ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/5049/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Добров О.І.,

від відповідача: Марченко О.Г.,

від третьої особи: Менюк С.А.,

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2018р., м. Київ (повний текст складено 23.07.2018р.) у справі №910/5049/18 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Київської міської митниці ДФС

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг",

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем",

про стягнення 185470,85 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення збитків у сумі 185470,85 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач як комісіонер на підставі укладених між сторонами договорів на реалізацію відповідає за збереження і втрату переданого майна.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що останнім майно не було реалізовано з вини Позивача, і саме Позивач зобов'язаний був вжити заходів щодо збереження майна, переданого Відповідачу на зберігання, за період з 01.01.2017р. по 30.11.2017р. з підстав закінчення строку дії договору в 2016 році.

При цьому, Відповідач зазначає, що договір на реалізацію майна на 2017 рік між сторонами не було укладено з підстав порушення посадовими особами Позивача умов та порядку проведення тендера з визначення спеціалізованих підприємств організаторів митних аукціонів та безпідставно не визнано Відповідача організатором митних аукціонів.

Також Відповідач вказує, що Позивач не провів оцінки з врахуванням цін, що існували за місцем виконання зобов'язання на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків та Позивач не вчинив жодних дій, визначених Порядком роботи складу митниці ДФС, для встановлення факту недостачі.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 04.02.2013р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №02 реалізації майна, що перейшло у власність держави, за яким Позивач передає, а Відповідач приймає з метою подальшої реалізації майно, що в установленому законом порядку перейшло у власність держави.

Відповідно до п.12.1 договору останній вступає в силу з дня його підписання і діє до 31.12.2013р.

2.2. На виконання вказаного договору Позивачем було передано Відповідачу на реалізацію кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг, що підтверджується накладною (вимогою) №КРМ13-303.11.565/528 від 19.12.2013р., довіреністю №281080 від 19.12.2013р. та актом №51 від 19.12.2013р. опису, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей.

2.3. Відповідно до звіту про оцінку рухомого майна, що являє собою кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами, у загальній кількості 20585 кг, і належить державі, складеним суб'єктом оціночної діяльності, визначено ринкову вартість об'єкта оцінки 289836,80 грн.

2.4. Також між Позивачем та Відповідачем було укладено договори на реалізацію означеного майна №02 від 27.01.2014р.та №1 від 29.01.2015р.

2.5. На виконання п.10 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998р., Позивачем складено акт переоцінки товарно-матеріальних цінностей №18 від 07.12.2015р., відповідно до якого вартість майна склала 231787,10 грн.

2.6. 26.02.2016р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №1 реалізації майна, що перейшло у власність держави, відповідно до п.1.1, 1.2 якого Позивач передає, а Відповідач приймає з матою подальшої реалізації майно, що в установленому порядку перейшло у власність держави, перелік якого, його вартість та кількість встановлюється в актах опису, оцінки та передачі майна, які за умови їх підписання сторонами є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п.2.3.2 договору встановлено обов'язок Відповідача забезпечити збереження майна та його споживчих якостей, транспортування, складування, передпродажну підготовку та інші дії, необхідні для реалізації майна.

Відповідно до п.5.3 договору у випадку втрати чи псування Відповідачем майна, останній у повному обсязі сплачує Позивачу вартість майна.

Згідно з п.6.1 договору з моменту прийняття Відповідачем майна Позивача, відповідальність за його цілісність і збереження несе Відповідач.

Відповідно до п.12.1 договору останній набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, а в частині реалізації майна, що залишилось у Відповідача станом на 31.12.2015р. діє з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. або до повного виконання зобов'язань сторонами за договором. Сторони домовились, що згідно п.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з п.12.2 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

2.7. Відповідно до додатку №1 до договору місцями збереження майна є: м. Київ, вул. Cім'ї Хохлових, 11/2; м. Київ, бульвар І.Лепсе, 24; м. Київ, вул. Промислова, 5; м. Київ, вул. Алма-Атинська, 14а; м. Київ, проспект Повітрофлотський, 92б; Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 27а.

2.8. На виконання п.10 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, Позивачем складено акт переоцінки товарно-матеріальних цінностей №1 від 17.02.2016р., відповідно до якого вартість майна склала 185470,85 грн.

2.9. Листом від 29.06.2017р. №5756/10/26-70-03-04 Позивач звернувся до Відповідача про повернення в термін до 01.07.2017р. переданого на реалізацію майна з підстав того, що на 2017 рік відповідного договору між сторонами не укладено.

2.10. Наказами Позивача №19-аг від 29.09.2017р. та №20-аг від 04.10.2017р. визначено провести з 05.10.2017р. по 11.10.2017р. позапланову інвентаризацію наявності стану майна, переданого на реалізацію Відповідачу, про яку Відповідача повідомлено листом від 05.10.2017р. №8838/10/26-70-03-04.

2.11. Відповідач звернувся до Позивача листом від 09.10.2017р. з вимогою відшкодувати витрати на зберігання майна.

2.12. Позивач звернувся до Відповідача листом від 18.10.2017р., відповідно до якого Позивач вказав, що Відповідачем не було забезпечено інвентаризаційній комісії доступ до частини майна, зокрема, куль керамічних, та вимагав надати доступ до вказаного майна.

2.13. Листом від 03.11.2017р. Відповідач гарантував в найближчий час здійснити переміщення майна, а саме, куль керамічних.

2.14. Листом від 30.11.2017р. Позивач вимагав від Відповідача надати йому доступ для проведення інвентаризації майна - куль керамічних, та повернення такого майна Позивачу.

2.15. 30.11.2017р. комісією Позивача проведено інвентаризацію та встановлено, що матеріальні цінності, передані Відповідачу для реалізації - кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами, у кількості 20585 кг, фактично відсутні, оскільки майно, пред'явлене Відповідачем для інвентаризації не є кулями керамічними, що встановлено Інвентаризаційним описом матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 30.11.2017р., від підпису якого Відповідач відмовився.

2.16. Претензією №3 від 29.12.2017р. Позивач вимагав у Відповідача перерахувати вартість куль керамічних для виробництва загальною вагою 20585,00 кг в сумі 185470,85 грн у зв'язку із тим, що проведеною 30.11.2017р. інвентаризацією виявлено нестачу майна на складі за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 5.

2.17. У відповідь на вказану претензію Відповідач листом повідомив, що кулі керамічні для виробництва вагою 20585,00 кг, які передавалися на реалізацію Відповідачу згідно акту №51 від 19.12.2013р. були розміщені на складах Третьої особи за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 5 безпосередньо Позивачем згідно договору на відповідальне зберігання від 27.04.2010р., укладеного між Третьою особою та Позивачем.

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.07.2018р. у справі №910/5049/18 задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 185470,85 грн.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що Відповідач на умовах договору зобов'язався не лише реалізувати кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг, а й забезпечити збереження такого майна. Проте Відповідачем була допущена втрата зазначеного майна. Також місцевий суд зазначив, що наявність вини Відповідача у вказаних діях не спростовано під час розгляду справи.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку про наявність обов'язку Відповідача відшкодувати збитки у розмірі вартості втраченого майна - куль з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись із вказаним рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що 30.11.2017р. інвентаризаційна комісія Позивача проводила інвентаризацію іншого майна, ніж те, що було передано Відповідачу, без участі Відповідача, за невідомою адресою.

Відповідач зазначає, що кулі не поверталися Позивачу Відповідачем за договором №02 від 04.02.2013р. та не були передані за договором №1 від 26.02.2016р. При цьому, вказаними договорами не передбачено автоматичної передачі майна.

Відповідач вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності за позовними вимогами. На думку Відповідача, такий строк закінчився 19.12.2017р., оскільки кулі були передані 19.12.2013р.

Відповідач зазначає, що листа про повернення майна до 01.07.2017р. від Позивача не отримував. При цьому, відповідне майно знаходиться у Відповідача. Також Відповідач зазначає, що спірне майно знаходиться на зберіганні у Третьої особи, оскільки у Відповідача відсутній склад за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 5.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує, мотивуючи тим, що договір складського зберігання від 19.12.2013р., Відповідачем не було надано до місцевого суду, у зв'язку із чим вказаний договорів не може бути прийнятим апеляційним судом в якості доказу.

Позивач зазначає, що строк позовної давності розпочинається з 31.11.2017р., тобто з моменту, з якого Позивач дізнався про порушення свого права.

Позивач звертає увагу, що твердження Відповідача про необізнаність з обов'язком щодо повернення нереалізованого майна спростовується оскарженням Відповідачем дій Позивача щодо відхилення конкурсної пропозиції Відповідача та визнання недійсними результатів конкурсу з визначення спеціалізованих підприємств організацій для проведення митних аукціонів, який відбувся 12.04.2016р. (справа №826/14038/16).

5.2. Третя особа подала суду пояснення, в яких зазначила, що Відповідач навмисно відсилає суд на фіктивний договір від 19.02.2013, де місцем зберігання є складські приміщення Третьої особи аби уникнути відповідальності за втрату переданого майна.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 10.08.2018р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 17.07.2018р. у справі №910/5049/18.

6.2. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/5049/18.

6.3. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.10.2018р., справу №910/5049/18 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018р. справу №910/5049/18 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду, розгляд апеляційної скарги було призначено на 21.11.2018р.

6.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 05.12.2018р. та залучено до участі у справі на стороні Відповідача третю особу без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем".

6.6. Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/313/18 від 04.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці з 03.12.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5049/18.

6.7. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі №910/5049/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Буравльов С.І., Мартюк А.І.

6.8. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. справу №910/5049/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

6.9. У судовому засіданні 05.12.2018рю було оголошено перерву до 19.12.2018р. У зв'язку із перебуванням головуючого судді Власова Ю.Л. у відрядженні, розгляд справи призначений на 19.12.2018р. не відбувся.

6.10. Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/718/18 від 22.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному та у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

6.11. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі №910/5049/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

6.12. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018р. справу №910/5049/18 прийняти до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2019р.

6.13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. у судовому засіданні оголошено перерву до 07.03.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

7.2. Згідно з ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

7.3. Відповідно до ст.951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір №02 реалізації майна, що перейшло у власність держави від 04.02.2013р., за яким Позивач передав, а Відповідач прийняв з метою подальшої реалізації майно, що в установленому законом порядку перейшло у власність держави, а саме: кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг, що підтверджується накладною (вимогою) №КРМ13-303.11.565/528 від 19.12.2013р., довіреністю №281080 від 19.12.2013р. та актом №51 від 19.12.2013р. опису, оцінки та передачі товарно-матеріальних цінностей.

8.3. У подальшому між сторонами було укладено ряд договорів на реалізацію майна, а саме: №02 від 27.01.2014р., №1 від 29.01.2015р., №1 від 26.02.2016р., кожен з яких укладався після закінчення строку попереднього.

Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що вказані договори не підтверджують передання Позивачем Відповідачу на реалізацію спірного майна, оскільки таке майно не було повернуто Позивачу за договором №02 від 04.02.2013р., та в подальшому не передавалося від Позивача Відповідачу на виконання відповідних договорів.

Судом встановлено, що відповідно до п.12.1 договору №02 від 04.02.2013р. останній діяв до 31.12.2013р. Доказів повернення спірного майна Відповідачем Позивачу після закінчення строку договору матеріали справи не містять. У договорі №1 від 26.02.2016р., який також передбачав умови зберігання майна Відповідачем, Сторони домовились, що останній згідно з п.3 ст.631 Цивільного кодексу України застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що за договорами №02 від 27.01.2014р., №1 від 29.01.2015р., №1 від 26.02.2016р. передавалося інше майно, ніж кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг. При цьому, у відзиві на позов Відповідач підтверджує, що договори №02 від 27.01.2014р., №1 від 29.01.2015р., №1 від 26.02.2016р. укладались Сторонами щодо предмету позову.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що у 2013 році між Сторонами виникли договірні відносини зберігання та реалізації спірного майна, які в подальшому продовжувались договорами №02 від 27.01.2014р., №1 від 29.01.2015р., №1 від 26.02.2016р.

8.4. Як зазначає Позивач, договору на реалізацію спірного майна у 2017 році між Позивачем та Відповідачем не укладалося, з огляду на що Відповідач повинен був повернути спірне майно Позивачу. Проте вказане майно Позивачу повернуто не було, що не заперечується сторонами.

8.5. Судом встановлено, що наказами Позивача №19-аг від 29.09.2017р. та №20-аг від 04.10.2017р. визначено провести з 05.10.2017р. по 11.10.2017р. позапланову інвентаризацію наявності стану майна, переданого на реалізацію Відповідачу, про яку Відповідача повідомлено листом від 05.10.2017р. №8838/10/26-70-03-04.

30.11.2017р. комісією Позивача проведено інвентаризацію та встановлено, що матеріальні цінності, передані Відповідачу для реалізації - кулі з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами, у кількості 20585 кг, фактично відсутні, оскільки майно, пред'явлене Відповідачем для інвентаризації не є кулями керамічними, що встановлено інвентаризаційним описом матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 30.11.2017р.,

8.6. Апеляційний суд відхиляє, як підставу для відмови у позові, аргументи Відповідача, що 30.11.2017р. інвентаризаційна комісія Позивача проводила інвентаризацію іншого майна, ніж те, що було передано Відповідачу, без участі Відповідача, за невідомою адресою, оскільки інвентаризаційний опис від 30.11.2017 є лише одним з доказів, який підтверджує відсутність майна, переданого на зберігання та реалізацію Відповідачу, в той же час останнім не подано суду жодних доказів, підтверджуючих наявність спірних куль з керамічних матеріалів на час вирішення спору.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що фактично Відповідачем не спростовано доводів Позивача стосовно вказаного, та документів, що підтверджують фактичну відсутність за місцем зберігання майна за договором, а саме, куль з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг.

8.7. Судом встановлено, що Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог Позивача. Відповідач вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності за позовними вимогами, який закінчився 19.12.2017р., оскільки кулі були передані 19.12.2013р.

Відповідно до ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч.4, 5 ст.267 Цивільного кодексу України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається із матеріалів справи, з даним позовом Позивач звернувся 20.04.2018р., що підтверджується відміткою відділення поштового зв'язку. Водночас строк позовної давності розпочинається з 30.11.2017р., тобто з моменту, з якого Позивач дізнався про порушення свого права, а саме: відсутність спірного майна, що підтверджується інвентаризаційним описом від 30.11.2017р. Отже, у даному випадку відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог Позивача.

8.8. Апеляційний суд відхиляє, як підставу для відмови у позові, аргументи Відповідача, щодо неотримання листа Позивача про повернення майна до 01.07.2017р., оскільки як вбачається з матеріалів справи Позивач направляв Відповідачу багато інших листів щодо повернення та інвентаризації майна, в тому числі претензію про сплату вартості втраченого майна.

8.9. Апеляційний суд відхиляє, як підставу для відмови у позові, аргументи Відповідача, що спірне майно знаходиться на зберіганні у Третьої особи, оскільки у Відповідача відсутній склад за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 5.

Як встановлено судом спірне майно було передано на зберігання саме Відповідачу, останній зобов'язався забезпечити збереження цього майна, отже місце фактичного зберігання Відповідачем майна не має значення для вирішення цього спору.

При цьому, Відповідачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що на час вирішення спору спірне майно фактично знаходиться у Третьої особи.

8.10. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність обов'язку Відповідача відшкодувати збитки у сумі 185470,85 грн вартості втраченого майна - куль з керамічних матеріалів зі зв'язуючими речовинами у кількості 20585 кг, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2018р. у справі №910/5049/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2018р. у справі №910/5049/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк консалтинг".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 08.04.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна