ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================УХВАЛА
04 квітня 2019 року Справа № 915/793/19
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,
розглянувши матеріали
про: витребування транспортних засобів,
03.04.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 03.04.2019 (вх. № 5329/19) до товариства з обмеженою відповідальністю «УКРХІМРЕСУРС» про витребування від відповідача на користь позивача належних останньому транспортних засобів марки ОСОБА_1 д/н НОМЕР_1 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_2 та марки ОСОБА_1 д/н НОМЕР_3 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_4 та стягнення судових витрат.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/793/19 та визначено головуючим у справі суддю Смородінову О.Г.
Предметом даного позову виступає немайнова вимога позивача до відповідача про витребування рухомого майна з чужого володіння.
Підставою договір про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019; додаткова угода № 1 від 15.01.2019 до договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019; застосування норм статей 316, 317, 319, 320, 321, 386, 387, 397, 398, 400, 547, 548, 594, 612, 916, 917, 918 Цивільного кодексу України.
Дослідивши позовну заяву б/н від 03.04.2019 (вх. № 5329/19 від 03.04.2019), суд дійшов висновку, що остання на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі до Господарського суду Вінницької області з причин порушення позивачем правил територіальної юрисдикції (підсудності), встановлених ст. 27 ГПК України.
Так, параграфом 3 Глави 2 Розділу І Господарського процесуального кодексу України закріплено правила визначення територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ.
У відповідності до приписів частин 1 і 2 статті 27 ГПК України позов предявляється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Обґрунтовуючи підсудність даної справи, позивач посилається на положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та зазначає, що п. 1.1.1 Додаткової угоди місцем виконання договору визначено, в т.ч. адреса завантаження Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27, у звязку з чим звертається із даним позовом саме до Господарського суду Миколаївської області.
Разом із тим, як вбачається з умов наведеної додаткової угоди № 1 від 15.01.2019 до договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 та тексту договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019, їх умови не містять визначення місця їх виконання.
Так, положення п. 1.1.1 додаткової угоди, на які посилається позивач містять вказівку лише на «адресу завантаження», що не є тотожним місцю виконання договору, оскільки умовами зазначеної додаткової угоди передбачається маршрут перевезення (Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27 Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1), а також як адреса завантаження (Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27), так і адреса вивантаження (Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1).
Договір про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 взагалі не містить жодних посилань на місце його виконання.
Таким чином, ні договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019, ні додатковою угодою до нього не передбачено місце виконання договору, як і не передбачено особливих умов, з яких би можна було зробити висновок, що виконувати їх в силу певних особливостей товару, що поставляється, чи інших факторів, можна лише в певному місці.
Окрім того, п. 6.2 договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 встановлено, що у випадку, якщо Сторони в результаті переговорів не змогли дійти взаємної згоди щодо виниклих розбіжностей, спір передається на розгляд до відповідного господарського суду.
З урахуванням вищевказаних обставин суд вважає безпідставними посилання позивача на норму ч. 5 ст. 29 ГПК України, згідно якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятись також за місцем виконання цих договорів.
Крім того, суд вважає за необхідне зауважити таке.
Положеннями ст. 30 ГПК України визначено правила щодо виключної підсудності справ.
Так, відповідно до ч. 1 названої статті спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.
Спір, з яким товариство з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 03.04.2019 (вх. № 5329/19 від 03.04.2019) виник саме з договору перевезення і містить немайнову вимогу позивача до відповідача про витребування майна.
Разом з тим, у спірних правовідносинах перевізником виступає саме позивач, а майно, щодо якого виник спір, є рухомим.
За такого положення ст. 30 ГПК щодо виключної підсудності справ до даного позову не підлягають застосуванню.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно з ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.
Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на встановлені процесуальним законом вимоги щодо оформлення письмових доказів, які подаються до суду.
Так, у відповідності до приписів ч. ч. 2, 5 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п. 5.27 «Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смородінова