазначило, що 02.11.2018 р. Головне управління надало позивачу відповідь листом повідомивши, що лист стосовно укладання договору оренди землі та проект договору не відповідають вимогам закону. Управління не погодилося на запропоновані умови, викладені в проекті договору оренди землі, в частині розміру орендної плати. Згідно проекту договору оренди землі позивачем було запропоновано встановити розмір орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки, що не узгоджується з рекомендаціями Держгеокадастру та позицією Головного управління. Вказаний лист, який був отриманий Головним управлінням 04.10.2018 р., був направлений на адресу позивача 05.11.2018 р. у звязку з тим, що останній день направлення відповіді випав на вихідний день. У даному випадку орендар надіслав до орендодавця лист-повідомлення з додатковою угодою, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Вважає, що у даному випадку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» до спірних правовідносин не може бути застосована. До спірних правовідносин застосовуються ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні 02.04.2019 р. представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2008 р. між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець за договором) та Фермерським господарством ОСОБА_1 (орендар, позивач) укладений договір оренди.

Згідно п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації № 412 від 23.10.2008 р., яка знаходиться на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель резервного фонду в контурі № 444.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 37,0303 га, у тому числі 37,0303 га земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташована на схилі вододільного плато до 30 із чорноземами звичайними малогумусними слабозмитими легкоглинистими на лесах, - середньозмитими легкоглинистими на лесах.

Згідно п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 345395,97 грн.

Пунктом 9 договору оренди землі сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки по Панфілівській сільській раді, що складає 10361,88 грн. в рік.

Відповідно до п. 15 договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п. 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після підписання цього договору за актом її приймання - передачі.

Строк дії договору встановлений у пункті 8, за приписами якого договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 36 договору сторони визначили, що зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Згідно п. 37 договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 40).

Договір оренди земельної ділянки від 29.10.2008 р. зареєстрований у Токмацькому МРВ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, що передана в оренду, вказана земельна ділянка має кадастровий номер :03:022:0005. 29.10.2008 р. підписаний акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Земельна ділянка передана орендарю орендодавцем, про що складений акт від 29.10.2008 р. прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди від 29.10.2008 р.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності № 5245-VI від 06.09.2012 року, відповідно до якого до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Відповідно до п. 1 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України (у редакції Закону № 5059-VІ від 05.07.2012 р.) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частинами 3, 4 ст. 122 ЗК України (в редакції Закону № 5245-VІ від 06.09.2012 р.) встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Відповідно до додатку № 2 даної постанови, Головне управління Держземагенства у Запорізькій області реорганізовано в Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно з п.п. 1, 4. Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за № 1391/29521) Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Враховуючи наведене, після укладення між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавцем) та позивачем (орендарем) договору оренди землі та станом на час закінчення терміну, на який його було укладено, відбулись зміни в чинному законодавстві. І, як наслідок, через таку зміну змінився й орендодавець земельної ділянки за договором оренди землі, яким стало Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відповідач у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, з метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі, відповідно до пункту 8 договору оренди, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням від 01.10.2018 р. вих. № 31, відповідно до якого просив поновити договір оренди земельної ділянки на 10 років, залишивши умови договору без змін. До листа-повідомлення були додані: копія договору оренди землі № 73, проект додаткової угоди, копія витягу з ДЗК про земельну ділянку, копія довідки про нормативну грошову оцінку, копія агрохімічного паспорту земельної ділянки, копія довідки про відсутність заборгованостей з виплати орендної плати за землю. Вказаний лист-повідомлення, згідно зі штампом вхідної кореспонденції, отриманий Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області 04.10.2018 р.

Згідно проекту додаткової угоди № 1, доданого до листа повідомлення про поновлення терміну дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., орендар запропонував: поновити дію договору оренди землі від 29.10.2008 р. № 73, зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 07.11.2008 р. за № 73, терміном на 10 років (пункт 1 додаткової угоди); інші умови договору залишити без змін (пункт 2 додаткової угоди); ця додаткова угода є невідємною частиною договору (пункт 3 додаткової угоди).

Листом-повідомленням від 02.11.2018 р. вих. № 27-8-0.6-6746/2-18, який був направлений позивачу 05.11.2018 р., Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області заперечило проти поновлення договору оренди землі від 29.10.2008 р. та укладення додаткової угоди до нього, зазначивши, що у звязку з цим договір буде вважатися припиненим 08.10.2018 р. Відмовляючи у поновленні управління посилалося на лист Держгеокадастру України від 05.07.2017 р. № 22-28-0.13-10489/2-17, яким рекомендовано поновлювати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, набутих в оренду на безконкурентних засадах із встановленням максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом України. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не погоджується на запропоновані позивачем умови договору, викладені в листі-повідомленні про поновлення договору оренди землі, в частині поновлення договору на 10 років. У пункті 9 договору оренди землі від 29.10.2008 р. встановлено розмір орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки. Згідно проекту додаткової угоди до договору оренди землі, фермерським господарством пропонується залишити без змін, у тому числі розмір орендної плати. При цьому, за результатами проведення земельних торгів, орендна плата могла б бути значно більшою. У звязку з викладеним, переважне право на поновлення договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого 07.11.2008 р. № 73, на думку орендодавця, припиняється згідно ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Вказав про необхідність виконання ФГ Ліфера ОСОБА_5 умов договору та Закону України «Про оренду землі» щодо повернення земельної ділянки.

При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не запропоновано конкретних умов стосовно строку та/або розміру орендної плати для поновлення договору оренди землі. Свого проекту додаткової угоди Головне управління орендарю не направило, протоколу розбіжностей до отриманого проекту додаткової угоди не склало.

У відповідності до ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 117 даного Кодексу, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

У відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність обєднаних територіальних громад» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність обєднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок.

Як слідує з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 р. № 8-2314/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Чернігівській селищній обєднаній територіальній громаді передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 11094,9034 га, які розташовані на території Чернігівської селищної обєднаної територіальної громади Чернігівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком (пункт 1 наказу). Право власності на земельні ділянки, зазначені в додатку до наказу, виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 2 наказу).

Згідно додатку до вказаного наказу, передається земельна ділянка площею 37,0303 га з кадастровим номером :03:022:0005.

У матеріалах справи міститься копія акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018 р., згідно з яким Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 р. № 8-2314/15-18-СГ від 21.12.2018 р. № 8-2314/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передає з державної власності, а Чернігівська селищна обєднана територіальна громада Чернігівського району Запорізької області приймає у комунальну власність Чернігівської селищної обєднаної територіальної громади земельні ділянки загальною площею 11094,9034 га згідно з додатком. Вказано, що цей акт разом із вказаним наказом є підставою для державної реєстрації права на вказані у додатку земельні ділянки комунальної власності Чернігівської селищної обєднаної територіальної громади.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.03.2019 р. (номер інформаційної довідки: 161460959), зробленої на запит суду, право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:022:0005 площею 37,0303 га за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с/рада Ільїнська, 28.01.2019 р. зареєстроване за Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області.

Відтак, земельна ділянка з кадастровим номером :03:022:0005, яка є обєктом оренди за договором оренди від 29.10.2008 р., відноситься до комунальної власності, розпорядником земельної ділянки станом на час розгляду дійсної справи по суті є Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частинами 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За таких обставин, між сторонами наявний спір щодо поновлення договору оренди землі.

Оскільки за своєю правовою природою укладений договір є договором оренди землі, до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону України Про оренду землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 даного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 31 вказаного Закону договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 43 договору оренди від 29.10.2008 р. сторони встановили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно пункту 37 дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено судом, договір оренди землі від 29.10.2008 р. (зареєстрований 07.11.2008 р. за № 73) укладений на 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Оскільки спір пов'язаний з поновленням (пролонгацією) договору оренди земельної ділянки, що перебуває в комунальній власності, суду слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 33 Закону України Про оренду землі регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України Про оренду землі та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі, передбачена частиною 1 статті 33 Закону України Про оренду землі, можлива лише за умови дотримання встановлених законом процедури та наявності волевиявлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, направив відповідачу відповідний лист-повідомлення, до якого додав проект додаткової угоди.

Орендодавець у відповідності до приписів ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі повинен був у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірити його на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Будь-яких заперечень у місячний термін з моменту отримання листа-повідомлення з проектом додаткової угоди до договору стосовно його поновлення Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не зазначило, у тому числі щодо узгодження розміру орендної плати.

Лист-повідомлення від 02.12.2018 р. № 27-8-0.6-6746/2-18 не може вважатися рішенням орендодавця про відмову у поновленні договору оренди землі виходячи з наведеного нижче.

Приписами ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлений місячний термін для розгляду орендодавцем надісланого орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди.

За необхідності, відповідно до ч. 4 ст. 33 вказаного Закону, сторони мали право змінити умови договору оренди. ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, як орендодавець, не був позбавлений можливості звернутися до орендаря з пропозицією щодо, зокрема, зміни орендної плати. Крім того, у листі-повідомленні від 02.11.2018 р. орендодавець посилався на рекомендації Держгеокадастру від 05.07.2017 р., якими рекомендовано поновлювати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності із встановленням максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач належно виконував умови договору оренди землі від 29.10.2008 р.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що до теперішнього часу земельна ділянка, яка є обєктом вказаного договору, продовжує використовуватися ФГ Ліфера ОСОБА_5, позивач до теперішнього часу сплачує орендну плату на умовах договору оренди та має намір у подальшому користуватися землею за цільовим призначенням. Інші учасники справи вказане твердження не спростували. Зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке на час отримання від позивача листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі було орендодавцем земельної ділянки, жодних доказів неналежного виконання позивачем обовязків за договором оренди землі суду не надало.

Однак, додаткової угоди про поновлення договору оренди землі укладено не було.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди землі, а саме у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обовязків орендодавця слід зазначити, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно з цією частиною статті 33 Закону України Про оренду землі і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 цієї статті.

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у звязку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1-5 і частині 6 статті 33 Закону України Про оренду землі не повязані одна з іншою.

Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися з вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України Про оренду землі. При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 594/376/17-ц та у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 р. у справі № 920/739/17.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження надсилання Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, яке на час закінчення строку договору оренди землі від 29.10.2008 р. було орендодавцем земельної ділянки, протягом строку, встановленого ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (протягом одного місяця після закінчення строку договору), позивачу листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд дійшов до висновку, що конклюдентні дії ФГ Ліфера ОСОБА_5, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою та виконання умов договору оренди від 29.10.2008 р. свідчить про намір фермерського господарства скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі.

Згідно листа Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 19.11.2018 р. № 01-13/2637, ФГ Ліфера ОСОБА_5 використовує земельну ділянку з кадастровим номером :03:022:0005 площею 37,0303 га за цільовим призначенням, дотримується вимог чинного законодавства України про охорону довкілля. Своєчасно та у повному обсязі сплачує орендну плату відповідно до змін, внесених до Податкового кодексу України. Не порушує прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Постійно здійснює заходи для підвищення родючості грунтів та збереження інших корисних властивостей землі. Сумлінно дотримується правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Зберігає геодезичні та протиерозійні споруди. Своєчасно надає органам виконавчої влади та місцевого самоврядування дані про стан і використання земель і інших природних ресурсів у порядку, встановленому законодавством України. Використовує земельні ділянки після державної реєстрації договору оренди. Дотримується режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. На даний час земельна ділянка частково оброблена, але сільськогосподарськими культурами не засіяна.

Відповідно до довідки від 16.11.2018 р., виданої ГУ ДФС у Запорізькій області, ФГ Ліфера ОСОБА_5 станом на 15.11.2018 р. не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Довідка, згідно її тексту, надана відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 33 Закону України Про оренду землі передбачена обов'язковість укладення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його (договору) поновлення.

Законодавством (статтею 33 Закону України Про оренду землі) передбачено право оскарження відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку.

У разі визнання такої відмови органу в судовому порядку незаконною, права землекористувача підлягають захисту, у відповідності до вищенаведених вимог закону, шляхом поновлення його порушених прав, що виникли в результаті такої відмови, у звязку з чим вимога про визнання поновленим договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого 07.11.2008 р. за № 73 у редакції додаткової угоди заявлена обґрунтовано.

Зміст та умови додаткової угоди, викладеної позивачем, відповідають приписам Закону України Про оренду землі, Цивільного кодексу України.

Відповідач, згідно з письмовою заявою від 02.04.2019 р., позовні вимоги визнав.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 191 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, що якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, позовна вимога про визнання поновленим договору оренди землі від 29.10.2008 р. у редакції додаткової угоди заявлена обґрунтовано та судом задовольняється.

Позивач заявив про відмову від частини позовних вимог, а саме: від пункту 1 прохальної частини позову, яким просив поновити термін дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десть років.

У відповідності до приписів ст.ст. 46, 191 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі на будь-якій стадії провадження у справі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваження на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч.ч. 2, 3 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши текст поданої заяви, враховуючи, що наслідки відмови від позову позивачу відомі та така відмова не суперечать інтересам особи, що відмовляється, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову Фермерського господарства ОСОБА_1 у частині поновлення терміну дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десть років. Провадження у справі № 908/2680/18 у даній частині підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 1762,00 грн., враховуючи відмову позивача від частини позовних вимог та письмову заяву позивача від 02.04.2019 р., покладається на позивача. Судовий збір у сумі 1762,00 грн., враховуючи задоволення позову, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 191, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства ОСОБА_1 до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області задовольнити.

Визнати поновленим договір оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десть років шляхом укладення додаткової угоди у наступній редакції:

Додаткова угода № 1

до договору оренди землі

від 29 жовтня 2008 року № 73

м. Запоріжжя

Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області в особі _________________________, що діє на підставі __________________, з однієї сторони, надалі Орендодавець, та

Фермерське господарство ОСОБА_1, в особі голови ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, надалі Орендар, а разом іменуються сторони, уклали дану додаткову угоду про таке:

1. Поновити дію договору оренди землі від 29 жовтня 2008 року № 73, зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 07 листопада 2008 року за № 73, терміном на 10 років.

2. Інші умови договору залишити без змін.

3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору.

Реквізити та підписи сторін:

Орендодавець Орендар

Чернігівська селищна рада Фермерське господарство ОСОБА_1

Чернігівського району ОСОБА_5

Запорізькій області МФО 300023,

Адреса ІПН 04

71202, Запорізька область, 71202, Запорізька область, смт. Чернігівка,

смт. Чернігівка, вул. Українська, 57 вул. Соборна, 296а

________________ ___________ ОСОБА_1.

За позовною вимогою - поновити термін дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 73, на десть років, провадження у справі № 908/2680/18 закрити.

Стягнути з Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька область, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 57, ) на користь Фермерського господарства ОСОБА_1 (71202, Запорізька область, смт. Чернігівка, вул. Соборна, 296а, ) 1726 (одна тисяча сімсот двадцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 04 квітня 2019 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко