СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Справа № 905/1753/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Слободін М.М.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність, адвокат

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС", м.Краматорськ Донецької області (вх.№19 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р., повний текст складено 03.12.2018р. (суддя Величко Н.В.)

у справі № 905/1753/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС", м.Краматорськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля, м. Білицьке Донецької області

про стягнення 476 714, 09 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПСМК ОРІС звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля інфляційних втрат у розмірі 380 700,26 грн. та 3% річних у розмірі 96 013,83 грн., всього 476 714,09 грн.

В підставу позову покладено рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2015 у справі № 905/1524/15, яким з відповідача стягнуто 1 169 072,06 гривень заборгованості, 159 957,79 гривень пені, 19 463,19 гривень річних, 412 995,64 гривень інфляційних втрат, 35 229,76 гривень судового збору, та на примусове виконання якого видані накази від 05.01.2016.

Ухвалою суду від 22.03.2016 по справі № 905/1524/15 визнано наказ господарського суду Донецької області № 905/1524/15 від 05.01.2016 року про стягнення з ТОВ ПСМК ОРІС на користь ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля пені у сумі 683 683,92 гривень, судових витрат за зустрічним позовом у сумі 10 255,26 гривень та за апеляційною скаргою у сумі 11 280,79 гривень, а всього 705 219,97 гривень таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Визнано наказ господарського суду Донецької області № 905/1524/15 від 05.01.2016 року про стягнення з ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля на користь ТОВ ПСМК ОРІС 1 169 072,06 гривень заборгованості, 159 957,79 гривень пені, 19 463,19 гривень річних, 412 995,64 гривень інфляційних втрат, 35 229,76 гривень судового збору, а всього 1 796 718,47 гривень таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 705 219,97 гривень.

У звязку з тим, що заборгованість погашена відповідачем в рамках виконавчого провадження №57098632: 31.08.2018 726 758,56 грн., 04.09.2018 364 739,94 грн., позивач вважає наявним у нього право на нарахування та стягнення з відповідача за прострочення грошового зобовязання інфляційних втрат у розмірі 380 700,26 грн. та 3% річних у розмірі 96 013,83 грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, що зумовило звернення з цим позовом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі №905/1753/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення 476 714, 09 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" 3 % річних у розмірі 44 103,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 180 306,23 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що грошове зобовязання ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" перед ТОВ "ПСМК ОРІС" виникло до ухвалення судового рішення у справі № 905/1524/15, на підставі договору підряду № 2113-ДС/Р-2014, а отже, 3% річних та інфляційні, нарахування яких передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України, мають здійснюватись на суму основного боргу, стягнуту за таким рішенням суду за весь час до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум пені, 3% річних, а також судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі №905/1753/18 та ухвалити нове, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" 476 714,09 грн., з яких інфляційних втрат 380 700,26 грн., 3% річних за користування коштами 96 013, 83 грн.

Апелянт вважає рішення господарського суду таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема ст.625 Цивільного кодексу України, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Наголошує, що положеннями ч.5 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникнути з рішення суду. Отже, грошове зобовязання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. При цьому припинення відповідного договору (на підставі якого виникла відповідальність за порушення грошового зобовязання) жодним чином не свідчить про припинення нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки факт порушення відповідачем зобовязань в частині оплати основного боргу встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Зазначає, що висновки суду, щодо правомірного нарахування 3% річних та інфляційних втрат лише на суму заборгованості за договором підряду №2113-ДС/Р-2014, не узгоджуються з приписами статті 625 Цивільного кодексу України та постановою ОСОБА_3 Верховного суду від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2019 р. сформовано судову колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_4 - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019р. у справі №905/1753/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі № 905/1753/18, зобовязано відповідача надати суду відзив на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечило, з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі № 905/1753/18, рішення залишити без змін.

Вважає, що обовязок ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" перед ТОВ "ПСМК ОРІС" щодо оплати виконаних робіт виник з договору підряду №2113-ДС/Р-2014. Отже, грошовим зобовязанням у договірних відносинах між сторонами у справі щодо договору підряду, є саме сума боргу за вказаним договором, на яку можуть нараховуватися інфляційні та 3 відсотки річних, а не судове рішення, яке було винесено у подальшому, яким підтверджено порушення зобовязання за договором.

Крім того, на думку відповідача, постанова ОСОБА_3 Верховного суду, на яку послався позивач, регулює деліктні правовідносини, щодо можливості виникнення грошового зобовязання через завдання матеріальної і моральної шкоди між особою, яка таку шкоду завдала та потерпілою особою.

До того ж, відповідно до ч.2 ст.550 Цивільного кодексу України проценти на неустойку не нараховуються.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2019р. справу №905/1753/18 призначено до розгляду на 12.02.2019р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019р. у справі №905/1753/18, з урахуванням ухвали суду від 18.02.2019р., оголошено перерву в судовому засіданні до 21.02.2019р. о 10:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. у справі №905/1753/18 оголошено перерву в судовому засіданні до 05.03.2019р. об 11:30год., клопотання позивача про участь у судовому засіданні у справі №905/1753/18 в режимі відеоконференції задоволено, доручено Північному апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції 05.03.2019р. об 11:30 год. у приміщенні Північного апеляційного господарського суду.

У звязку з перебуванням у відпустці головуючого судді Склярук О.І. та судді Россолова В.В., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2019р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_5 головуючий суддя, суддя Слободін М.М., суддя Гетьман Р.А.

У судовому засіданні 05.03.2019р. оголошено перерву до 04.04.2019р. о 12:00год., судове засідання ухвалено провести в режимі відеоконференції.

Представник позивача(апелянта) в судових засіданнях підтримував вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача у судових засіданнях просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС" на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі №905/1753/18.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судових засіданнях пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2015р. у справі №905/1524/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення 1 782 319,58 гривень задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» 1 169 072,06 гривень заборгованості, 159 957,79 гривень пені, 19 463,19 гривень річних, 412 995,64 гривень інфляційних втрат, 35 229,76 гривень судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» про стягнення 683 683,92 гривень неустойки (пені) за порушення строків виконання робіт задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» 436 394,10 гривень пені, 6 545,91 гривень судового збору. В іншій частині зустрічних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 29.10.15р. у справі № 905/1524/15 задоволено.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.10.15р. у справі №905/1524/15 скасовано частково.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК "ОРІС" пені у сумі 683 683 грн. 92 коп. задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальності "ПСМК "ОРІС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" пеню у сумі 683 683 грн.92 коп., та судові витрати за зустрічним позовом у сумі 10 255 грн. 26 коп. та за апеляційною скаргою у сумі 11 280 грн. 79 коп.

У частині вирішення спору за первісним позовом рішення суду від 29.10.2015р. у справі № 905/1524/15 залишено без змін.

Доручено господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2015р. у справі №905/1524/15 встановлено наступне.

09 липня 2014 року між сторонами укладений договір підряду № 2113-ДС/Р-2014, згідно з п.п.1.1.,1.2. якого ОСОБА_6 (Товариство з обмеженою відповідальності "ПСМК ОРІС") на свій ризик за завданням Замовника зобовязався на підставі узгодженого сторонами дефектного акту, який містить перелік і обсяг робіт, виконати на обєкті Замовника роботи з поточного ремонту теплових мереж котельних № 1,3 м.Добропілля, а Замовник - прийняти і оплатити виконані роботи в порядку і строки передбачені договором.

Ціна договору становить 1 454 646,63 гривень, у тому числі 20% ПДВ у сумі 242 441,11 гривень (п.2.1. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.01.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.10.1. договору).

Підставою для оплати виконаних ОСОБА_6 робіт, є представлений ОСОБА_6 оформлений належним чином наступний пакет документів: рахунок-фактура, підписаний сторонами ОСОБА_6 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3). Замовник перераховує на поточний рахунок ОСОБА_6 відповідні суми грошових коштів протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня після підписання представлених ОСОБА_6 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3).(п.3.1. договору)

Судом при розгляді справи № 905/1524/15 встановлено, що позивач виконав ремонтні роботи, що підтверджується ОСОБА_6 приймання виконаних робіт № 1/09 від 22 вересня 2014 року на суму 152 746,21 гривень, № 2/09 від 23 вересня 2014 року на суму 224 749,30 гривень, № 3/09 від 23 вересня 2014 року на суму 88 553,00 гривень, 4/10 від 16 жовтня 2014 року на суму 205 911,01 гривень, № 5/10 від 27 жовтня 2014 року на суму 183 813,08 гривень, № 6/10 від 27 жовтня 2014 року на суму 63 242,87 гривень, № 7/11 від 25 листопада 2014 року на суму 250 056,59 гривень, а всього на суму 1 169 072,06 гривень.

Відповідачем виконані роботи не оплачені, а тому вказана сума є його боргом, який підлягав стягненню.

Крім того, позивачем були нараховані пеня за період з 31.12.2014 по 12.08.2015, 3% річних за період з 31.12.2014 по 12.08.2015, інфляційні втрати за період з 31.12.2014 по 12.08.2015. Суд дійшов висновку при розгляді справи 905/1524/15, що обґрунтованими сумами є: пеня у розмірі 159 957,79грн., 3% річних 19 463,19 грн., інфляційних втрат 412 995,64 грн.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 Совтрансавто-Холдинг проти України, а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 29.10.2015р. у справі №905/1524/15 видані відповідні накази від 05.01.2016р.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою господарського суду Донецької області від 22.03.2016 по справі №905/1524/15 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПСМК «ОРІС» про визнання наказів господарського суду Донецької області від 05.01.2016 по справі №905/1524/15 такими, що не підлягають виконанню, задоволено.

Визнано наказ господарського суду Донецької області № 905/1524/15 від 05 січня 2016 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» пені у сумі 683 683,92 гривень, судових витрат за зустрічним позовом у сумі 10 255,26 гривень та за апеляційною скаргою у сумі 11 280,79 гривень, а всього 705 219,97 гривень таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Визнано наказ господарського суду Донецької області № 905/1524/15 від 05 січня 2016 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь Товариства з обмеженою відповідальності «ПСМК «ОРІС» 1 169 072,06 гривень заборгованості, 159 957,79 гривень пені, 19 463,19 гривень річних, 412 995,64 гривень інфляційних втрат, 35 229,76 гривень судового збору, а всього 1 796 718,47 гривень таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 705 219,97 гривень.

Згідно інформації про виконавче провадження №57098632 станом на 05.09.2018, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_7 29.08.2018р. відкрито виконавче провадження за № 57098632 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 05.01.2016 № 905/1524/15 на суму 1 091 498,5 грн.

Сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи, що за платіжним дорученням № 367 від 31.08.2018 з депозитного рахунку приватним виконавцем ОСОБА_7 перераховано ТОВ "ПСМК ОРІС" 726 758,56 грн. з призначенням платежу: "примусово стягнуті кошти на користь ТОВ "ПСМК ОРІС" згідно в/п №905/1524/15 від 05.01.16р. ВП №57095632 без ПДВ"; за платіжним дорученням № 378 від 04.09.2018р. з депозитного рахунку приватним виконавцем ОСОБА_7 перераховано ТОВ "ПСМК ОРІС" 364 739,94 грн. з призначенням платежу: "примусово стягнуті кошти на користь ТОВ "ПСМК ОРІС" згідно в/п №905/1524/15 від 05.01.16р. ВП №57095632 без ПДВ".

Таким чином, в рамках виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 05.01.2016 № 905/1524/15 на суму 1 091 498,5 грн., рішення суду виконано повністю 04.09.2018р.

Посилаючись на прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання за рішенням суду, зазначаючи, що рішення виконано лише 04.09.2018, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат наступним чином: з 07.12.2015 (день набрання законної сили судовим рішенням) по 21.03.2016 (дата ухвали суду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 705 219,97 грн.) виходячи з суми у розмірі 1 796 718,47 грн.; з 23.03.2016 (наступна дата після ухвали) по 30.08.2018 (дата сплати в межах виконавчого провадження суми 726 758,56 грн.) виходячи з суми боргу у розмірі 1 097 498,50 грн.; з 01.09.2018 (наступна дата після попереднього погашення) по 03.09.2018 (повне виконання рішення суду 04.09.2018) виходячи з суми боргу 365 749,94 грн., що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання.

Чинне законодавство України не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу, в т.ч. і з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Водночас слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідних сум (неустойки ) у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються.

При цьому, обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання, також як і 3% річних та інфляційні, не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, рішення суду за своєю правовою природою є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. В даному спорі само по собі рішення суду по справі № 905/1524/15 не є грошовим зобовязанням або підставою його виникнення, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобовязання, яке виникло у ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" перед ТОВ "ПСМК ОРІС" до ухвалення судового рішення у справі №905/1524/15, на підставі договору підряду № 2113-ДС/Р-2014 від 09.07.2014 року, що встановлено рішенням господарського суду у справі № 905/1524/15.

З огляду на наведене, нарахування 3% річних та інфляційних, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України, мають здійснюватись на суму основного боргу, стягнуту за таким рішенням суду за весь час до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих цим рішенням сум пені, 3% річних, інфляційних, та судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 550 Цивільного кодексу України проценти на неустойку не нараховуються.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткову обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 44 103,71грн., а також інфляційних нарахувань у сумі 180 306,23грн.

Посилання апелянта на висновки, викладені у постанові ОСОБА_3 Верховного суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, є помилковими, оскільки висновки, викладені у наведеній постанові стосуються саме деліктних правовідносин, зокрема, щодо можливості виникнення цивільних прав і обовязків, як зазначається в ч.5 ст.11 Цивільного кодексу України, на підставі рішення суду, через завдання матеріальної і моральної шкоди між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою, які є відмінними від договірних правовідносин, що виникли між сторонами з договору підряду.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі №905/1753/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі № 905/1753/18 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСМК ОРІС", м.Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р. у справі № 905/1753/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.11.2018р.( повний текст складено 03.12.2018р.) у справі № 905/1753/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 04.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 09.04.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя М.М. Слободін