ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 квітня 2019 р.

Справа № 903/202/19

за позовом: Виробничо-комерційної фірми «Віта-Авто» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м.Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Трейд», м.Луцьк

про стягнення 1 300 000 грн. 00 коп.

Суддя: Кравчук А.М.

Секретар судового засідання: Легерко В. Б.

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

встановив: Виробничо-комерційна фірма «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась в Господарський суд Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Трейд» про стягнення 1 300 000 грн. 00 коп. та відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем передбачених договором про надання транспортних послуг №13 від 01.02.2017 року та додаткової угоди до нього від 01.02.2019 року зобов’язань по оплаті наданих послуг.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено 10.04.2019 року. Запропоновано відповідачу не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують одночасне надіслання відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

Відповідач ухвалу суду отримав 20.03.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №654 (а. с. 41), строк для подачі відзиву по 04.04.2019 року.

05.04.2019 року ТзОВ «ВОГ Трейд» через канцелярію суду подано відзив від 03.04.2019 року №03/04, відповідно до якого відповідач повністю визнає позовні вимоги. Зазначає, що погасити суму боргу не має можливості у зв’язку із скрутним фінансовим становищем. Розгляд справи просить проводити без участі його представника. До відзиву долучено докази його надіслання на адресу позивача.

Суд протокольною ухвалою від 10.04.2019 року продовжив строк для подання відзиву та долучив його до матеріалів справи.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов’язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2017 року між Виробничо-комерційною фірмою «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейд» укладено договір про надання транспортних послуг №13 (далі-договір, а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов’язання виникли з договору про надання транспортних послуг №13 від 01.02.2017 року.

Згідно п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 7.1 договору позивач бере на себе зобов’язання надавати відповідачу автотранспортні послуги по перевезенню небезпечних вантажів автомобільним транспортом, які дозволено перевозити на території України та за її межами, згідно чинного законодавства, а також інше автотранспортне обслуговування відповідача. Відповідач зобов’язується оплатити вартість виконаних перевезень вантажів, згідно виставленого позивачем рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на його розрахунковий рахунок. Вартість перевезень встановлюється за домовленістю сторін. Даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє протягом 1 (одного) року. Якщо жодна сторона в термін один місяць до закінчення терміну дії договору не заявить про намір його розірвати, то даний договір вважається кожен раз автоматично пролонгованим на наступний термін на тих самих умовах.

Додатковою угодою до договору від 01.02.2019 року (а. с. 9) сторони підтверджують, що станом на 01.02.2019 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 4 013 508 грн. 96 коп. (п. 1 додаткової угоди).

Крім того, п.2 додаткової угоди до договору від 01.02.2019 року сторони погодили графік сплати суми заборгованості, визначеної в п. 1 даної додаткової угоди, зокрема:

До 28.02.2019 року (включно) – 1 300 000 грн. 00 коп. із зазначенням у призначенні платежу: «згідно договору про надання транспортних послуг №13 від 1 лютого 2017 року та додаткової угоди від 1 лютого 2019 року».

Пунктом 3 додаткової угоди сторони узгодили, що відповідна угода вступає в силу з моменту її підписання і є невід’ємною частиною договору.

Договір та додаткова угода до нього не були предметом судового розгляду, докази про їх розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинними на день розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивач надав послуги, а відповідач прийняв відповідні послуги на загальну суму 2 277 980 грн. 09 коп., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №81 від 31.01.2019 року, складеним на підставі договору про надання транспортних послуг №13 від 01.02.2017 року та актом звірки взаєморозрахунків по договору №13 від 01.02.2017 року (а.с. 10-11).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті частинами наданих послуг згідно погодженого між сторонами графіку, а саме в сумі 1 300 000 грн. 00 коп. до 28.02.2019 року (включно) не виконав.

Заборгованість відповідача становить 1 300 000 грн. 00 коп., підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 9 750 грн. 00 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, інша його частина (50 відсотків) 9 750 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК та ч.3 ст.7 Закону України „Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 129-130, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙД" (м.Луцьк, вул. Кременецька, 38, ) на користь Виробничо-комерційної фірми «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м.Луцьк, вул. Єршова, 2, )

- 1 300 000 грн. 00 коп. заборгованості та 9 750 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 1 309 750 грн. 00 коп. (один мільйон триста дев’ять тисяч сімсот п’ятдесят грн. 00 коп.).

3.Управлінню державної казначейської служби України у місті Луцьку повернути з державного бюджету Виробничо-комерційній фірмі «Віта-Авто» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м.Луцьк, вул. Єршова, 2, )

- 9 750 грн. 00 коп. (дев’ять тисяч сімсот п’ятдесят грн. 00 коп.) судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 1953 від 14.03.2019 року (оригінал платіжного доручення знаходиться у справі № 903/202/19).

4. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та засвідчене гербовою печаткою Господарського суду Волинської області.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

повний текст рішення

складений 10.04.2019 року

Суддя                                                                      А. М. Кравчук