УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

01.04.2019Справа № 910/16410/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

до Національного банку України

про визнання відсутнім права вимоги

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання недійсним іпотечного договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (далі - ТОВ "Приватофис", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Національного банку України (далі - НБУ, відповідач) про визнання недійсним іпотечного договору № 72 від 02.04.2009 р. на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, Закону України "Про іпотеку".

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що при укладенні оскаржуваного договору забезпечення його сторонами не був погоджений розмір основного зобов'язання, що виникло у Приватного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" перед Національним банком України за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 р., а також на те, що оскаржуваний договір був вчинений за відсутності згоди на його укладення учасників/засновників товариства, а тому такий правочин має бути визнаний недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2019 р. за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов'язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", третя особа).

У підготовчому засіданні від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, надійшла позовна заява до Національного банку України про визнання відсутнім у НБУ права вимоги на повернення іпотекодавцем (ТОВ "Приватофис") за спірним договором усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 р., укладеним між НБУ та ПАТ КБ "Приватбанк".

Дослідивши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору не підлягає прийняттю до розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій України" завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними статтями визначені способи захисту прав та інтересів особи, права якої порушені, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, що вбачається з положень ст.ст. 4, 5 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Тобто, у розумінні вищенаведеної норми треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору - це ймовірні суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів. У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору.

Під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Зі змісту позовної заяви ТОВ "Тайлон" (третьої особи із самостійними вимогами) вбачається, що вказана особа посилається на потенційну можливість порушення її майнових прав як учасника (засновника) ТОВ "Приватофис", що є майновим поручителем за кредитним зобов'язанням, внаслідок задоволення вимог кредитора, у зв'язку з чим просить визнати відсутнім у НБУ права вимагати повернення ТОВ "Приватофис" усієї суми заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між НБУ та ПАТ КБ "Приватбанк".

За висновком суду вимога про визнання відсутнім права у НБУ (кредитора) вимагати від ТОВ "Приватофис" (боржника) сплати боргу за кредитним договором не є вимогою про встановлення юридичного факту, однак, такі доводи можуть розглядатися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право.

При цьому, така вимога не може бути предметом окремого позову, оскільки не стосується будь-яких прав чи обов'язків, тобто, її задоволення не призведе до поновлення чи захисту порушених прав і інтересів позивача. Водночас, господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких знаходиться спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин (зокрема, про стягнення грошових коштів за кредитним договором), а не встановлення самого факту відсутності таких відносин.

Ініціювання розгляду такої справи має на меті встановлення преюдиціальних обставин (фактів). Тому такий спосіб захисту права не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки не може забезпечити поновлення прав позивача внаслідок його невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин.

Таким чином, заявлена у позові ТОВ "Тайлон" вимога про визнання відсутнім права не відповідає способам захисту встановленим законом, оскільки не може забезпечити поновлення прав позивача внаслідок її невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин, а тому можливість розгляду такої вимоги у господарському суді відсутня.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постановах від 21.08.2018 у справі № 910/14144/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, відповідно до якого провадження у справі за вимогою про визнання відсутнім права було закрите, як таке, що не підлягає розгляду господарськими судами.

За таких обставин суд вважає, що у прийнятті позовної заяви ТОВ "Тайлон" до НБУ про визнання відсутнім права вимоги слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, на виконання ч. 6 ст. 175 ГПК України, суд роз'яснює заявнику, що спір про визнання відсутнім права вимоги підлягає розгляду господарським судом під час вирішення спору про стягнення заборгованості (звернення стягнення на предмет іпотеки) за відповідним кредитним договором.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" до Національного банку України про визнання відсутнім права вимоги.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та з цього дня може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.