РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2019Справа № 910/14793/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС-Логістик» до Публічного акціонерного товариства «УКРПЛАСТИК» про стягнення 282 370,60 грн., за участю представника позивача - Євдоченко Н.Д., ордер серія КС №301250 від 10.12.2018 року, відповідача - ОСОБА_2, довіреність №10/14-12 від 18.02.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 225 550,00 грн. основної заборгованості за надані послуги, 14 229,77 грн. інфляційних нарахувань, 6 276,89 грн. 3% річних та 36 313,95 грн. пені за договором транспортного експедирування № 319 від 28.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.12.2018 (суддя Васильченко Т.В.).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2018 року у зв'язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. у відрядженні, справу 910/14793/18 передано на розгляд судді Чебикіній С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2019 року.

05.12.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач у відповідності до умов договору не передав відповідачеві оригіналів визначених у договорі документів, що є підставою для оплати послуг відповідачем. Тобто, обов'язок щодо оплати наданих послуг на даний час у відповідача не виник, тому безпідставним є позовні вимоги як про стягнення основного боргу так і про стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені, у зв'язку із чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

16.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 13.02.2019 року.

28.01.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, до якої було долучено заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

31.01.2019 року від позивача до суду надійшли письмові письмові заперечення на відповідь позивача на відповідь на відзив відповідача.

13.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 18.02.2019 року.

14.02.2019 року позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про витребування додаткових доказів у відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року задоволено вказане вище клопотання про витребування додаткових доказів та зобов'язано відповідача надати суду для огляду оригінал журналу реєстрації вхідних рахунків відповідача та копії сторінок вказаного журналу (для залучення до матеріалів справи) за періоди: 18.07.2017 року - 20.07.2017 року; 29.09.2017 року - 30.09.2017 року; 06.10.2017 року - 08.10.2017 року; 20.10.2017 року - 05.11.2017 року.

13.03.2019 року позивачем в судовому засіданні надано клопотання про виклик свідка ОСОБА_3.

Згідно ч. 1. ст. 89 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Так, як вбачається з наданої позивачем заяви свідка ОСОБА_3, обставини, викладені вказаним свідком у його заяві, не суперечать доказам, що наявні в матеріалах справи, а тому у задоволенні зазначеного клопотання позивача про виклик свідка судом відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2019 року.

13.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 27.03.2019 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВС-Логістик» (надалі - експедитор) та Публічним акціонерним товариством «УКРПЛАСТИК» (надалі - замовник) було укладено договір транспортного експедирування № 319 (надалі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) експедитор за договором, зобов'язувався за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Даний договір регулює взаємовідносини сторін, пов'язані із наданням транспортно-експедиційних послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Експедитор має право залучати до виконання своїх обов'язків за договором інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їх роботи.

Пунктом 2.1. договору визначено, що експедитор зобов'язаний відповідно до заявок замовника організовувати перевезення вантажів транспортом і по маршрутах погодженими з замовником, складати від свого імені і за узгодженням із замовником договори на перевезення вантажів, забезпечувати відправлення й одержання вантажів вантажоодержувачем, а також виконувати за узгодженням із замовником інші дії, пов'язані з перевезенням вантажів.

Відповідно до п. 2.9 договору експедитор зобов'язаний надати замовнику оригінал рахунку (рахунку-фактури) за виконане транспортне експедирування, оформленого у відповідності з вимогами законодавства, з обов'язковим додаванням до нього оригіналу довіреності від експедитора на отримання вантажу зі складу замовника, оригіналу податкової накладної, засвідченої оригінальною печаткою експедитора, оригіналу товарно-транспортної накладної, видаткової накладної або СМR з відміткою про отримання вантажу. Оплата рахунків експедитора здійснюється в гривнях, виходячи з погодженої суми фрахту, яка визначається сторонами цього договору в заявці.

За умовами п. 2.12. договору при здійсненні міжнародних перевезень для підтвердження транспортних витрат, відповідно до митного законодавства України, надати замовнику оригінал довідки підприємства-експедитора, яка містить всі встановлені законодавством реквізити товарно-транспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиторських послуг та підписи керівника і головного бухгалтера підприємства експедитора та посвідчена печаткою експедитора. Довідка повинна бути надана експедитором при імпорті вантажів до моменту прибуття вантажу в пункт митного оформлення.

Пунктом 2.15. договору визначено, експедитор зобов'язаний надати замовнику оригінал заявки на транспортне експедирування за підписом повноважної особи експедитора та печаткою при міжнародних перевезеннях не пізніше дня прибуття вантажу в пункт митного оформлення, при внутрішніх перевезеннях протягом 7/семи/ календарних днів з моменту підписання заявки експедитором.

Пунктом 3.6. договору визначено обов'язком замовника направляти експедиторові не пізніше ніж за один день до початку завантаження заявку на перевезення вантажу за установленою формою. Заявка вважається прийнятою до виконана експедитором, якщо вона містить підпис уповноваженої особи та засвідчена печаткою експедитора.

Згідно п. 4.1 договору за здійснення передбачених договором транспортно-експедиційних послуг замовник виплачує експедитору грошові кошти в сумі, що погоджена сторонами в додатку 2. У випадку перевезення за маршрутом, який не передбачений у додатку 2, його вартість узгоджується сторонами в заявці.

Пунктом 4.3 договору погоджено, що зазначена в пункті 4.1 сума перераховується замовником на поточний рахунок експедитора протягом 45 календарних днів (сорока п'яти днів) календарних днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення згідно із заявкою та отримання замовником від експедитора належно оформлених оригіналів документів, зазначених в пунктах 2.9, 2.12, 2.14, та 2.15 договору.

За умовами п. 4.4 договору підтвердженням повного виконання експедитором своїх обов'язків за договором з доставки вантажу, особі, визначеній в заявці, яка є невід'ємною частиною договору, є товарно-транспортні документи: CMR (ТТН, видаткові накладні), які мають бути оформлені належним чином відповідно до умов договору і чинного законодавства України та своєчасно передані замовнику.

Поясненнями позивача, відповідача, заявками та товарно-транспортними накладними (ТТН), які містяться в матеріалах справи підтверджується факт того, що у період з 26.07.2017 року по 20.10.2017 року позивачем було здійснено транспортне експедирування за вищевказаним договором, вартість якого становить 225 550,00 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Проте, у відповідності до умов п. 4.3. договору позивачем не надано суду доказів отримання замовником (відповідачем) від експедитора (позивача) належно оформлених оригіналів документів, зазначених в пунктах 2.9, 2.12, 2.14, та 2.15 договору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та наданих суду поясненнях заперечував факт отримання ним від експедитора (позивача) належно оформлених оригіналів документів, зазначених в пунктах 2.9, 2.12, 2.14, та 2.15 договору.

Таким чином, позивачем не доведено, що строк виконання відповідачем зобов'язання за договором з оплати наданих позивачем послуг на даний час настав, оскільки у відповідності до умов п. 4.3. договору строк виконання відповідачем свого обов'язку з оплати наданих позивачем послуг було визначено - протягом 45 календарних днів (сорока п'яти днів) календарних днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення згідно із заявкою та отримання замовником від експедитора належно оформлених оригіналів документів, зазначених в пунктах 2.9, 2.12, 2.14, та 2.15 договору.

Згідно ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 чт. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписом ч. 1. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Обставини, на підтвердження яких позивачем надано заяви свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4, а саме: факт передачі документів на виконання умов п. п. 2.9, 2.12, 2.14, та 2.15 договору не можуть бути підтверджені заявами свідків, оскільки мають бути підтверджені відповідними первинними документами, та свідчать про порядок передання документів а не про факт передачі вказаних документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтверджено такі обставини належними доказами та не додано їх до матеріалів справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові про стягнення 225 550,00 грн. основної заборгованості за надані послуги, як первісної позовної вимоги, та в позові про стягнення 14 229,77 грн. інфляційних нарахувань, 6 276,89 грн. 3% річних та 36 313,95 грн. пені, як похідних позовних вимогах слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 08.04.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна