ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" квітня 2019 р. Cправа № 902/772/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Українського державного геологорозвідувального інституту, м.Київ

до Виробничо-комерційного підприємства "Росита", с.Іванів Калинівського району Вінницької області

про стягнення 14153,64 грн заборгованості згідно договору підряду

за участю представника відповідача: ОСОБА_1 - керівник;

представник позивача в судове засідання не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство Український геологорозвідувальний інститут 29.11.2018 звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Виробничо-комерційного підприємства "Росита" 14153,64 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №КД2336-00 від 01.03.2013, в тому числі 9795,00 грн основного боргу, 837,30 грн 3% річних та 3521,34 грн інфляційних.

За вказаним позовом ухвалою суду від 04.12.2018 відкрито провадження у справі №902/772/18 для розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі.

22.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та 22.02.2019 пояснення, в яких останній проти позовних вимог заперечує та просить суд в їх задоволенні відмовити, поміж іншого, зазначаючи, що позивачем послуги вказані в ОСОБА_2 № 4/2015 від 16.12.2015 не надано. Окрім того, відповідач вказує про відсутність правових підстав для здійснення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, що є предметом договору, після скасування абзацу 3 п.26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами.

18.02.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти тверджень відповідача, зазначаючи, що останній не звертався до позивача з пропозиціями щодо зміни та розірвання Договору. Окрім того, будь-яких зауважень або заперечень щодо повноти та належного надання послуг по договору 4 етапу 2015 року, а також мотивованої відмови від підписання акту наданих послуг відповідач не надав.

Ухвалою суду від 28.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 02.04.2019.

На визначену судом дату з'явився представник відповідача. Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час його проведення повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, 01.04.2019 від позивача надійшло клопотання №343 від 27.03.2019 про проведення судового засідання 02.04.2019 без участі його представника, за наявними у справі доказами, у зв'язку із неможливістю забезпечити його явку на визначений судом день.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.03.2013 між Виробничо-комерційним підприємством "Росита" (далі по тексту також - замовник, відповідач) та Українським державним геологорозвідувальним інститутом (далі по тексту також - виконавець, позивач) укладено договір № КД2336-00 з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування ділянкою надр в с. Іванів ( свердловина №70) (далі по тексту - Договір).

Пунктом 10.4 Договору сторони узгодили, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 03 січня 2016 року.

Всі зміни, що вносяться до умов цього Договору оформлюються Додатковими угодами, що є невід'ємними частинами цього Договору (п.10.1 Договору).

В подальшому сторонами підписано Додаткову угоду №1 від 02.12.2013 та Додаткову угоду №2 від 02.12.2014, якими внесено зміни та доповнення до Договору, у зв'язку із чим, умови останнього будуть досліджені із врахуванням їх змісту.

Так, згідно п.1.1 Договору (із врахуванням внесених змін), Виконавець зобов'язується надати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язується прийняти й оплатити послуги з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - Послуги) ділянкою надр в с.Іванів (свердловина №70), відповідно до умов цього Договору.

Моніторинг та наукове супроводження здійснюється згідно Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 96 від 11.03.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.03.2013 за № 500/23032 та Угоди про умови користування надрами №4295 від 03.01.2013, що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами" (п.1.2 Договору із врахуванням внесених змін).

Відповідно до п.1.3 Договору, обсяг послуг, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в Календарному плані у Додатку 1, який є невід'ємною частиною цього Договору та складається Виконавцем щорічно.

Строки надання послуг та їх етапів (підетапів) визначаються Календарним планом (Додаток №1) на поточний рік (п.3.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що перелік звітної документації, що підлягає оформленню та здаванню Виконавцем ОСОБА_2 за окремими етапами (підетапами) надання послуг та за Договором у цілому, також вимоги до їх змісту визначаються цим Договором.

За умовами п.п. 4.2., 4.3. Договору, по завершенню кожного етапу (підетапу) Виконавець надає ОСОБА_2 здавання-приймання наданих послуг в 2-х примірниках та інформаційний звіт у письмовій формі. ОСОБА_2 протягом 5 робочих днів з дня одержання звітних документів та ОСОБА_2 здавання-приймання послуг, якщо надані послуги відповідають умовам Договору, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний та належним чином оформлений ОСОБА_2 здавання-приймання послуг.

Відповідно до п.5.1 Договору, загальна вартість послуг визначається Протоколом узгодження договірної ціни, що є Додатком 2 до цього Договору і складає у 2015 році: 32 550 грн., крім того ПДВ 20% - 6 510 грн, всього: 39 060 грн.

Пунктом 5.3 Договору сторони узгодили, що ОСОБА_2 перераховує Виконавцю аванс у розмірі 100% від вартості наданих послуг за відповідним етапом (підетапом). Перерахування авансу здійснюється на підставі рахунку-фактури Виконавця протягом 10 робочих днів з дати отримання рахунку.

Згідно з п.5.4. Договору, остаточний розрахунок за виконаний етап (підетап) здійснюється ОСОБА_2 на підставі ОСОБА_2 здавання-приймання наданих послуг протягом 10 робочих днів з дати його підписання.

Як слідує із змісту Календарного плану надання послуг з моніторингу та наукового супроводження надрокористування на 2015 рік, сторонами узгоджено порядок їх виконання у чотири етапи та вартість відносно кожного.

Відповідно до 4 етапу, визначеному в Календарному плані, Виконавець зобов'язаний виконати в грудні 2015 році узагальнення і оцінку результатів проведення моніторингу та наукового супроводження, підготовку висновків, рекомендацій і звітів для надрокористувача та звітів до центрального органу виконавчої влади України. Вартість даного етапу встановлено в розмірі 9765,00 грн.

05.10.2015 позивачем виставлено рахунок на оплату №979 авансування моніторингу та наукового супроводження надрокористування ІV етап за додатковою угодою на 2015 на суму 9765,00 грн.

В подальшому, листом №2325 від 16.12.2015, позивач надіслав відповідачу звітні матеріали згідно четвертого етапу додаткової угоди на 2015 рік до Договору та Акт здавання-приймання наданих послуг №4/2015 від 16.12.2015 (далі по тексту також - ОСОБА_2) в двох примірниках з проханням зворотного переадресування акта після його підписання.

Відповідач розрахунок за надані послуги не здійснив, у зв'язку із чим, 22.04.2016 позивач на адресу останнього направив вимогу сплатити їх вартість у розмірі 9765,00 грн.

Вказана вимога залишено відповідачем без реагування, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

При цьому, суд зазначає, що питання відносно виконання сторонами зобов'язань по перших трьох етапах судом не досліджується, оскільки в ході судового розгляду сторони підтвердили їх обопільне виконання.

Зважаючи на встановлені обставини справи суд враховує наступне.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст.902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договором, відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 не повернув Виконавцю підписаний та оформлений належним чином акт здавання-приймання послуг, будь-яких письмових зауважень щодо якості або невідповідності наданих послуг умовам договору ОСОБА_2 на адресу позивача також не направляв.

Вирішуючи питання щодо прийняття відповідачем визначених четвертим етапом виду послуг, суд критично оцінює заперечення останнього відносно вказаної обставини з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Так, главою 63 ЦК України, яка регулює порядок взаємовідносин, які виникають між сторонами в процесу надання та отримання послуг, не унормовано алгоритм дій відносно їх передання та прийняття. Таким чином, суд, на підставі вищевикладеної норми Кодексу вважає за можливе застосувати положення ст.882 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, -відповідачем не вжито заходів відносно письмового повідомлення позивача про наявність заперечень відносно якості наданих послуг, а також не повернуто адресанту отриманий ОСОБА_2 здавання-приймання послуг № 4/2015 від 16.12.2015 із обґрунтуванням підстав відмови від його підписання.

Окрім того, відповідачем не заявлено зустрічної вимоги про визнання ОСОБА_2 недійсним, як того вимагають приписи ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України і таким він в судовому порядку не визнаний, у зв'язку із чим, відповідачем не спростовано факт надання позивачем обумовлених послуг четвертого етапу.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем отримано ОСОБА_2 здавання-приймання наданих послуг від 16.12.2015 №4/2015 - 23.12.2015, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54) та не заперечується останнім, позивачем виконано умови Договору щодо надання послуг четвертого етапу в обумовлений сторонами строк.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 в розумінні п.4.3 Договору вважається підписаним, у зв'язку із чим, у відповідача виникло зустрічне зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг, у визначений п.5.4 Договору строк, який становить 10 робочих днів з дати його підписання.

Також судом оцінюються критично заперечення відповідача щодо відмови приймати послуги за четвертий квартал 2015, які, на переконання відповідача, не надавалися, у зв'язку із відсутністю правових підстав для здійснення моніторингу та наукового супроводження надрокористування після скасування абзацу 3 п.26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами.

Так, з матеріалів справи слідує, що Договір, умовами якого покладено на позивача зобов'язання щодо надання послуг, сторонами не розірвано та є чинним на момент прийняття рішення у даній справі, у зв'язку із чим сторони зобов'язані виконувати обумовлені в ньому обов'язки та нести відповідальність за їх невиконання.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення за надані послуги 9795,00 грн, тоді як матеріалами справи, зокрема ОСОБА_2 №4/2015 здавання приймання наданих послуг, рахунком на оплату №979 від 05.10.2015, підтверджується їх вартість у розмірі 9765,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі 9765,00 грн, який узгоджений та визначений сторонами, зокрема в календарному плані (а.с.30).

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 837,30 грн 3% річних та 3521,34 грн втрат від інфляції, які нараховані за період з 16.01.2016 по 21.11.2018.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання у вказаний строк, він є боржником, що прострочив.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені є правомірними, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

При цьому, суд зазначає, що визначений позивачем період нарахування вказаних вимог узгоджується з умовами договору.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що заявлена позивачем вимога про стягнення 3521,34 грн втрат від інфляції не перевищує суми визначену судом, у зв'язку із чим, підлягає задоволенню. Тоді як, при розрахунку інфляційних втрат останнім допущено помилку, у зв'язку із чим, дана вимога задовольняється судом частково, у розмірі визначену судом - 834,74 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

При цьому суд зазначає, що інші доводи відповідача судом не беруться до уваги, оскільки, з огляду на викладене вище, вони не впливають на висновок суду.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничо-комерційного підприємства "Росита" (вул.Механізаторів, буд.1, с.Іванів, Калинівський район, Вінницька обл., 22432, ) на користь Українського державного геологорозвідувального інституту (вул.Автозаводська, 78-А, м.Київ, 04114, ) 9765,00 грн - заборгованості за надані послуги; 834,74 грн - 3% річних; 3521,34 грн - втрат від інфляції; 1762,00 грн - судового збору.

3. В частині стягнення 30 грн - заборгованості за надані послуги; 2,56 грн - 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12 квітня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, вул.Автозаводська, 78-А, м.Київ, 04114;

3 - відповідачу, вул.Механізаторів, буд.1, с.Іванів, Калинівський район, Вінницька обл., 22432