УХВАЛА

10.04.2019Справа № 916/3197/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за скаргою на дії та бездіяльність позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Одеська митниця ДФС (65078, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ГАЙДАРА, будинок 21, корпус А)
до за участю про Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" (03134, м.Київ, ПРОСП. АКАДЕМІКА КОРОЛЬОВА, будинок 12-Ж) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутарія" (79035, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЗЕЛЕНА, будинок 115 Б) стягнення 258 147,00 грн.
Представники:

від Стягувача: не з'явились;

від Боржника: не з'явились;

від Третьої особи: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились;

ВСТАНОВИВ

Одеська митниця ДФС звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" про стягнення збитків у розмірі 258 147,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач в порушення вимог частини 1 статті 936, частин 1, 2 статті 938, частини 1 статті 942, статей 944, 949, 953 Цивільного кодексу України та умов укладеного з Позивачем договору про надання послуг відповідального зберігання №54 від 02.03.2016 не забезпечив повне збереження переданого на відповідальне зберігання товару та не вжив заходи, необхідні для забезпечення схоронності товару, внаслідок чого виникла нестача товару, переданого Позивачем Відповідачу на відповідальне зберігання, а Позивач поніс збитки від втрати майна у розмірі ринкової вартості втраченого від нестачі майна та у зв'язку з додатковими витратами на оплату послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, які Відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2018 року справу №916/3197/17 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на користь Одеської митниці ДФС 258 147 грн. 00 коп. збитків та 3 872 грн. 21 коп. судового збору.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 916/3197/17 скасовано. Справу № 916/3197/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 916/3197/17 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 року підготовче засідання у справі №916/3197/17 призначено на 23.01.2019 року, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрутарія".

Як вбачається з інформації Діловодства спеціалізованого суду, 05.11.2018 року до Господарського суду м. Києва надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутарія" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2019 року зупинено провадження у справі № 910/3197/17 за позовом Одеської митниці ДФС до Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг", за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрутарія", про стягнення збитків у розмірі 258 147,00 грн. підлягає зупиненню до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду міста Києва з суду вищої інстанції.

18.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" скаргу на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 року відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17, до повернення матеріалів справи з суду вищої інстанції.

21.03.2019 року на адресу Господарського суду міста Києва повернуто матеріали справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 року поновлено провадження у справі № 916/3197/17, підготовче засідання призначено на 17.04.2019 року, визнано явку учасників справи у судові засідання обов'язковою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 року в задоволенні заяви Одеської митниці ДФС про розгляд справи в режимі відеоконференцїі від 21.01.2019 року відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 року розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17 призначено на 10.04.2019 року.

В судове засідання 10.04.2019 року представники учасників судового процесу та Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 03.04.2019 р., 05.04.2019 р. уповноваженим представникам Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Скаржника, роздруківками з офіційного веб-сайту Укрпошти.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка в судове засідання представників стягувача, боржника, державного виконавця не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч. 1 ст. 3 Закону)

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на користь Одеської митниці ДФС 258 147 грн. 00 коп. збитків та 3 872 грн. 21 коп. судового збору.

28.08.2018 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 року по справі №916/3197/17 видано наказ.

27.11.2018 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №916/3197/17 виданого 28.08.2018 року Господарським судом міста Києва.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 у справі № 916/3197/17 скасовано. Справу № 916/3197/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Заявою №3769 від 04.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" просило державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження №577722146, що підтверджується копією фіскального чеку від 04.01.2019 р., роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти.

07.02.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №53235801.

Як вбачається з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, 21.02.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про виведення виконавчого провадження №57772146 із зведеного виконавчого провадження №58323565.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

04.03.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві постанову про закінчення виконавчого провадження №57772146 від 21.02.2019 року. З вказаної постанови вбачається, що до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява боржника від 18.02.2019 р. з долученою до неї постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частинами 2, 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, Суд зазначає. що державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зобов'язаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження №57772146 з примусового виконання наказу №916/3197/17 виданого 28.08.2018 року Господарським судом міста Києва в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що заяву про боржника про закінчення виконавчого провадження разом з долученою до неї постановою Верховного Суду від 20.12.2018 року було отримано 05.01.2019 року. що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти за відстеженням поштового відправлення, а не 18.02.2019 року, як було зазначено державним виконавцем у постанові від 21.02.2019 року.

Таким чином, відповідно до частини 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зобов'язаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження №57772146 з примусового виконання наказу №916/3197/17 виданого 28.08.2018 року Господарським судом міста Києва 05.01.2019 року, тобто в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, а не 21.02.2019 року, тобто майже через півтора місяці.

Вказані дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №57772146 саме 21.02.2019 року свідчать про порушення строку для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" в частині визнання бездіяльності державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №57772146 неправомірною є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог Скаржника в частині зобов'язання державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження №53235801, Суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки до прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57772146 від 21.02.2019 року. При цьому, Суд зазначає, що скаржником невірно зазначено номер виконавчого провадження у скарзі, оскільки вірним є номер 57772146, а не 53235801.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" просило суд визнати дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року неправомірними та зобов'язання останнього скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року.

Судом встановлено, що 07.02.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №53235801.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. (ч.ч.1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження")

Вказана постанова про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року була винесена в межах зведеного виконавчого провадження №53235801 з примусового виконання наказів №№916/3197/17, 910/22866/16, 910/18887/17, 910/17309/16.

Суд зазначає, що після об'єднання виконавчих проваджень державним виконавцем вчиняються дії щодо виконання зведеного виконавчого провадження №53235801, так як діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника.

Однак, Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять, а Скаржником в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження погашення заборгованості у повному обсязі, стягнутої на підставі наказів №№910/22866/16, 910/18887/17, 910/17309/16, а також наявності підстав для закінчення вищенаведених виконавчих документів.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року в межах виконавчого провадження №53235801 відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих повноважень, у зв'язку з відсутністю доказів виконання боржником судових рішень.

За таких підстав, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" в частині визнання дій державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року неправомірними та зобов'язання останнього скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.02.2019 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини no. 15729/07, від 05.07.2012).

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17

Відповідно до статті 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд звертає увагу про необхідність відповідного органу державної виконавчої служби повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Толк Консалтинг" на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №916/3197/17 - задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №57772146 - неправомірною.

3. В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Дата підписання та складання повного тексту ухвали:15 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин