ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Справа №914/151/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Зварич О.В.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк", б/н від 08.02.2019 (вх. № 01-05/722/19 від 21.02.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.02.2019

про забезпечення позову

у справі №914/151/19 (суддя Цікало А.І.)

за позовом: Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк", м. Київ

до відповідача-1: Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, м. Львів

до відповідача-2: ОСОБА_4, м. Рава-Руська, Львівська область

до відповідача-3: ОСОБА_5, с.Коти, Яворівський район, Львівська область

до відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Едельвейс-тур", с. Нижня Рожанка, Сколівський район, Львівська область

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі та скасування реєстраційного запису щодо зміни складу засновників юридичної особи

За участю представників від:

позивача: не з'явився;

відповідача-1: не з'явився;

відповідача-2: не з'явився;

відповідача-3: не з'явився;

відповідача-4: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» від 04.01.2019 та скасування реєстраційного запису щодо зміни складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» від 11.01.2019 №9043036.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 914/151/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.02.2019.

30.01.2019 Акціонерне товариство «Міжнародний інвестиційний банк» подало суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур».

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що існує реальний ризик подальшого відчуження частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур», що призведе до безповоротного порушення прав позивача та неможливості захисту прав позивача в одному судовому провадженні, а також до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.02.2019 у справі №914/151/19 в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" від 30.01.2019 про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Едельвейс-тур" - відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована лише припущеннями заявника щодо можливості відчуження частки в статутному капіталі юридичної особи без подання відповідних доказів. Окрім того, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_6, який є одним із засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» та не є учасником даного судового процесу. Відтак, суд першої інстанції дійшов до висновку, що законні підстави для задоволення заяви Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про вжиття заходів до забезпечення позову відсутні.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Міжнародний Інвестиційний Банк" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.02.2019 у справі №914/151/19 скасувати, заяву про вжиття заходів забезпечення позову - задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що забезпечення позову у даній справі є необхідним для попередження можливості відчуження ОСОБА_5 третім особам частки, набутої за оскаржуваним договором купівлі-продажу, та зміни статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур», оскільки у випадку настання таких обставин, обрані позивачем способи захисту не забезпечать поновлення його порушених прав.

При цьому, скаржник зазначає, що обраний захід забезпечення позову не обмежує корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур», оскільки їм не заборонено вчиняти дії в межах визначених законом та статутом товариства правомочностей.

Відповідачі відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/151/19 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Зварич О.В. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.02.2019 у справі №914/151/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 25.03.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.04.2019

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили.

08.04.2019 до суду від скаржника поступило клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі уповноваженого представника Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк".

Відповідачі причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до пунктів 3,4,5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачі 1,3 належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень з відміткою поштового відділення, що повернулись на адресу суду.

Окрім того, на адресу суду повернулись повідомлення про вручення поштового відправлення ( ухвал суду) відповідачу-4 - Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур», однак такі повідомлення не містять відмітки поштового відділення про вручення судового рішення, дати вручення та прізвища особи, що його отримала.

Однак, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону вважаються, зокрема, суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про національного оператора поштового зв'язку" від 10.01.2002 № 10-р виконання функцій національного оператора поштового зв'язку покладено на УДППЗ "Укрпошта".

Отже, УДППЗ "Укрпошта" є розпорядником інформації щодо універсальних послуг поштового зв'язку (стосовно умов постачання товарів, послуг та цін на них).

Як вбачається з витягу з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення, ухвала суду від 25.03.2019 вручена відповідачу-4 02.04.2019 особисто.

Ухвали суду, надіслані на адресу відповідача-2 - ОСОБА_4 повернулись на адресу суду з відміткою на поштовому конверті «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення».

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

В той же час, згідно з п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Відповідно до ч.9 ст.137 ГПК України суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

За змістом ст. 137 ГПК України господарські суди, вживаючи заходи до забезпечення позову, зобов'язані точно вказати, які саме дії забороняється вчиняти відповідачу та іншим особам. Господарські суди не вправі забороняти особам вчиняти будь-які дії.

Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заява позивача про забезпечення позову обґрунтована тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено у межах виконавчого провадження №56425255, де стягувачем є Акціонерне товариство "Міжнародний Інвестиційний Банк", з порушенням ч.5 ст.656 ЦК України, ст.53-1 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.22,24 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

При цьому позивач зазначає, що процедура продажу частки розміром 51% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» відбулась протягом трьох днів, за ліквідаційною, а не ринковою вартістю (за 1 грн.), без проведення аукціону, що свідчить про зацікавленість сторін договору у відчуженні активів боржника у прискореному порядку. У зв'язку з укладенням оспорюваного договору, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи щодо зміни складу засновників та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур».

Наявність вказаних обставин, на думку позивача, свідчить, що існує реальний ризик подальшого відчуження спірної частки у статутному капіталі товариства, що призведе до безповоротного порушення законних прав та обов'язків позивача, ускладнити ефективний захист або поновлення його порушених прав та інтересів, оскільки позивач не зможе захистити свої права у межах одного провадження.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

(Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є, вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» від 04.01.2019 та скасування реєстраційного запису щодо зміни складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» від 11.01.2019 №9043036.

Позовні вимоги у даній справі направлені на захист порушених прав позивача - Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк", як стягувача у виконавчому провадженні, що полягають у реалізації корпоративних прав боржника - ОСОБА_4, які складали 51% частки статутного Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» з порушенням ч.5 ст.656 ЦК України, ст.53-1 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.22,24 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» за ціною 1 грн., яка, на переконання позивача, не відповідає дійсній ринковій вартості частки. У зв'язку з укладенням оспорюваного договору, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи щодо зміни складу учасників та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур».

Правові наслідки недійсності правочину визначені у ч.ч.1,2,3 статті 216 ЦК України, згідно яких: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування; якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

За ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» при збільшенні статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів номінальна вартість частки учасника товариства може бути збільшена на суму, що дорівнює або менша за вартість додаткового вкладу такого учасника.

Відтак, зміна складу учасників товариства чи збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів призведе до зміни номінальної вартості частки учасника товариства, зокрема, і вартості частки у статутному капіталі у розмірі 51%, що була відчужена за оспорюваним договором.

Отже, у разі здійснення державним реєстратором нових реєстраційних дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» у зв'язку з зміною розміру статутного капіталу чи складу учасників до закінчення розгляду даної справи, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк". Невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що заявлений позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» є обґрунтованим, адекватним, відповідає положенням ст. 137 ГПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасники товариства мають такі права: брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; брати участь у розподілі прибутку товариства; отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

Відтак, забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур», не порушить прав учасника товариства ОСОБА_6 та не є учасником даного судового процесу.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів вважає, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.02.2019 у справі №914/151/19 слід скасувати, а заяву Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" про забезпечення позову - задоволити.

Судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову та перегляд ухвали суду в апеляційному порядку розподілити Господарському суду Львівської області при вирішенні позову по суті, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270,271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.02.2019 у справі №914/151/19 скасувати.

3. Заяву Акціонерного товариства "Міжнародний Інвестиційний Банк" про забезпечення позову задоволити.

4. Заборонити суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти реєстраційні дії щодо зміни складу учасників та розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Едельвейс-тур» ().

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Орищин Г.В.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.04.2019