РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2019Справа № 910/15376/17

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва"

до Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 180 479,69 грн.

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників справи:

від позивача Майданік В.Ю. (адвокат);

від відповідача Попелишко І.О., Петракова Т.І. (адвокат);

від третьої особи не з'явились.

Вільний слухач ОСОБА_5

В судовому засіданні 14.03.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників сторін, що повне рішення буде складено 04.04.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни (відповідач) про стягнення заборгованості з оплати орендної плати за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року 180 479,69 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати орендної плати за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року, внаслідок чого утворилася спірна заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 року позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" заборгованість по орендній платі - 180 479,69 грн. та судовий збір - 2707,20 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 - без змін, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладено на відповідача.

Постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 скасовано, справу № 910/15376/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням № 05-23/2094 від 06.12.2018 року, у зв'язку з поверненням Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справи № 910/15376/17 до Господарського суду міста Києва, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2018 року справу № 910/15376/17 передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 року справу № 910/15376/17 прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи № 910/15376/17 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.12.2018 року.

В підготовчому засіданні 27.12.2018 року судом оголошувалася перерва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року підготовче засідання відкладено на 05.03.2019 року.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 07.02.2019 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 05.03.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/15376/17 до судового розгляду по суті на 14.03.2019 року.

В судовому засіданні 14.03.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представники відповідача проти задоволення позову заперечили та просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання 14.03.2019 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення № 654.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2005 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (надалі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Попелишко Іриною Олексіївною (надалі - орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення № 448 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, орендодавець на підставі розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 1387 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення (будівлю) за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 15, для розміщення офісу та складу.

Пунктами 2.1., 2.2. договору передбачено, що об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 385,5 кв.м., в т.ч. приміщення першого поверху площею 111 кв.м. під офіс та підвальне приміщення площею 274,5 кв.м. під склади, устаткування, інвентар, інше майно (за наявності) згідно з переліком, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1).

Вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим звітом про експертну оцінку станом за 31.07.2001 становить 275 732,73 грн.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежилі приміщення за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 15, загальною площею 385,5кв.м., з інженерним обладнанням, що підтверджується актом прийому-передачі від 25.10.2005 року, в якому зазначено, що приміщення прийняте орендарем в задовільному технічному стані.

Згідно з п. 2.4. договору майно належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва і знаходиться на балансі КП УЖГ Дніпровського району м. Києва, який є орендодавцем.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.3., 3.6. договору орендна плата за користування об'єктом оренди визначається на підставі рішення Дніпровської районної Ради депутатів м. Києва ХVІ сесії ХХІІІ скликання від 21.02.2001 №182 "Про затвердження методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном районної комунальної власності" зі змінами та доповненнями до нього. Орендна плата згідно цього договору сплачується відповідно до розрахунку, викладеного в додатку № 2, що є невід'ємною частиною цього договору, і перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця з урахуванням ПДВ. Орендна плата з урахуванням ПДВ щомісячно сплачуться орендарем, незалежно від наслідків його господарської діяльності, не пізніше 20-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця. Платіжна вимога-доручення повинна бути виставлена орендодавцем за три банківські дні до моменту їх оплати. Орендар отримує платіжні вимоги орендодавця під розпис відповідальної особи. Орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В п. 3.9. договору сторони узгодили, що розмір орендної плати за користування об'єктом оренди підлягає періодичному перегляду та зміні на підставі відповідних нормативних актів, прийнятих органами виконавчої влади та у відповідності з розрахунками, що представлені орендодавцем.

Згідно з п. 3.12. договору фіксована орендна ставка підлягає зміні у зв'язку з переглядом експертної оцінки об'єкта оренди в термін до 01.04.2006, при цьому орендар зобов'язується проводити сплату за використання зазначеного приміщення відповідно до функціонального призначення з дати затвердження експертної оцінки власником об'єкта оренди.

Пунктами 7.1., 7.2. договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 25.10.2005 до 23.10.2006. Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 року у справі № 910/32340/15, яке набрало законної сили 10.03.2016 року, задоволено позов Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та КП "КК ОЖФ Дніпровського району м. Києва" до ФОП Попелишко І.О. про стягнення 103 346,03 грн. заборгованості за договором оренди №448 за період з квітня по листопад 2015 року. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" повідомлено відповідача, що згідно з розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 "Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 "Про удосконалення структури управління структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" нежитлові приміщення, які орендуються, з 16.02.2015 року закріплено на праві господарського відання за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва", та зазначено реквізити, за якими необхідно сплачувати орендну плату з квітня 2015 року, а у випадку оплати послуг за оренду за іншими, ніж зазначено вище реквізитами, даний платіж зараховано в оплату послуг не буде. Цей лист є невід'ємною частиною договору оренди № 448.

Позивачем за період з грудня 2015 року по червень 2017 року було виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату оренди приміщення на загальну суму 287 430,39 грн., а саме: рахунки-фактури: № 523 від 10.12.2015 року на суму 14 885,24 грн.; № 990 від 12.01.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 649 від 10.02.2015 року на суму 15 124,34 грн.; № 995 від 10.03.2016 року на суму 15 063,84 грн.; № 448 від 11.04.2016 року на суму 14 780,13 грн.; № 945 від 12.05.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 1062 від 07.06.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 180 від 04.07.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 452 від 05.08.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 91 від 05.09.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 795 від 05.10.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 859 від 07.11.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 208 від 05.12.2016 року на суму 14 989,44 грн.; № 316 від 05.01.2017 року на суму 14 989,44 грн.; № 336 від 03.02.2017 року на суму 14 989,44 грн.; № 822 від 13.03.2017 року на суму 15 304,22 грн.; № 877 від 10.04.2017 року на суму 15 744,58 грн.; № 816 від 11.05.2017 року на суму 15 719,92 грн.; № 862 від 09.06.2017 року на суму 15 924,28 грн.

Проте, відповідач зобов'язання по сплаті заборгованості за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року з оплати орендної плати здійснив частково, що підтверджується виписками банку по особовим рахункам позивача.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року з оплати орендної плати за період з грудня 2015 року по червень 2017 року, яка становить 180 479,69 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 року позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" заборгованість по орендній платі - 180 479,69 грн. та судовий збір - 2707,20 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 - без змін, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладено на відповідача.

Постановою Верховного Суду від 06.11.2018 року касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Попелишко Ірини Олексіївни задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі № 910/15376/17 скасовано, справу № 910/15376/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В постанові від 06.11.2018 року у справі № 910/15376/17 Верховний Суд зазначив, що судами не надано належної правової оцінки змісту пункту 3.1. договору оренди № 448, згідно з яким орендна плата сплачується відповідно до розрахунку, викладеного в додатку № 2, а, в свою чергу, в додатку № 2 до договору оренди № 448 сторони передбачили, що орендна плата з 25.10.2005 становить 3312 грн. в місяць без ПДВ. Орендна плата індексом інфляції не коригується. Судами попередніх інстанцій не спростовано доводи орендаря про те, що позивачем не надано до суду доказів щодо законності та обґрунтованості зміни істотних умов договору оренди в частині збільшення розміру орендної плати за рахунок проведення її індексації. Крім того, судами не відхилено належним чином посилання відповідача в обґрунтування відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги на лист КП УЖГ Дніпровського району м. Києва (первісного орендодавця) від 19.05.2017 №43-270, в якому зазначається, що станом на 18.05.2017 за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 15, у ФОП Попелишко І. О. існує заборгованість по орендній платі в сумі 11 354,99 грн., що є значно меншою сумою боргу, заявленою позивачем до стягнення. Судами не досліджено, чи змінювалася експертна оцінка об'єкта оренди в період з 01.04.2006 по червень 2017 року, та чи вносилися відповідні зміни до договору оренди № 448, які могли б безпосередньо вплинути на розмір орендної плати за цим договором. Позивачем не надано до суду доказів щодо законності та обґрунтованості зміни істотних умов договору оренди в частині розміру орендної плати, а саме шляхом надсилання орендодавцем відповідачу та підписання між сторонами будь-яких додаткових угод про внесення змін до договору оренди № 448 в частині розміру орендної плати, тоді як рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 у справі № 910/32340/15 (за участю сторін) не встановлювалися преюдиціальні факти визнання позивача стороною договору оренди № 448 та законності підстав збільшення компанією щомісячного орендного платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 року на виконання вказівок, що містяться в постанові Верховного Суду від 02.11.2018 року запропоновано сторонам надати суду письмові пояснення по справі щодо заявлених вимог та заперечень з урахуванням вказівок, що містяться у постанові.

27.12.2018 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач вказав, що відповідач був обізнаний про право позивача отримувати від відповідача проіндексовану орендну плату ще з 2008 року, втім уникав укладення договору в новій редакції. Крім того позивач вказав, що 30.03.2015 року позивач направляв відповідачу лист № 103/32-354 про зміну балансоутримувача, проте, відповідач не надавав заперечення на отриманий лист. Позивач також зазначив, що відповідач сплачував індексовану ставку та знав про неї, тобто, фактично, відбулась добровільна згода на зміну умов оплати на підставі положень договору № 448.

04.02.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких відповідач проти додаткових пояснень заперечив повністю посилаючись на те, що відповідачем ніколи не визнавався факт зміни сторони договору оренди, перебування майна на балансі юридичної особи не робить таку особу орендодавцем майна. Відповідач також зауважив, що фіксована орендна ставка підлягає зміні у зв'язку з переглядом експертної оцінки об'єкта оренди, обов'язок проведення якої покладено виключно на орендодавця та власника майна. Крім того, відповідач вказав, що твердження позивача про те, що відповідач визнав збільшення орендної плати шляхом сплати заборгованості в сумі 103 346,03 грн. не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Листом від 30.03.2015 року № 103/32-354 позивач повідомив відповідача, що на підставі розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» орендовані приміщення, які є предметом договору були передані та закріплені на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» з 16.02.2015 року, який є правонаступником прав та обов'язків Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва щодо спірних орендних правовідносин за Договором.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 10 та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 770 Цивільного кодексу України реорганізація орендодавця або зміна власника майна не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди. До нового власника чи правонаступника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Таким чином, орендодавцем за договором є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 року у справі № 910/32340/15 встановлено преюдиціальні факти повідомлення орендаря про заміну первісного орендодавця (КП УЖГ Дніпровського району м. Києва) його правонаступником (КП "КК ОЖФ Дніпровського району м. Києва") на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 "Про удосконалення структури управління структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва".

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Річна орендна плата за користування цілісним майновим комплексом підприємства, його структурним підрозділом не може перевищувати десяти відсотків вартості орендованого майна. У разі визначення орендаря на конкурсних засадах умовами конкурсу може бути передбачено більший розмір орендної плати.

В ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов чи розірвання договору оренди.

В ст. 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як встановлено п. 3.1. договору, орендна плата згідно цього договору сплачується згідно розрахунку викладеному в додатку № 2

Додатком № 2 до договору передбачено, що орендна плата з 25.10.2005 року становить 3312,00 грн. Орендна плата індексом інфляції не коригується.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Тобто, сторони погодили розмір орендної плати. Рішення щодо недійсності положення договору в частині розміру орендної плати суду не надано.

Відтак, сторони у додатку № 2 до договору погодили розмір орендної плати в розмірі 3312,00 грн., в п. 3.2. договору встановили, що розмір орендної плати сплачується з урахуванням ПДВ (3312,00 грн. + 20% ПДВ = 3974,40 грн.) та передбачили відсутність індексації орендної плати.

Отже, виставлений відповідачу за період з грудня 2015 року по червень 2017 року розмір орендних платежів у рахунках-фактурах перевищує розмір встановлений договором.

Враховуючи, вказаний розмір орендних платежів, та період заборгованості, розмір орендної плати має становити 75 513,60 грн.

При цьому, в силу приписів ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність додатку № 2 до договору в частині сплати орендної плати без урахування її індексації презюмується. Доказів оспорювання орендодавцем цього додатку та визнання його частково недійсним як такого, що не відповідає, зокрема, вимогам абз. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також доказів ініціювання сторонами внесення змін до цього договору у відповідній частині не надано.

В матеріалах справи міститься аналітична довідка позивача по нарахуванню орендної плати за договором за спірний період з якою вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 180 479,69 грн., в той час як матеріали справи не містять розгорнутого та обґрунтованого контррозрахунку заявлених позовних вимог з посиланням на первинні документи, обов'язок надання якого встановлено в ухвалі суду від 08.11.2017 року.

Як встановлено судом та що підтверджується матеріалами справи, сторонами не надано доказів, чи змінювалася експертна оцінка об'єкта оренди в період з 01.04.2006 року по червень 2017 року, як це передбачено п. 3.12. договору, та чи вносилися відповідні зміни до договору, які могли б безпосередньо вплинути на розмір орендної плати за цим договором.

При цьому, зміна експертної оцінки об'єкта оренди може бути підставою для внесення змін до умов договору щодо розміру орендної плати, у випадку належного обґрунтування таких вимог.

В той час, як доказів надсилання орендодавцем відповідачу та підписання між сторонами будь-яких додаткових угод про внесення змін до договору в частині розміру орендної плати матеріали справи не містять.

Крім того, суд зауважує, що в листі КП УЖГ Дніпровського району м. Києва від 19.05.2017 №43-270 інформується про наявність у Попелишко І.О. заборгованості по орендній платі за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 15 станом на 18.05.2017 року в сумі 11 354,99 грн., в той час у вказаному листі не зазначено, що вказана сума заборгованості наявна у Попелишко І.О. саме за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду у даній справі. Крім того, суд звертає увагу, що у зазначеному листі міститься посилання лише на договір № 707 від 20.03.2014 року.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що сплата грошових коштів в сумі 11 354,99 грн. була здійснена за оренду за березень 2015 року, що підтверджується банківською випискою від 28.04.2015 року, тобто сплата зазначених коштів була здійснена поза межами періоду заборгованості, який є предметом розгляду у даній справі з грудня 2015 року по червень 2017 року.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи вказівки Верховного суду, викладені в постанові від 06.11.2018 року, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди нежилого приміщення № 448 від 31.10.2005 року з оплати орендної плати за період з грудня 2015 року по червень 2017 року в сумі 75 513,60 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1132,71 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Попелишко Ірини Олексіївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (, адреса: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г) заборгованість по орендній платі - 75 513,60 грн. (сімдесят п'ять тисяч п'ятсот тринадцять гривень 60 копійок) та судовий збір - 1132,71 грн. (одна тисяча сто тридцять дві гривні 71 копійка).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2019р.

Суддя О.В. Котков