ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа №914/928/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Судді-доповідача Дубник О.П.

Суддів Зварич О.В.

Плотніцького Б.Д.,

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Метелиці Надії Сергіївни б/н від 12.12.2018 (вх суду № 01-05/1513/18 від 12.12.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 (суддя Фартушок Т.Б., повний текст складено 08.10.2018)

у справі № 914/928/18

за позовом: фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Стасенко Ірини Петрівни, м. Київ

до відповідача: ФОП Метелиці Надії Сергіївни, м. Львів

про стягнення 130 037, 38 грн,

за участю:

від позивача: адвокат Цімко П.О. (ордер на надання правової допомоги серії ЛВ № 121575 від 29.01.2019);

від відповідача: представник ОСОБА_6 (довіреність від 24.09.2018).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

У судовому засіданні 01.04.2019 здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ст. 222 ГПК України.

Хід розгляду апеляційної скарги викладено у відповідних ухвалах суду.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

У судовому засіданні 01.04.2019 представниками сторін не заявлено клопотань.

3. Короткий зміст позовних вимог.

ФОП Стасенко Ірина Петрівна звернулась з позовом до ФОП Метелиці Надії Сергіївни про стягнення 130 037, 38 грн, з яких: 29 200 грн заборгованості по орендній платі, 4 065, 49 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, 500 грн заборгованості за послуги з доступу до Інтернету, 4 658, 65 грн пені, 3 305, 54 грн інфляційних втрат, 707, 70 грн 3% річних та 87 600 грн неустойки в розмірі подвійної орендної плати за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкта оренди.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2015, укладеного сторонами у справі, зокрема в частині сплати орендної плати, наданих послуг з доступу до Інтернету та житлово-комунальних послуг, вартість яких не входить в суму орендної плати, а також у зв' язку із не поверненням об'єкта оренди після закінчення строку дії договору.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 29 200 суми боргу зі сплати орендної плати, 4 065, 49 грн суми боргу з оплати житлово-комунальних послуг, 500, 00 грн суми боргу з оплати послуг доступу до мережі Інтернет, 2 108, 40 грн пені, 707, 70 грн 3% річних, 3 305, 54 грн інфляційних втрат, 87 600 грн неустойки та 1 912, 30 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 11, 15, 16, 254, 258, 391, 509, 510, 525-527, 549, 599, 610-612, 614, 625, 629, 759, 762, 785, 795, Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст.ст. 173, 174, 193, 230, 232, 286, 291 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543/96-ВР, і зроблено висновок, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати та інших платежів у встановлені договором порядку і строки, а також щодо повернення об'єкта оренди орендодавцю у зв'язку із припиненням договору з огляду на закінчення строку його дії, вину відповідача щодо порушення порядку і строку сплати орендної плати за договором та неповернення об'єкта оренди, відсутність доказів повного чи часткового погашення суми боргу та правильність нарахування орендної плати, інших передбачених договором платежів та неустойки. В той час, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок нарахованих на суму заборгованості пені, 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку, що такі нараховані позивачем невірно. Здійснивши власний розрахунок санкцій, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 29 200 грн суми боргу зі сплати орендної плати, 4 065, 49 грн суми боргу з оплати житлово-комунальних послуг, 500 грн суми боргу з оплати послуг доступу до мережі Інтернет, 2 108, 40 грн пені, 707, 70 грн 3% річних, 3 305, 54 грн інфляційних втрат та 87 600 грн неустойки, а в решті позовних вимог відмовив за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи сторін справи.

5.1. ФОП Метелиця Надія Сергіївна не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним та прийнятим з неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає, що з метою з'ясування обставин щодо фактичного користування об'єктом найму у спірний період, ним заявлялись клопотання про виклик свідків, однак судом безпідставно відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Вказує, що судом першої інстанції не було враховано та надано оцінки тій обставині, що в спірний період об'єкт оренди перебував у розпорядженні позивача та надавався ним в платне користування іншим особам. З посиланням на судову практику Верховного Суду України та Вищого господарського суду України звертає увагу, що для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, суду необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього не зробив. Крім того, стверджує, що судом не враховано неспіврозмірність розміру основної заборгованості, нарахованої пені та неустойки, яка в силу приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України може бути зменшена судом.

5.2. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про безпідставність доводів скаржника, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вважає безпідставними посилання відповідача на неспіврозмірність суми заборгованості зі сплати орендної плати та розміру неустойки, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, оскільки вказана неустойка є самостійним видом відповідальності за порушення обов'язку орендаря з повернення речі за час прострочення та застосовується незалежно від наявності чи розміру заборгованості зі сплати орендної плати за договором. Твердження відповідача щодо безпідставного відхилення клопотання про виклик свідків вважає необґрунтованим, оскільки ухвалою суду першої інстанції від 26.09.2018 вказане клопотання було обґрунтовано відхилено, окрім цього, відповідачем не було попередньо надано суду заяв свідків відповідно до ст. 88 ГПК України, що згідно з положеннями ст. 89 ГПК України, виключає можливість виклику свідків (а.с. 186-188).

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

01.09.2015 ФОП Стасенко Іриною Петрівною (далі - орендодавець) та ФОП Метелицею Надією Сергіївною (далі - орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення б/н (далі - договір), відповідно до п.п1.1. та 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Львів, вул. Кубанська, буд.8, поверх 1, приміщення 1,5,6,8 загальною площею 66,3м.кв. (далі - об'єкт оренди) для організації центру відпочинку та розваг дітей (а.с. 11-15).

Згідно з пунктами 2.1. та 2.2 договору приймання-передача об'єкта оренди здійснюється повноважними представниками сторін, об'єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем до 01.09.2015. У випадку, якщо протягом п'яти днів з моменту настання вказаного терміну об'єкт оренди не буде прийнятий орендарем, цей договір вважатиметься неукладеним, якщо сторони не домовляться про інше.

При передачі об'єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується повноважними представниками сторін. Обов'язок по складанню акту здачі-приймання покладається на сторону, яка передає об'єкт оренди іншій стороні договору. Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акту здачі-приймання. (п.п. 2.3., 2.4. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено термін оренди: з 01.09.2015 по 01.09.2017.

Згідно п. 4.1 договору розмір орендної плати становить 7 000 грн. за місяць без ПДВ при сплаті її до 10 числа поточного місяця, або 7 300 грн. при сплаті її в період з 11 числа по останній день поточного місяця. Розмір орендної плати може змінюватися за згодою Сторін, а також у випадках, передбачених договором. До суми орендної плати не входять вартість спожитої орендарем тепло та електроенергії, витрати на зв'язок, а також вартість експлуатаційних витрат по утриманню будівлі та прибудинкової території (прибирання території, вивіз сміття, каналізація, водопостачання, вентиляція і т.п.). Орендар компенсує орендодавцю його витрати на сплату фактично спожитої орендарем активної і пасивної електроенергії на підставі рахунків, виставлених енергопостачальною організацією та експлуатаційно-комунальних витрат на підставі рахунків ОСББ «Зелена Тераса».

Відповідно до пункту 4.2. договору орендна плата нараховується з 01.09.2015 та сплачується орендарем щомісяця шляхом безготівкового банківського переказу на розрахунковий рахунок орендодавця суми, вказаної в п.4.1 договору.

Компенсація витрат орендодавця на оплату спожитої орендарем електроенергії і експлуатаційно-комунальних послуг здійснюється банківським переказом на поточний рахунок орендодавця до 10 числа наступного місяця (п. 4.3. договору).

Пунктом 4.5. договору сторонами погоджено, що в день підписання договору орендар сплачує орендну плату за останній місяць оренди.

Згідно з п. 7.1. договору повернення орендодавцю об'єкта оренди здійснюється повноважними представниками сторін.

Відповідно до пунктів 7.3. та 7.4. договору станом на 01.09.2017 орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та передати його орендодавцю, якщо договір не буде пролонговано. При передачі об'єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується повноважними представниками сторін.

Пунктом 7.5. договору визначено, що об'єкт оренди вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання. У випадку, якщо орендар не забезпечив явки свого повноважного представника для підписання акту здачі-приймання, приймання об'єкту оренди здійснюється в складі не менше трьох осіб.

Згідно з п. 8.3. договору у випадку прострочення по сплаті орендних та інших платежів за договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 відсотка суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На виконання умов договору згідно з актом прийому-передачі приміщення від 01.09.2015 позивач передав, а відповідач прийняв об'єкт оренди (а.с. 16).

Вказані обставини не заперечуються обома сторонами.

До позовної заяви позивачем долучено вимогу ТзОВ «Західінвест-Україна», в якій вказано, що станом на 31.08.2017 наявна заборгованість за надані послуги до мережі Інтернет по приміщенню 2-П в сумі 500 грн (а.с.17).

Також позивачем до матеріалів справи долучена вимога ОСББ «Зелена тераса», в якій вказано, що станом на 31.07.2017 наявна заборгованість за надані житлово-комунальні послуги по приміщенню 2-П в сумі 4 065, 49 грн (а.с. 19).

23.03.2018 позивач надіслав відповідачу вимогу (вих. №20-03/2018) про сплату заборгованості в сумі 134 978, 26 грн, з яких: 29 200 грн заборгованості по орендній платі (з урахуванням сплаченої суми за останній місяць оренди), 4 065, 49 грн за житлово-комунальні послуги, 500 грн за послуги з доступу до Інтернету, 5 224, 79 грн пені, передбаченої п. 8.2 договору, 5 224, 79 грн пені, передбаченої п. 8.3 договору, 2 611, 19 грн інфляційних втрат, 552 грн 3% річних та 87 600 грн неустойки на підставі ч. 2 ст. 782 ЦК України. Вказану вимогу відповідачем отримано 30.03.2018, проте залишено без відповіді та реагування (а.с. 22-23).

З огляду на невиконання відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з останнього на його користь 29 200 грн боргу зі сплати орендної плати за період з квітня по липень 2017 року, 4 065, 49 грн заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня по липень 2017 року, 500 грн за надані послуги доступу до мережі Інтернет за період з січня по серпень 2017 року, 4 658, 65 грн пені за період з 02.09.2017 по 02.03.2018, 707, 70 грн 3% річних за період з 02.09.2017 по 15.05.2018, 3 305, 54 грн інфляційних втрат за період з 02.09.2017 по 01.05.2018 та 87 600 грн неустойки за період з 02.09.2017 по 02.03.2018 на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт підписання договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2015 та його фактичної передачі згідно з актом прийому-передачі приміщення від 01.09.2015.

Договором встановлено розмір орендної плати в сумі 7 000 грн за місяць у разі її сплати до 10 числа поточного місяця або 7 300 грн за місяць при сплаті її в період з 11 числа по останній день поточного місяця (п. 4.1 договору).

Позивачем долучено до матеріалів справи копію виписки по її рахунку за період з 01.07.2016 по 27.07.2018 про отримані від відповідача платежі згідно з договором оренди від 01.09.2015 (а.с. 66-67).

З вказаної виписки вбачається, що останню проплату за договором відповідач провів 10.04.2017 за березень 2017 року.

На підтвердження заборгованості щодо наданих послуг Інтернету та житлово-комунальних послуг, позивачем надано суду вимоги ТзОВ «Західінвест-Україна» та ОСББ «Зелена тераса» з інформацією щодо наявної заборгованості, які надійшли йому як власнику приміщення 2-П.

Доказів сплати орендної плати в сумі 29 200 грн за період з квітня по липень 2017 року, 4 065, 49 грн заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня по липень 2017 року, 500 грн за надані послуги доступу до мережі Інтернет за період з січня по серпень 2017 року матеріали справи не містять.

Термін оренди встановлено в п. 3.1 договору, а саме, з 01.09.2015 по 01.09.2017.

Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов'язку не виконав.

Відповідач стверджує, що 30.04.2017 сторонами досягнуто домовленості про припинення договору та повернення об'єкту оренди позивачу. У зв'язку із ухиленням позивача від підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди відповідачем 30.04.2017 складено акт повернення об'єкта найму за договором оренди нежитлового приміщення від 01.09.2015 та скеровано його на адресу позивача (а.с. 90). Названий акт підписано відповідачем, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і, як стверджує апелянт, факт надіслання вказаного акту позивачу доказується супровідним листом від 03.05.2017, а також описом вкладення до цінного листа від 03.05.2017 (а.с. 89, 91).

Також відповідач стверджує, що вказаний акт складено в порядку п. 7.5 договору, яким передбачено, що у випадку, якщо орендар не забезпечив явки свого повноважного представника для підписання акту здачі-приймання, приймання об'єкту оренди здійснюється комісією орендодавця в складі не менше трьох осіб.

Поряд з тим, відповідачем не подано суду жодного доказу повідомлення позивача про намір припинити договірні стосунки достроково та фактичної відмови позивача в підписанні акту здачі-приймання та прийманні об'єкту оренди.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наданий відповідачем для огляду в судовому засіданні 27.09.2018 опис вкладення до цінного листа від 03.05.2017 та копію опису вкладення до цінного листа від 03.05.2017 як докази надіслання позивачу акту повернення об'єкта оренди за договором від 30.04.2017, оскільки такий поданий суду з порушенням строку подання доказів, встановленого ст. 80 ГПК України.

Оскільки судом першої інстанції провадження у справі відкрито ще в травні 2018 року, підготовче засідання закрито в серпні 2018 року, колегія суддів вважає, що у відповідача було достатньо часу для подання доказів у справі. Більше того, відповідачем не заявлялось клопотання про продовження/поновлення строку на подання доказів.

Щодо наявних в матеріалах справи описів вкладення у цінний лист від 03.05.2017 (а.с. 89 та 97), то судом першої інстанції правильно вказано, що такі не містять номеру поштового відправлення, що унеможливлює встановлення факту надіслання поштового відправлення позивачу, та подані суду без додержання правил завірення документів.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів направлення позивачу акту повернення об'єкта оренди.

З огляду відсутність доказів звернення відповідача до позивача про намір припинити договірні стосунки достроково, закінчення 01.09.2017 терміну оренди, відсутність відмови позивача в підписанні акту здачі-приймання та прийманні об'єкту оренди, доказів повернення об'єкту оренди, чи доказів неможливості передачі відповідачем такого майна позивачу, ФОП Стасенко І.П. правомірно заявлено до стягнення також неустойку на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, яка задоволена судом першої інстанції.

Аргументи скаржника про те, що господарські суди, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, ст. 233 ГК України, мали право зменшити розмір неустойки, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків, відхиляється судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Оскільки неустойка заявлена на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України, вона не підлягає зменшенню (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 29.03.2018 у справі № 914/730/17).

Також позивачем заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно з ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України, ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів та інших платежів за цим договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0, 5% суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Судом першої інстанції встановлено, що розрахунок пені позивачем проведено невірно, а саме без врахування приписів ч. 6 ст. 232 ГК України.

Здійснивши власний розрахунок, який перевірено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2108, 40 грн пені.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції встановив, що такі становлять більше заявлених до стягнення, однак правомірно присудив до стягнення 707, 70 грн 3% річних за період з 02.09.2017 по 15.05.2018 та 3 305, 54 грн інфляційних втрат за період з 02.09.2017 по 01.05.2018, тобто в межах заявлених позовних вимог.

При розподілі судових витрат суд першої інстанції вказав, що позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він очікує понести, а саме в сумі 5 000 грн. Однак, з огляду на відсутність доказів понесення таких витрат, суд залишив таку заяву позивача без розгляду та розподілив пропорційно задоволеним вимогам лише фактично сплачений судовий збір.

Доводи скаржника, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про виклик свідків відхиляються судом, оскільки відповідачем не було попередньо надано суду заяв свідків відповідно до ст. 88 ГПК України, що згідно з положеннями ст. 89 ГПК України, виключає можливість їх виклику до суду.

Твердження відповідача, що в спірний період об'єкт оренди перебував у розпорядженні позивача та надавався ним в платне користування іншим особам є також безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального і процесуального права.

8. Судові витрати.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ФОП Метелицю Н.С.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.04.2019.

Суддя-доповідач Дубник О.П.

Судді Зварич О.В.

Плотніцький Б.Д.