ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.04.2019 Справа № 908/762/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 29.03.2019 (вх. № 822/08-07/19 від 29.03.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А)

до відповідача 1 Держави Україна, (01220, м. Київ, вул. Банкова, буд. 11)

до відповідача 2 Запорізького окружного адміністративного суду, (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 65-В)

про відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди в розмірі 9244,34 грн. та немайнової шкоди в розмірі 92443,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 через систему «Електронний суд» до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», м. Запоріжжя б/н від 29.03.2019 до Держави Україна і до Запорізького окружного адміністративного суду, м. Запоріжжя про відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди в розмірі 9244,34 грн., завданої обмеженням доступу до суду в Україні, та немайнової шкоди в розмірі 92443,40 грн., завданої відсутністю в національному законодавстві необхідної чіткості і точності.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2019 справу № 908/762/19 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Пунктом 1 частини 1 статті 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» позовну заяву, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, у зв'язку з наступним.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач в позовній заяві вказує на те, що 03.08.2015 позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним рішення-вимогу про надання додаткових документів № 37023 від 25.04.2013. При зверненні до суду з даним позовом позивач керувався нормами п. 1 ст. 99 КАС України, якими передбачено можливість подавати позов в межах строку звернення до адміністративного суду: або у встановлений цим Кодексом строк; або у встановлений іншими законами строк. У зазначеному випадку позивач керувався п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, який встановлює, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2015 залишено без розгляду позовну заяву ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним рішення-вимогу про надання додаткових документів № 37023 від 25.04.2013 з підстав, що позивачем порушено встановлений КАС України 6-ти місячний строк звернення до суду. Крім того, в цій же ухвалі Запорізьким окружним адмінсудом зазначено, що строк звернення до суду, визначений, ст., ст. 56, 102 Податкового кодексу України, може застосовуватись щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, у підтвердження чого посилається на лист Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1935/11/13-11. Проте, Запорізьким окружним адмінсудом не враховані зміни до Податкового кодексу України, внесені в 2013 році, якими платникам податків надано право на оскарження будь-якого рішення контролюючого органу. Отже, позивач вважає, що своїми діями Запорізький окружний адмінсуд позбавив його права обирати в межах якого строку звернутися до адміністративного суду (встановленого КАС України або Податковим кодексом України), а також права обирати яке рішення контролюючого органу оскаржувати. Внаслідок позбавлення позивача права вибору обмежується доступ до суду. Через заборону застосовувати право вибору виникає суперечність між КАС України та Податковим кодексом України. Однак можливість виникнення таких суперечностей врегульована ст. 5 Податкового кодексу України, яка встановлює правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами: у разі, якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього кодексу. Позивач зауважує, що в адміністративних судах України відбувається неоднакове застосування п. 1 ст. 99 КАС України. 12.04.2017 позивач звернувся до Запорізького окружного адмінсуду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 14.09.2015 про залишення без розгляду позову ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним рішення-вимогу про надання додаткових документів № 37023 від 25.04.2013, сподіваючись, що суд врахує зміни до податкового законодавства. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2017 заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Внаслідок ігнорування Запорізьким окружним адмінсудом принципу верховенства права, позивача позбавлено права на справедливий судовий розгляд, порушено принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. З урахуванням наведеного, на підставі ст. 56 Конституції України, позивач просить відшкодувати за рахунок держави матеріальну шкоду в розмірі 9244,34 грн. (розмір матеріальної шкоди позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення митниці про коригування митної вартості товару позивач сплатив додаткові 9244,34 грн. митних платежів), завдану обмеженням до ступу до суду в Україні, та немайнову шкоду в розмірі 92443,40 грн., завдану відсутністю в національному законодавстві необхідної чіткості і точності. Визначити порядок виконання рішення - шляхом стягнення з державної казначейської служби України на користь ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» заявлених до стягнення сум. Також за текстом позовної заяви позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача Запорізький окружний адміністративний суд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За змістом ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Позивач в поданій позовній заяві просить відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 9244,34 грн., завдану протиправними діями Запорізького окружного адміністративного суду шляхом винесення ухвали від 14.09.2015 про залишення без розгляду позову ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним рішення-вимогу про надання додаткових документів № 37023 від 25.04.2013 та ухвали від 08.06.2017 про залишення без задоволення заяви про перегляд ухвали від 14.09.2015 за нововиявленими обставинами, а також відшкодувати немайнову шкоду в розмірі 92443,40 грн., завдану відсутністю в національному законодавстві необхідної чіткості і точності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України по справі № 19-рп/2011 від 14.12.2011 рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України і законодавством про судочинство. Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

Суд (суддя) як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у даній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Виходячи з положень статей 173, 174 ГК України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9244,34 грн., завданої обмеженням доступу до суду в Україні, та відшкодування немайнової шкоди в розмірі 92443,40 грн., завданої відсутністю в національному законодавстві необхідної чіткості і точності, не є наслідком порушенням з боку відповідача 2 правил здійснення господарської діяльності, на наявність інших господарських відносин з відповідачем 2 позивач не посилається.

Крім того, слід врахувати, що держава є особливим суб'єктом господарського судочинства. Держава не може безпосередньо здійснювати в суді свої права та обов'язки, її інтереси потребують захисту представниками. Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції.

Коли держава виявляється на місці особи, що має відшкодовувати шкоду, вона вимушена виступати «проти себе». Заходи примусу повинні бути застосовані не щодо держави, а спрямовані на конкретний державний орган або іншу особу, уповноважену виступати від її імені, що випливає з особливої форми представництва держави в господарському обороті, множинності осіб, які виступають від її імені.

Враховуючи положення діючих норм Господарського процесуального кодексу України дана справа не відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до правил Господарського процесуального кодексу України одна і та сама особа не може мати у справі два різні правові статуси. Проте, позивачем в позовній заяві при зазначення сторін у справі вказано Запорізький окружний адміністративний суд як відповідача 2 і одночасно за текстом позовної заяви позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача Запорізький окружний адміністративний суд, що суперечить чинному процесуальному законодавству.

Згідно до ч.1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що судом відмовлено у відкритті провадження у даній справі, клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача Запорізький окружний адміністративний суд судом не розглядалося.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 ст. 175 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне зазначити позивачу, що відповідно до вищезазначених норм Конституції України судові рішення можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, з дотриманням правил подання апеляційної та касаційної скарги відповідно, а не в інший суд першої інстанції з іншою юрисдикцією.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст., ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», м. Запоріжжя у відкритті провадження у справі за позовом до Держави Україна і до Запорізького окружного адміністративного суду, м. Запоріжжя про відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди в розмірі 9244,34 грн., завданої обмеженням доступу до суду в Україні, та немайнової шкоди в розмірі 92443,40 грн., завданої відсутністю в національному законодавстві необхідної чіткості і точності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 03.04.2019.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua, телефон контакт-центру 0-800-501-492.

Суддя Н.Г. Зінченко

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.