ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуСправа № 912/453/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №912/453/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Димура Ігоря Валентиновича, АДРЕСА_1

до відповідача Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с.Інгульське,

про стягнення 157 078,53 грн

Представники сторін:

від позивача - Полудень Є.О., адвокат, посвідчення №182 від 30.05.17;

від відповідача - участі не брали

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Димура Ігоря Валентиновича до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення грошових коштів в сумі 157 078,53 грн, з яких 139 105,40 грн заборгованість, 17 973,13 грн пеня, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському і міжміському повідомленні №29082018 від 29.08.2018 в частині оплати за перевезений вантаж.

Ухвалою від 22.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/453/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 20.03.2019 о 11:00 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

13.03.2019 позивачем подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи копії повідомлення про вручення відповідачу акту звіряння взаєморозрахунків.

20.03.2019 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів по справі, а саме оригіналів доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

Ухвалою від 20.03.2019 судове засідання у справі №912/453/ відкладено на 03.04.2019 о 09:00 год. з огляду на відсутність відомостей про направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі на адресу відповідача.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 03.04.2019 не забезпечив.

Поштовий конверт з ухвалою суду від 20.03.2019, направлений на адресу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", до господарського суду не повернувся.

Господарським судом ухвалу від 20.03.2019 направлено на адресу відповідача, повідомлену позивачем та підтверджену витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 27.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто на адресу суду 27.03.2019.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов.

За приписами ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, в силу приписів ст.2, 4 ЗУ "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі 27.02.2019, відповідач не був позбавлений можливості дізнатись в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача, відносно якого судом вжито достатніх заходів про сповіщення щодо судового засідання.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2018 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України" (надалі - ДП СГП ДКВС України (№37), Замовник) та Фізичною особою підприємцем Димурою Ігорем Валентиновичем (надалі - Перевізник) укладено Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському і міжміському повідомленні №29082018 (а.с.12-13), відповідно до пункту 1.3. якого Перевізник зобов'язується перевезти вантаж, а Замовник сплатити за перевезений вантаж, в узгодженні сторонами кількості.

Згідно пункту 3.1. Договору ціна послуг з перевезення встановлюється сторонами та фіксується в актах виконаних робіт, який додається та є невід'ємною частиною договору.

Розрахунки між сторонами проводяться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок протягом 5 днів від дати надання Перевізником рахунку та Акта виконаних робіт (пункт 3.2. Договору).

Виконані роботи або послуги підтверджуються Актом виконаних робіт (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 8.1. Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими особами та діє до 31.12.2018.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

03.09.2018 між сторонами підписано заяву на перевезення вантажу №1 (а.с. 14), відповідно до якої Перевізник мав виконати перевезення вантажу, а саме зерна сої в кількості 1000 тонн, за тарифом 220,00 грн/тонна з села Інгульське Устинівського району до с. Станційне Новобузького району Миколаївської області.

Виконуючи умови договору, Перевізником здійснено перевезення вантажу, що підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: №858272 від 11.09.2018, №858305 від 12.09.2018, №858261 від 10.09.2018, №857097 від 04.09.2018, №858253 від 10.09.2018, №858254 від 10.09.2018, №857008 від 04.09.2018, №857088 від 05.09.2018, №857093 від 05.09.2018, №857083 від 05.09.2018, №857082 від 05.09.2018, № 857073 від 08.09.2018, №857071 від 07.09.2018, №857070 від 10.09.2018, №857065 від 07.09.2018, №857069 від 07.09.2018, №857061 від 07.09.2018, №857058 від 06.09.2018, №857057 від 06.09.2018, №857006 від 06.09.2018, №857012 від 06.09.2018, №857013 від 06.09.2018, №857011 від 06.09.2018, №857010 від 06.09.2018 (а.с. 19-43)

Виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором підтверджується також підписаним сторонами актом виконаних робіт №32 від 17.09.2018, з якого вбачається, що Перевізник здійснив перевезення 859,57 тонн сої за тарифом 220 грн/тонна на суму 189 105,40 грн з ПДВ (а.с. 15).

Акт виконаних робіт підписано з боку Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" без зауважень.

05.10.2018 відповідачем здійснено часткову оплату в сумі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №214 від 08.10.2018 (а.с. 16).

Таким чином, сума боргу склала 139 105,40 грн

07.02.2019 Фізичною особою-підприємцем Димурою Ігорем Валентиновичем направлено на адресу відповідача Акт звірки взаєморозрахунків станом на 06.02.2019 (а.с. 17-18). Проте, на день звернення до суду відповідачем не надано підписаного акту та не сплачено суму боргу.

Враховуючи вищезазначене, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (частина 6 статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, вартість наданих послуг перевезення в повному обсязі не оплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 139 105,40 грн.

Докази сплати відповідачем заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 139 105,40 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу.

Крім суми основної заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 17 973,13 грн.

У відповідності до приписів частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі невиконання сторонами термінів взаєморозрахунків, винна сторона сплачує пеню за погодженням з іншою стороною, а у разі відсутності такого погодження - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Господарський суд перевірив розрахунок пені, зазначений позивачем в позовній заяві, та дійшов висновку, що останнім правомірно нараховано відповідачу пеню в розмірі 17 973,13 грн за період прострочення з 08.10.2018 по 15.02.2019 включно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Димура Ігоря Валентиновича до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" підлягають задоволенню повністю на суму 157 078,53 грн, з яких 139 105,40 грн основна заборгованість, 17 973,13 грн пеня.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається повністю на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України" (28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с.Інгульське, ідентифікаційний код 08680264) на користь Фізичної особи-підприємця Димура Ігоря Валентиновича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 157 078,53 грн, з яких 139 105,40 грн - заборгованість, 17 973,13 грн - пеня, а також 2 356,18 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2019.

Суддя В.Г. Кабакова