РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2019Справа № 910/15763/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ременергокомплект»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників справи:

від позивача не з'явились;

від відповідача Жуков А.О. (адвокат).

В судовому засіданні 19.03.2019 року, відповідно до положень ст. ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника відповідача, що повне рішення буде складено 04.04.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

26 листопада 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ременергокомплект" (позивач) надійшла позовна заява № 2037 від 13.11.2018 року до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року в сумі 709 075,37 грн., з них: основного боргу - 614 301,97 грн. (шістсот чотирнадцять тисяч триста одна гривня 97 копійок), пені - 80 616,49 грн. (вісімдесят тисяч шістсот шістнадцять гривень 49 копійок), 3% річних - 6867,00 грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят сім гривень) та індексу інфляції - 7289,91 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят дев'ять гривень 91 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року, зокрема, у визначені договором строки в повному обсязі не здійснив оплату вартості виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/15763/18, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 року підготовче засідання відкладено на 29.01.2019 року та продовжено Публічному акціонерному товариству «Київенерго» строк для подачі відзиву на позовну заяву.

В підготовчому засіданні 29.01.2019 року судом оголошувалася перерва.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 29.01.2019 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

11.02.2019 року через відділ діловодства суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву б/н від 05.02.2019 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що позивачем не було завершено весь передбачений умовами договору об'єм робіт. Крім того, відповідач вказав, що умови договору не передбачають нарахування пені у випадку порушення відповідачем строків розрахунків.

В підготовчому засіданні 12.02.2019 року судом оголошувалася перерва.

Суд відмічає, що в підготовчому засіданні 12.02.2019 року було розглянуте клопотання про витребування оригіналів документів (доказів) Акціонерного товариства «Київенерго».

Вказане клопотання відхилене як безпідставне.

Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що відповідно до ст.ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Втім, до поданого клопотання не надано доказів на підтвердження вжиття заходів для отримання цих доказів самостійно, як і не надано доказів на підтвердження причини неможливості самостійного отримання цих доказів, а для повного та об'єктивного розгляду справи № 910/15763/18 у суду відсутня необхідність витребовувати зазначені у вказаному клопотанні документи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягають.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 21.02.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/15763/18 до судового розгляду по суті на 05.03.2019 року.

В судовому засіданні 05.03.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 19.03.2019 року представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 19.03.2019 року не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ременергокомплект» (надалі - позивач, підрядник) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (надалі - відповідач, замовник) укладено договір про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в п. 1.2. договору, а замовник - прийняти і оплатити виконані роботи.

В п. 1.2. договору визначено найменування робіт: Заміна трубок вбудованого пучка конденсатора конденсаторної групи типу КГ2-6200-2 ТГ-1 (половинка), ТЕЦ-5.

Згідно з п. 3.1. договору, ціна договору згідно з договірною ціною та кошторисною документацією до неї становить 699 959,94 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 116 659,99 грн.).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Умовами п. 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником за фактом виконання робіт на підставі підписаних сторонами акт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 (далі довідка КБ-3) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідних актів.

Згідно п. 4.3. договору підрядник щомісяця до 20 числа звітного місяця передає замовнику акт КБ-2в і довідки КБ-3 (з печатками, погоджені цехом, з актами списання матеріалів замовника, актам дефектування, уточненими кошторисами після актів дефектування, видатковими товаротранспортними накладними на матеріали та ін.).

На виконання умов договору про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року позивач виконав, а відповідач прийняв обумовлені вказаним договором роботи на загальну суму 614 301,97 грн., що підтверджується актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2018 року.

Згідно Довідки від 14.05.2018 року про вартість виконаних робіт за травень 2018 року їх вартість становить 614 301,97 грн.

Вказані акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2018 року (форми КБ-2в) та довідка від 14.05.2018 року про вартість виконаних робіт за травень 2018 року (форми КБ-3) зі сторони відповідача були підписані уповноваженою особою - директором СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго».

Зауважень до обсягу та якості виконаних робіт у відповідача до позивача не виникло.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з вимогою № 1032 від 15.08.2018 року про про сплату заборгованості за договором, до якої долучено акти звіряння розрахунків.

В свою чергу, у відповідь на вище зазначену вимогу позивача листом № 42АУ/23/2001 від 30.08.2018 року відповідач визнав заборгованість за договором.

Проте, відповідач суму заборгованості за договором про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року в розмірі 614 301,97 грн. не сплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати виконаних робіт.

При цьому, відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що роботи за договором були виконані з простроченням строків та не в повному обсязі. Крім того, відповідач вказав, що умови договору не передбачають нарахування пені у випадку порушення відповідачем строків розрахунків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача 614 301,97 грн. за виконані згідно договору про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року роботи до суду не представлено.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов'язання по виконанню робіт відповідно до договору, так і факт виникнення у відповідача зобов'язання з їх оплати є акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2018 року, який сторонами належним чином оформлений та підписаний без будь-яких зауважень.

Суд наголошує, що акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2018 року є первинним бухгалтерським документом, який засвідчує здійснення господарської операції і містить інформацію про вартість виконаних робіт.

Отже, підписання відповідачем акту № 1 приймання виконаних підрядних робіт за травень 2018 року, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і який відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за виконані роботи.

Водночас, будь-яких доказів наявності зауважень замовника щодо робіт, матеріали справи не містять, а сторонами не наведено, що зокрема підтверджується підписаними сторонами без заперечень актом форми КБ-2в та довідкою КБ-3 (копії містяться в матеріалах справи).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 614 301,97 грн. за виконані позивачем роботи на підставі договору про закупівлю робіт № 33/ТЕЦ5-27-18 від 14.03.2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

При зверненні до суду позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати виконаних робіт: пені - 80 616,49 грн., 3% річних - 6867,00 грн. та індексу інфляції - 7289,91 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настють правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За приписами ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та сторонами не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем зобов'язання у вигляді неустойки (пені), а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За таких обставин, чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання зобов'язань, що виникли між сторонами, шляхом позадоговірного встановлення пені, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

З огляду на викладені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені відсутні, відтак позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 80 616,49 грн. задоволенню не підлягають.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу, що 3% річних та індекс інфляції позивач нараховує на суму 614 301,00 грн.

При перевірці наданого позивачем розрахунку індексу інфляції, судом встановлено, що загальна сума індексу інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 17 856,96 грн.

Також, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 6917,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції та 3% річних, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних за порушення грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт підлягають задоволенню за розрахунком позивача - 7289,91 грн. (індексу інфляції) та 6867,00 грн. (3% річних).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 628 458,88 грн. з них: основного боргу - 614 301,97 грн., 3% річних - 6867,00 грн. та індексу інфляції - 7289,91 грн.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 9426,88 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (, адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ременергокомплект" (, адреса: 61128, м. Харків, проспект Льва Ландау, 151) грошові кошти: основного боргу - 614 301,97 грн. (шістсот чотирнадцять тисяч триста одна гривня 97 копійок), 3% річних - 6867,00 грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят сім гривень), індексу інфляції - 7289,91 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят дев'ять гривень 91 копійка) та судовий збір - 9426,88 грн. (дев'ять тисяч чотириста двадцять шість гривень 88 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2019р.

Суддя О.В. Котков