04.04.2019Справа №910/2141/19
Господарський суд міста Києва, розглядаючи в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні справу за позовом Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Державного підприємства Національний центр Олександра Довженка, про розірвання договору та зобов'язання повернути нерухоме майно,
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Баринова О.І.
За участю представників учасників справи:
від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:Шевель І.П.
прокурор:Колодчина Р.В.
На розгляді господарського суду міста Києва перебували позовні вимоги Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення", в якому прокурор просить суд:
1) розірвати укладений 19.01.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення" (орендар) договір оренди №7718 нерухомого майна, що належить до державної власності;
2) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення" повернути нежитлове приміщення загальною площею 528,80 кв.м. на третьому поверсі корпусу №6 по вул. Васильківській, 1 у м. Києві за актом приймання-передачі у державну власність - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву.
Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2019 у справі №910/2141/19 позов Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення" про розірвання договору та зобов'язання повернути нерухоме майно задоволено повністю.

При цьому, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для представництва прокурором у даній справі інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву судом було встановлено, що листом вих. №30-10/436 від 15.01.2019 Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Прокуратури міста Києва, в якому просило прокуратуру вжити цивільно-правові заходи для усунення порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення" економічних інтересів держави шляхом пред'явлення позову до суду про дострокове розірвання Договору оренди №7718 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 19.01.2017, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення".

В обґрунтування свого листа Регіональне відділенням Фонду державного майна України по місту Києву вказувало на систематичне невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення" своїх грошових зобов'язань за вказаним договором зі сплати орендних платежів має наслідком порушення економічних інтересів держави. Однак Регіональне відділенням Фонду державного майна України по місту Києву, до завдань якого віднесено захист майнових інтересів держави та здійснення контролю за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна, немає можливості самостійно звернутись до суду із відповідним позовом, оскільки станом на січень 2019 року на рахунок за кодом програми 6611010 Керівництво та управління у сфері державного майна за КЕКВ 2800 вихідного залишку недостатньо для оплати судового збору за подання позовної заяви до господарського суду міста Києва про дострокове розірвання Договору оренди №7718 нерухомого майна, що належить до державної власності, від 19.01.2017, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Комплексні рішення".

Тобто, орган, на який покладено повноваження із вжиття заходів для захисту майнових інтересів держави та здійснення контролю за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна реалізовувати контроль, не має можливості звернутись до суду для виконання таких своїх обов'язків з підстав неможливості оплатити судовий збір (з урахуванням предмету спору у справі №910/4121/19) у розмірі 3 842,00 грн., тобто двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, судовий захист порушених прав та інтересів передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою захисту прав та інтересів зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Таке звернення до суду пов'язане з необхідністю сплати судового збору, що впливає на можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат. За статтею 2 цього Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 №R(81)7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

В чинній редакції Закону України "Про судовій збір" Фонд державного майна України та його регіональні відділення не звільнені від сплати судового збору за подачу позовів про захист майнових інтересів держави.

Захист у судах прав та інтересів інших осіб є однією з гарантій реалізації конституційного права кожного на судовий захист.

За змістом ст.ст. 1, 4, 6 Закону України "Про Фонд державного майна України" регіональні відділення здійснюють, зокрема, функції захисту майнових прав державних підприємств; здійснення контролю у сфері передачі державного майна в оренду та користування.

Відтак, можливість Фонду державного майна та його регіональних відділень реалізовувати покладені на них державою обов'язки, пов'язані із судовим захистом, зумовлені необхідністю сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Фінансування та матеріально-технічне забезпечення Фонду державного майна України здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Держава прагне до збалансованості бюджету України.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про структуру бюджетної класифікації України" від 12.07.1996 функціональною структурою видатків бюджетів України у розглядуваній сфері є правоохоронна діяльність та забезпечення безпеки держави. Економічна структура даних видатків - це видатки на оплату праці, нарахування на заробітну плату, придбання предметів постачання і матеріалів, видатки на відрядження, оплату послуг з утримання приміщень і обслуговування установ та організацій тощо. До цих видатків бюджету належать і капітальні видатки - придбання основного капіталу, капітальне будівництво, капітальний ремонт.

Усі ці видатки бюджету конкретизуються у відомчій структурі видатків бюджетної класифікації України, що затверджується Міністерством фінансів України.

Із матеріалів справи вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву не має достатнього розміру коштів за кодом програми 6611010 за КЕКВ 2800 для оплати судового збору для самостійного звернення до суду з метою належного виконання покладених Законом України "Про Фонд державного майна України" функцій та завдань.

Із пояснень представника відділення судом зроблено висновок, що склалася системна практика, яка повторюється із року в рік, коли при формуванні бюджетного запиту в кошторис включається достатню сума коштів для сплати судового збору, проте за наслідками завершення бюджетного процесу, такі видатки затверджуються у недостатньому розмірі.

З урахуванням викладеного та згідно із ст. 55 Конституції України наведене свідчить про створення перешкод Регіональному відділенні Фонду державного майна України по місту Києву у доступі до правосуддя, як елементу права особи на судовий захист.

Вказане свідчить про можливе неврахування наведених обставин при затвердженні кошторису витрат позивача.

Згідно ч. 6 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, та розуміючи складність бюджетного процесу, суд вважає за необхідне не встановлювати у ній строк для надання відповіді, а запропонувати особам, на адресу яких винесено окрему ухвалу, врахувати її зміст в бюджетному процесі наступних років.

Керуючись статтями 234, 246 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Винести на адресу Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України окрему ухвалу щодо виявлених ознак створення перешкод Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у доступі до правосуддя, як елементу права особи на судовий захист.

2. Міністерству фінансів України та Фонду державного майна України вжити заходів щодо належного фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині можливості останнім сплачувати судовий збір за подачу позовів про захист майнових інтересів держави.

3. Вказаним особам, врахувати наведене (за можливості) в бюджетних процесах наступних років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (04.04.2019) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 11.04.2018.

Суддя Р.В. Бойко