РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2019Справа № 905/2370/18
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область

до Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 18 998,22 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (відповідач) суми збитків в розмірі 18 998,22 грн, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.12.2018 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Супровідним листом від 06.02.2019 року матеріали позовної заяви надіслано до Господарського суду міста Києва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №350 отримав ухвалу суду від 15.02.2019 про відкриття провадження у справі 26.02.2019 проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 12.02.2019 про відкриття провадження у справі №905/2370/18.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзивів на позов, а відтак не скористалися наданими їх процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем відповідно до Технічних умов завантажено вугілля кам'яне у вагони: №61855656 в кількості 69 900 кг та №53502985 в кількості 68 900 кг по накладній №50914084 від 26.07.2018; №52832581 в кількості 69 800 кг по накладній №50945179 від 28.07.2018; №53503884 в кількості 69 700 кг по накладній №51046126 від 03.08.2018 та передано вантаж для перевезення відповідачем. Згідно з накладною - навантаження нижче бортів, вантаж у вологому стані. Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми борознами вздовж вагону.

За накладними №№ 50914084 від 26.07.2018, 50945179 від 28.07.2018 та 51046126 від 03.08.2018 відповідачем було прийнято від позивача на станції Добропілля Донецької області вказане вугілля для перевезення на станцію Роя Донецької області ДТЕК Курахівська ТЕС, яка є структурною одиницею позивача.

На станції Роя Донецької залізниці були складені комерційні акти №481001/74 та №481001/75 від 28.07.2018, №481001/77 від 30.07.2018, №481001/80 від 06.08.2018.

Відповідно до комерційного акту №481001/74 при контрольному переважуванні вагону №61855656 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89 050 кг, тара - 23 200 кг, нетто - 65 850 кг, що менше від ваги, зазначеної у вантажному документі на 4 050 кг. Над люками №№ 1, 2, 3 є поглиблення розміром 280х200х40 см. В місці поглиблення маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний, люки зачинені, течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №481001/75 при контрольному переважуванні вагону №53502985 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89 250 кг, тара - 22 600 кг, нетто - 66 650 кг, що менше від ваги, зазначеної у вантажному документі на 2 250 кг. Над люками №№ 1 та 2 є поглиблення розміром 200х100х20 см. В місці поглиблення маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний, люки зачинені, течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №481001/77 при контрольному переважуванні вагону №52832581 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 85 700 кг, тара - 23 300 кг, нетто - 62 400 кг, що менше від ваги, зазначеної у вантажному документі на 7 400 кг. Над люками №№ 6 та 7 є поглиблення розміром 300х280х80-100 см. В місці поглиблення маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний, люки зачинені, течі вантажу немає.

Відповідно до комерційного акту №481001/80 при контрольному переважуванні вагону №53503884 на справних 200-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 90 300 кг, тара - 23 000 кг, нетто - 67 300 кг, що менше від ваги, зазначеної у вантажному документі на 2 400 кг. Над люком № 1 є поглиблення розміром 170х280х60 см. В місці поглиблення маркування порушене. Вагон в технічному відношенні справний, люки зачинені, течі вантажу немає.

Позивач звертаючись до суду з цим позовом вказує на те, відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов'язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 18 998,22 грн, заподіяні внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно вказаних залізничних накладних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Згідно ст. 23 вказаного Закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених статутом залізниць України. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма викладена і в частині 1 ст. 314 ГК України.

Згідно статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність в розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата нестача чи пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах складається комерційний акт. ( ст. 129 Статуту )

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів (затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до даних залізничних накладних, вантажем, що перевозився у вагонах було вугілля кам'яне марки - газовий, марка вугілля (Г2) Р (0-200).

Згідно вказаних Правил, норма природної втрати для мінерального палива становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

З урахуванням норми природної втирати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для вантажів у вологому стані складає 2%, нестача вантажу складає:

- у вагоні №61855656 - (4050 - 1398) 2652 кг або 2,652 т;

- у вагоні №53505985 - (2250 - 1378) 872 кг або 0,872 т;

- у вагоні №52832581 - (7400 - 1396) 6004 кг або 6,004 т;

- у вагоні №53503884 - (2400 - 1394) 1006 кг або 1,006 т;

Пунктом 114 ( п.п. а ) Статуту залізниць передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Суд встановив відправлення позивачем вантажу - вугілля кам'яного відповідно до залізничних накладній №50914084 від 26.07.2018 у вагонах №61855656 в кількості 69 900 кг та №53502985 в кількості 68 900 кг; по накладній №50945179 від 28.07.2018 у вагоні №52832581 в кількості 69 800 кг; по накладній №51046126 від 03.08.2018 у вагоні №53503884 в кількості 69 700 кг. Одержувачем вантажу на станції Роя є ТОВ «ДТЕК Східенерго».

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як встановлено судом, на станції Роя Донецької залізниці були складені комерційні акти №481001/74 та №481001/75 від 28.07.2018, №481001/77 від 30.07.2018, №481001/80 від 06.08.2018, зі змісту яких вбачається, що вага вугілля кам'яного, що міститься у вагонах менше від ваги, зазначеної у вантажних документах.

Згідно ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 2.7. роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до акту приймання-передачі №90581461 від 31.07.2018 та рахунку-фактури №90581461 від 31.07.2018 вартість 1 тони відвантаженого вугілля в кількості 1104,156 т (накладна №50914084) з урахуванням знижок за показники якості становить 1 922,56 зрн з ПДВ, а вартість 1 тони відвантаженого вугілля в кількості 1098,779 т (накладна №50945179) з урахуванням знижок за показники якості становлять 1 742,93 грн з ПДВ.

Відповідно до акту приймання-передачі №90587220 від 13.08.2018 та рахунку-фактури №90587220 від 13.08.2018 вартість 1 тони відвантаженого вугілля в кількості 968,279 т (накладна №51046126) з урахуванням знижок за показники якості становить 1 748,08 грн з ПДВ.

Таким чином, згідно розрахунку позивача:

- вартість недостачі виявленої у вагоні №61855656, з урахуванням норми природної втрати, складає 5 098,63 грн із розрахунку: 2,652 т х 1 922,56 грн.;

- вартість недостачі виявленої у вагоні №53502985, з урахуванням норми природної втрати, складає 1 676,47 грн із розрахунку: 0,872 т х 1 922,56 грн.;

- вартість недостачі виявленої у вагоні №52832581, з урахуванням норми природної втрати, складає 10 464,55 грн із розрахунку: 6,004 т х 1 742,93 грн.;

- вартість недостачі виявленої у вагоні №53503884, з урахуванням норми природної втрати, складає 1 758,57 грн із розрахунку: 1,006 т х 1 748,08 грн., що в загальному підрахунку становить 18 998,22 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Таким чином, з урахуванням викладеного, за розрахунками позивача, які визнаються судом обґрунтованими, загальна вартість недостачі вантажу з урахуванням природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто у зазначених вагонах 18 998,22 грн з ПДВ.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог у частині стягнення збитків на суму 18 998,22 грн.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 18 988,22 грн збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Судовий збір у розмірі 1 762,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити поністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Донецька залізниця» Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40150216, місцезнаходження: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1-А) 18 998,22 грн (вісімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім гривень 22 копійки) збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні та 1 762,00 грн (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривни 00 копійок) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов