ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 р. Справа № 917/1087/18

м. Полтава

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавської області,39600

до Фізичної особи - підприємця Дітковського Олексія Васильовича, АДРЕСА_3; адреса проживання: АДРЕСА_1

про стягнення 93 410,99 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення 93 410,99 грн. збитків, завданих територіальній громаді м. Кременчука внаслідок порушення земельного законодавства. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 10.10.2016р. по 24.10.2017р. за користування відповідачем земельною ділянкою площею 3 446 кв.м. без правовстановлюючих документів Кременчуцькій міській раді Полтавської області фізичною особою-підприємцем Дітковським О.В. завдано збитки.

В порядку ст. 46 ГПК України позивач подав до суду заяву про уточнення (збільшення розміру позовних вимог) (вх. № 323 від 15.01.2019р.), якою просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 113 427,93 грн. збитків за користування відповідачем земельною ділянкою площею 3 446 кв.м. без правовстановлюючих документів з 11.10.2016р. по 24.10.2017р.

Дана заява прийнята судом до розгляду в судовому засіданні 15.01.2019 р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (вх. № 1429 від 14.02.2019р.).

Ухвалою суду від 11.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.10.2018р. на 11-40 год.

11.10.2018р. ухвалою судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 15.11.2018р. на 11-40 год.

15.11.2018р. ухвалою суду відкладено розгляд справи на 15.01.2019р. на 15-00 год.

15.01.2019р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 917/1087/18 до судового розгляду по суті на 14.02.2019р. на 14-00 год.

Відповідач відзив на позов не надав. В заяві (вх. № 9484 від 11.10.18 р.) з позовними вимогами не погоджується та позов не визнає. У заяві (вх. № 10641 від 15.11.2018р.) повідомив суд про намір скористатися правом, наданим ст. 331 ГПК України, та подати до суду заяву про розстрочку виконання рішення суду по вказаній справі в рамках її розгляду з додатковим погодженням з представником позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Ухвала від 11.09.2018р., яка була направлена на адресу відповідача (АДРЕСА_3) повернулась до суду з відміткою пошти на конверті, що за даною адресою адресат не проживає. Ухвала, направлена на адресу: АДРЕСА_1 відповідачем отримана.

Ухвала суду від 11.10.2018р., яка була направлена на адресу відповідача (АДРЕСА_3) повернулась до суду з відміткою пошти на конверті, що за даною адресою адресат не проживає. Ухвала, направлена на адресу відповідача, вказану у позові (АДРЕСА_1), відповідачем одержана, що підтверджується поштовим повідомленням.

Ухвала від 15.11.2018р., яка була направлена за адресою, вказану у позові (АДРЕСА_1) повернулась до суду з відміткою пошти на конверті про інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення. Ухвала, направлена за адресою - АДРЕСА_3 повернулась до суду з відміткою пошти - неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача.

Ухвала суду від 15.01.2019р., яка була направлена на адреси відповідача, зазначені у позовній заяві, повернулась до суду з відміткою пошти на конверті про те, що будівля знаходиться в оренді, відмовились отримувати - (АДРЕСА_1); про закінчення встановленого строку зберігання - (АДРЕСА_3).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.02.2019р. відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно п. п. 3-5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, з врахуванням вищезазначеного, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

В судовому засіданні 14.02.2019р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив.

10.10.2016 року згідно договору купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна (об'єкт нерухомості, а.с.20-21), центр торгівлі: за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі рішення позачергової IV сесії Кременчуцької міської ради VII скликання від 16.02.2016 року проспект 50-річчя Жовтня перейменована на проспект Леся Українки, а.с.71-72), посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «СІВЕРСЬКИЙ ВАЛ» продав, а Дітковський Олексій Васильович (далі - відповідач) придбав об'єкт нерухомого майна, що в цілому складається з: центру торгівлі легковими автомобілями з пунктом діагностики на чотири пости, у власність, який розташований на земельній ділянці площею 3 446 кв.м, кадастровий номер - НОМЕР_2.

Даний правочин підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 70165903 від 10.10.2016 року (а.с.22).

Як вказує позивач, 07.10.2015 року, зазначена сформована земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 була передана в оренду гр. ОСОБА_4 для експлуатації та обслуговування центру торгівлі легковими автомобілями з пунктом діагностики на чотири пости (код КВЦПЗ 03.09) по АДРЕСА_2, яка в свою чергу 19.05.2016 року подарувала зазначене приміщення ТОВ «СІВЕРСЬКИЙ ВАЛ» (згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 132385265 від 27.07.2018 року, а.с.29-37).

Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 07.12.2016 року за вих. № 01-19/2223 було направлено лист відповідачу щодо необхідності врегулювання питання належного оформлення право установчих документів на земельну ділянку (а.с.38).

Відповідач 16.05.2017 року звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про видачу рішення про надання згоди на поділ чи об'єднання земельних ділянок користувачем (а.с.39).

За результатами розгляду заяви заявника та доданих документів 13.10.2017р. рішенням XXVI сесії міської ради VII скликання про надання чи відмову в наданні згоди на поділ та об'єднання земельних ділянок в м. Кременчуці (а.с.44) ФОП Дітковському О.В. було відмовлено в поділі земельної ділянки, в зв'язку з неможливістю використання об'єкту за функціональним призначенням без гостьової стоянки.

Пунктом 2 вищезазначеного рішення зобов'язано відповідача звернутися до позивача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3 446 кв.м. для експлуатації та обслуговування центру торгівлі легковими автомобілями з пунктом діагностики на чотири пости по АДРЕСА_2.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру, заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 24.10.2017р. відповідачем було оформлено договір купівлі-продажу та відчужено права на об'єкт нерухомого майна (об'єкт нерухомості), центр торгівлі: за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинським О.Ю.(а.с.30,32-33).

Таким чином, відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів в період з 10.10.2016р. по 24.10.2017р., хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об'єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 120, 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

27.11.2017р. Кременчуцькою міською радою відповідачу за вх. № 01-50/2548 було направлено лист - повідомлення з викликом на засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства (а.с.45-46).

Повторні листи на адресу ФОП Дітковського Олексія Васильовича було направлено 14.12.2017року за вих. № 01-44/2704 (а.с.47-48) та 15.01.2018 року за вих. № 01-50/56 (а.с.49-50).

11.05.2018р. рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 510 було затверджено акт комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства від 18.01.2018 р., за користування земельною ділянкою загальною площею 3 446 кв.м по АДРЕСА_2, нанесених фізичною особою-підприємцем Дітковським О.В. Кременчуцькій міській раді Полтавської області, у зв'язку з порушенням земельного законодавства за період з 10.10.2016р. по 24.10.2017р. у сумі 93 410,99 грн.(а.с.51).

В матеріалах справи міститься акт по відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства від 18.01.2018р., затверджений вищезазначеним рішенням, в якому комісією встановлено, що земельна ділянка площею 3 446 кв.м, розташована у АДРЕСА_2 використовувалась ФОП Дітковським О.В. на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2016.р. Термін використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів з 10.10.2016р. по 24.10.2017р. Розмір збитків заподіяних Кременчуцькій міській раді Полтавської області - 93 410,99 грн.(а.с.52).

17.05.2018 р. на адресу відповідача був направлений лист за № 01-50/974 з рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 510 від 11.05.2018 р. та з пропозицією добровільної сплати завданої шкоди позивачу протягом місяця (а.с.51).

Зазначені обставини щодо несплати ФОП Дітковьким О.В. коштів за користування земельною ділянкою та не вчинення ним дій, спрямованих на укладення договору оренди із позивачем, зумовили звернення Кременчуцької міської ради до суду з відповідним позовом у даній справі.

В подальшому Кременчуцька міська рада подала уточнення до позовної заяви (вх. № 323 від 15.01.2019р.), в яких збільшила розмір позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 113 427,93 грн. збитків за період з 11.10.2016р. по 24.10.2017р. за користування відповідачем земельною ділянкою площею 3 446 кв.м. без правовстановлюючих документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.22 Цивільного кодексу України, ст.224 ГК України, 152,156, 157 Земельного кодексу України та просить стягнути на його користь з відповідача 113 427,93 грн. збитків внаслідок порушення відповідачем земельного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши додані до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже, з дня реєстрації прав власності на нерухоме майно та до дня їх відчуження відповідач більш ніж 1 (один) рік не вчиняв жодних дієвих дій для оформлення права на користування земельною ділянкою під об'єктом нерухомого майна.

Проте, з моменту виникнення права власності на зазначене нерухоме майно у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під нерухомим майном.

Договір оренди земельної ділянки відповідач із позивачем не уклав і відчужив нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності, площею 3 446 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2.

На підставі ст. 22 ЦК України, 224 ГК України, ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України, рішення Кременчуцької міської ради від 11.05.2018р. позивач нарахував відповідачу збитки (неодержаної орендної плати за землю) за період користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 11.10.2016 року по 24.10.2017 року, оскільки відповідач користувався земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів, в зв'язку з чим, Кременчуцька міська рада не одержала доходів, як власник земельної ділянки, але могла б одержати, якби її право не було порушено.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками зокрема є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Земельний кодекс України (далі - ЗК України) та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини першої статті 156 ЗК України).

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Саме на землекористувача покладається обов'язок вчинення певних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Невиконання вказаного обов'язку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаної орендної плати за землю), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Наведене узгоджується і з позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 17.02.2016р. у справі №3-1160г15.

Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється КМ України.

Відповідно до п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМ України від 19.04.1993 № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідно до п. 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка задала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як встановлено вище, відповідачем проявлена бездіяльність у вчиненні передбачених чинним законодавством заходів по своєчасному оформленню права користування земельною ділянкою, на якій знаходилось належне відповідачу на праві власності нерухоме майно з 11.10.2016р. по 24.10.2017р.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та понесеними позивачем збитками полягає в тому, що саме неправомірна бездіяльність та не оформлення договору на право оренди земельної ділянки відповідачем, призвели до неотримання позивачем доходу від орендної плати за земельну ділянку, яку протягом вказаного періоду використовував відповідач.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015року по справі № 3-210гс14 та від 30.11.2016 р. по справі № 922/1008/15, від 14.09.2016 року у справі № 703/5377/14, від 17.02.2016 року у справі №904/5857/14, від 01.07.2015р. у справі №916/3311/14 та від 07.10.2015р. у справі №916/3371/14, у постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2016 року у справі № 916/1008/15-г.

Разом з цим, розмір доходу відповідача за період з 11.10.2016 р. по 24.10.2017 р. було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується і сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачем договору оренди.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В розрахунку позовних вимог, позивач виходив з періоду - 11.10.2016 р. по 24.10.2017 р. Розмір збитків, нарахований Кременчуцькою міською радою у вигляді орендної плати за землю за вказаний період, виходячи із нормативно грошової оцінки землі (а.с.56) із застосуванням коефіцієнту індексації та понижуючого коефіцієнту за відповідний рік (а.с.57-64).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в сумі 113 427,93 грн. підлягають задоволенню, як такі, що обґрунтовані та підтверджені наявними в справі доказами.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79,123,129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Дітковського Олексія Васильовича, АДРЕСА_3; адреса проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавської області,39600, - збитки, заподіяні територіальній громаді м. Кременчука внаслідок порушення земельного законодавства у розмірі 113 427,93 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.