ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 Справа №914/59/19

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс», м. Мостиська, Львівська область
про:стягнення 519 450,02 грн.

Суддя Артимович В.М.

При секретарі судового засідання Струк Н.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат;

від відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» про стягнення 519 450,02 грн. штрафних санкцій за невиконання зобовязань по Договору поставки № ЦУП-04/0104/17 від 14.06.2017 р., з яких 437013,38 грн. пеня та 82436,64 грн. штраф.

Ухвалою суду від 15.01.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2019р.

В звязку з неявкою представників сторін ухвалою суду від 30.01.2019р. підготовче засідання відкладено на 27.02.2019 р.

Ухвалою від 27.02.2019 р. суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив справу № 914/59/19 до судового розгляду по суті на 20.03.2019 р.

У судове засідання 20.03.2019 р. з?явився представник позивача, надав пояснення по суті спору. Просив позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

У судове засідання 20.03.2019 р. відповідач участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки а також у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не забезпечив явки уповноваженого представника в жодне судове засідання, поважності причин неявки не навів, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

1.Описова частина рішення.

1.1.Позиція позивача.

Позивач зазначає, що за результатами проведення конкурсних торгів між Філією Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Хмарочос плюс (Постачальник) 14.06.2017 р. укладено Договір поставки № ЦУП-04/0104/17 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязується у 2017 році поставити і передати у власність Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: шпали деревяні до залізничних колій, непросочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси деревяні)), далі - Товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у Додатку до Договору (Специфікації), що є невідємними частинами Договору, а Покупець зобовязується прийняти Товар та здійснити оплату відповідно до умов договору (п.1.1. Договору).

Позивач зазначає, що з урахуванням змін, внесених до Договору поставки ОСОБА_2 угодою №1 від 20.11.2017, сума Договору поставки становить 824 366,40 грн. з ПДВ (п. 3.1 Договору). Відповідно до п. 5.1. Договору поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання Договору поставки та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки. Згідно з п. 5.6. Договору товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів.

На виконання умов Договору Покупцем надана заявка № ЦУП-8/5798 від 04.09.2017 р. про поставку протягом вересня шпал деревяних в кількості 2 000 шт. ( з них за договором ЦУП-04/0104/17 1-го типу 1400 шт. та 2-го типу 600 шт.), місце поставки ВП «Новомосковський шпалопросочувальний завод» філії «ЦУП» ПАТ «Укрзалізниця».

Позивач стверджує, що відповідачем зобовязання щодо поставки товару по Договору поставки № ЦУП-04/0104/17 від 14.06.2017 р. не виконано. Відповідно до п. 8.2. Договору поставки у разі не поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Позивач нарахував відповідачу 437 013,38 грн. пені, 82 436,64 грн. штрафу за невиконання договірних зобовязань з поставки товару, які просить стягнути з відповідача.

1.2. Позиція відповідача. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

1.3. Заяви та клопотання сторін. Ні позивач, ні відповідач будь-яких клопотань та заяв суду не подавали.

2.Мотивувальна частина рішення:

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом:

Між Філією Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Хмарочос плюс (Постачальник) 14.06.2017р. укладено Договір поставки № ЦУП-04/0104/17 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязується у 2017 році поставити і передати у власність Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: шпали деревяні до залізничних колій, непросочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси деревяні)), далі - Товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у Додатку до Договору (Специфікації), що є невідємними частинами Договору, а Покупець зобовязується прийняти Товар та здійснити оплату відповідно до умов договору (п.1.1. Договору).

У пункті 1.2 Договору сторони погодили найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість товару: шпали деревяні І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009 -1400 штук; шпали деревяні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 600 штук, разом 2000 штук.

Умови та строки поставки сторони погодили у розділі 5 Договору. Так, поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупці, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки (п. 5.1. Договору).

Між Філією Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Хмарочос плюс (Постачальник) 18.08.2017р. укладено ОСОБА_2 угоду № 1 до Договору поставки № ЦУП-04/0104/17 від 14.06.2017 р., відповідно до п. 2 якої доповнено Договір Специфікацією № 2 на суму 824 366,40 грн. ОСОБА_2 угодою сторони також внесли зміни до пунктів 3.1., 3.2. Договору, зокрема, визначили, що сума Договору становить 824 366,40 грн.; пункт призначення: склад ВП «Новомосковський ШПЗ» або склад ВП «Рава-Руський ШПЗ»; ціна за одиницю товару: шпала деревяна 1 тип не просочена 417,58 грн. (з ПДВ), шпала деревяна 2 тип не просочена 399,60 грн. (з ПДВ).

Специфікацією № 2 до Договору сторони погодили найменування продукції, кількість та ціну: - шпали деревяні не просочені І тип ДСТУ ГОСТ 78-2009 - 1400 штук на суму 487172,00 грн.; шпали деревяні не просочені ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 600 штук на суму 199800,00 грн.; ціна загалом 824366,40 грн.

Покупцем надана заявка № ЦУП-8/5798 від 04.09.2017 р. про поставку протягом вересня 2017 року шпал деревяних в кількості 10 000 шт. ( з них за договором ЦУП-04/0104/17 1-го типу 1400 шт. та 2-го типу 600 шт.), місце поставки ВП «Новомосковський шпалопросочувальний завод» філії «ЦУП» ПАТ «Укрзалізниця».

На виконання умов Договору відповідач поставив, а позивач прийняв Товар (шпали деревяні не просочені ІІ типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009) в загальній кількості 600 шт., що підтверджується видатковими накладними № 112 від 29.11.2017 р. на загальну суму 80319,60 грн. з ПДВ; № 128 від 06.12.2017 р. на загальну суму 68731,20 грн. з ПДВ; № 132 від 08.12.2017 р. на загальну суму 86313,60 грн. з ПДВ; № 140 від 20.12.2017 р. на загальну суму 4395,60 грн. з ПДВ;

Позивачем 13.04.2018 р. було надіслано відповідачу претензію № 8/2323 про нарахування і оплату 519450,02 грн. штрафних санкцій за прострочення зобовязань за Договором №ЦУП-04/0104/17. Докази надіслання претензії долучено до матеріалів справи. Відповіді на вказану претензію відповідач не надав.

Відповідно до п.8.2 Договору у разі педопоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Так, позивач звернувся до суду позовом про стягнення з відповідача 519450,02 грн., з яких 437013,38 грн. нарахована за період з 01.10.2017 р. до 01.02.2018 р. включно, пеня, та 82436,64 грн. штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7791,76 грн. сплаченого судового збору.

2.2. Норми права застосовані судом. Оцінка суду.

Суд, проаналізувавши матеріали та зясувавши обставини справи, повно, всебічно і обєктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити частковоз огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки товару.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність другої сторони (покупця) для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин

Так, між Філією Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Хмарочос плюс (Постачальник) 14.06.2017 р. укладено Договір поставки № ЦУП-04/0104/17 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязується у 2017 році поставити і передати у власність Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення: шпали деревяні до залізничних колій, непросочені (код ЄЗС 03410000-7 деревина (шпали та бруси деревяні)), далі - Товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у Додатку до Договору (Специфікації), що є невідємними частинами Договору, а Покупець зобовязується прийняти Товар та здійснити оплату відповідно до умов договору (п.1.1. Договору).

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заявку на отримання товару покупець направив постачальнику 04.09.2017 р. Свій обовязок з поставки відповідач виконав частково, поставивши 600 шт. деревяних шпал, що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та скріплені печатками обох підприємств.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 551 цього ж кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі непоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Щодо позовних вимог про стягнення 82 436,64 грн. штрафу, суд, розглянувши зазначені вимоги зазначає, що такі є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд, розглянувши вимоги позивача щодо стягнення 437013,38 грн. пені, перевіривши поданий ним розрахунок, зазначає, що такий здійснено частково невірно, враховуючи наступне. Умовами Договору, а саме, п. 5.1. Договору встановлено, що поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Так, як уже встановлено судом, Договір укладено 14.06.2017 р., заявка на отримання товару надіслана 04.09.2017 р. Доказів неотримання надісланої заявки до матеріалів справи не долучено. Крім того, таке спростовується і фактом часткового виконання поставки товару. Отже, судом встановлено, що прострочення виконання Договору наступило із закінченням 2 (двох) місячного терміну для поставки (адже сторонами не визначено більш чітких умов про порядок поставки окрім рівномірними партіями), починаючи з 04.09.2017 р. (дата надіслання заявки) і до 04.11.2017 р.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені, зазначає, що правильним є нарахування пені в розмірі 292749,27 грн., оскільки при здійсненні власного розрахунку позивачем не було правильно визначено початок періоду прострочення, включено у розрахунок пені день поставки товару. Також судом враховано розрахунок позивача при нарахуванні пені на суму 584606,40 грн. за період з 20.12.2018 р. до 01.02.2018 р. включно, яка становить 125690,38 грн. Так, здійснивши перерахунок пені на суму 584606,40 грн. за період з 20.12.2018 р. до 01.02.2018 р., судом встановлено, що така становить 128613,41 грн. Однак, до задоволення підлягає сума пені, нарахована позивачем за вказаний період, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є вимоги про стягнення 292 749,27 грн. пені.

Суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 5627,79 грн. Решта суму сплаченого судового збору у даній справі суд покладає на позивача.

Враховуючи, що суддя Артимович В.М. перебував у відпустці з 01.04.2019 р. по 02.04.2019 р. включно, повний текст рішення складено та підписано 04.04.2019 р.

Керуючись ст. ст. 86, 74-79, 123, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Хмарочос плюс (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Б. Хмельницького, будинок 5; ідентифікаційний код 36587001) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр управління промисловістю Акціонерного товариства Українська залізниця (03038, м. Київ, вул. Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 40081389) 292749,27 грн. пені, 82436,64 грн. штрафу та 5627,79 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ відповідно до ст. 327 ГПК України видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.04.2019 р.

Суддя Артимович В.М.