УХВАЛА

05 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-житло комфорт" про стягнення грошових коштів 515 856,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 11.03.2019 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 (у складі колегії суддів: Чорногуза М.Г., Хрипуна О.О., Агрикової О.В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 (суддя Котков О.В.).

Перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частини 3 статті 311 ГПК України).

Форма і зміст касаційної скарги визначаються статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у пункті 5 частини 2 якої передбачено, що касаційна скарга має містити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати які конкретно норми матеріально та/або процесуального права неправильно застосували або порушили суди при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтовувати в чому полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Особи, що звертаються до Верховного Суду з касаційними скаргами, мають враховувати, що Верховний Суд є судом "права, а не факту", а тому посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи чи на перевагу одних доказів над іншими не допускається.

Касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначеним вимогам не відповідає.

Так, у касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" наголошує, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, без дослідження усіх істотних обставин справи у зв'язку з чим підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому зміст касаційної скарги зводиться до заперечення проти висновків, покладених в обґрунтування оскаржуваних судових рішень, перерахунку пені та інфляційних витрат без зазначення норм матеріального чи процесуального права порушення чи неправильного застосування яких припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті судових рішень.

Незазначення які саме норми права порушені або неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, суті порушення цих норм, а саме лише посилання на недослідження усіх істотних обставин справи, а також посилання лише на факт порушення норм матеріального та процесуального права без зазначення конкретних норм, є порушенням приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз'яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав'язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

За приписами пункту 4 частини 4 статті 292 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про застосування до поданої касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" наслідків, передбачених пунктом 4 частини 4 статті 292 ГПК України у вигляді повернення касаційної скарги без розгляду.

Керуючись статтями 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 не приймати до розгляду та повернути.

2. Додані до касаційної скарги документи повернути скаржнику (в тому числі оригінал платіжного доручення № 7002632 від 20.03.2019 на суму 3 842, 00 грн).

3. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір