ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" березня 2019 р. Cправа № 902/703/18

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства "Агрокомерс" (вул. Північна, 17, м.Вінниця, 21011)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" (провулок 50-річчя Жовтня, будинок 2, село Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340)

про стягнення 35 194, 66 грн.

За участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.

Представники сторін

позивача: Говор Д.І. - згідно договору про надання правової допомоги від 18.07.2018 р., згідно ордеру ВН № 072762 від 22.10.2018 р.;

відповідача: Антощук В.Д. - за довіреністю № 1-18 від 25.11.2018 р.

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Агрокомерс" звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" про стягнення 35194,66 грн., з яких: 3479,38 грн. - курсової індексації, 2758,06 грн. - пені, 25619,98 грн. - штрафу, 342,84 грн. - 3 процентів річних, 2994,40 грн. - інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 2507172 від 25.07.2016 р., в частині проведення своєчасних розрахунків за отриманий товар.

Ухвалою від 05.11.2018 р. було відкрито провадження у справі № 902/703/18 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 04.12. 2018 р.

28.11.2018 р. від представника відповідача до суду надійшов відзив № 1 від 28.11.2018 р. на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві відповідач посилається на п.5.1. договору, де сторони домовились, що Покупець зобов'язується здійснити оплату вартості Товару згідно умов, наведених у Специфікаціях, але в будь-якому випадку не пізніше 31.12.2016 року. При цьому зазначає, що Покупець здійснив оплату вартості товару до 31.12.2016., а саме: 01.12.2016 р., в той час товар був поставлений тільки 05.12.2016 р. Договором передбачено, а саме, п.8.1.4., що у разі порушення строків оплати, визначених п. 5.1. даного договору, понад 20 календарних днів, Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від суми грошового зобов'язання.

Проте, представник відповідача зазначає, що відповідач здійснив оплату вартості Товару з дотриманням умов Договору. При визначенні вартості Товару в іноземній валюті, відсутні підстави для обрахунку інфляційних втрат відносно національної валюти.

Ухвалою від 04.12.2018 р. було здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2019 року.

18.01.2019 р. від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що п. 5.1 договорiв поставки сформульовано в такiй редакції: «Сторони домовились, що Покупець зобов'язується здiйснити оплату вартостi Товару згiдно умов, наведених в Специфiкацiях, але в будь-якому випадку не пiзнiше 31 грудня 2016 р.». Даний пункт повинен тлумачитися за правилами, визначеними ст. 213 ЦК України. Так, згiдно з ч. 3 зазначеної статтi, при тлумаченнi змiсту правочину беруться до уваги однакове для всього змiсту правочину значення слiв i понять, а також загальноприйняте у вiдповiднiй сферi вiдносин значення термiнiв. Якщо буквальне значення слiв i понять, а також загальноприйняте у вiдповiднiй сферi вiдносин значення термiнiв не дає змоги з'ясувати змiст окремих частин правочину, їхнiй змiст встановлюється порiвнянням вiдповiдної частини правочину зi змiстом iнших його частин, усiм його змiстом, намiрами сторiн. Щоб правильно витлумачити намiри сторiн, потрiбно п. 5.1 договору порiвняти з п. 2.1, який визначає: «Конкретний асортимент Товару, його кiлькiсть, цiна за одиницю та вартiсть всього Товару, умови оплати наведені у Специфiкацiях до Договору, які є невід'ємними його частинами». Отже, пiдписуючи вiдповiднi Специфiкації на поставку партiй Товару, Вiдповiдач погоджувався, серед iншого, i на умови (в т.ч. строки i термiни) оплати, якi в них передбаченi.

Представник позивача зазначив, що умови оплати, згiдно п. 5.1 складаються з двох частин: 1) оплата здійснюється згiдно умов, наведених у специфiкацiях; 2) оплата здiйснюється не пiзнiше 31 грудня 2016 року. При цьому було б явною помилкою вiдкидати першу частину та п. 2.1 і заснувати свої мiркування тiльки на другiй частинi п. 5.1. При укладеннi договорiв сторони розумiли цей пункт наступним чином: Покупець зобов'язується здiйснити оплату вартостi Товару згiдно умов, наведених у Специфiкацiях, а якщо Специфiкації таких умов не визначають, то не пiзнiше 31 грудня 2016 року. Практично це означало, що умова про « 31 грудня» повинна застосовуватися лише в тому разi, якщо Покупець не пiдпише чи не поверне специфiкацiю Постачальнику. Сторони не визначали б умов оплати у специфiкацiях, якщо б не мали намiрiв їx застосовувати.

Щодо курсової рiзницi представник позивача зазначив наступне.

Вiдповiдно до ч. 2 ст. 533 Цивiльного кодексу України, якщо в зобов'язаннi визначено грошовий еквiвалент в iноземнiй валютi, сума, що підлягає сплатi у гривнях, визначається за офiцiйним курсом вiдповiдної валюти на день платежу, якщо iнший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи iншим нормативно-правовим актом. Таким чином, хоча положення чинного законодавства i визначають нацiональну валюту України як єдиний законний платiжний засiб на території України, вони не мiстять заборони на вираження у договорi грошових зобов'язань в iноземнiй валютi, визначення грошового еквiвалента зобов'язання в iноземнiй валютi, а також на здiйснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку змiни курсу гривнi по вiдношенню до іноземної валюти.

Також представник позивача зазначив, що вiдповiдно до ст. 632 ЦК України, цiна в договорi встановлюється за домовленiстю сторiн; змiна цiни пiсля укладення договору допускається лише у випадках та на умовах, встановлених договором або законом. Отже, сторонам надано право визначати у договорi, зокрема, грошовий еквiвалент зобов'язання в iноземнiй валютi, що дає можливiсть учасникам цивiльного обороту уникати впливу iнфляцiйних процесiв на суму їxнix грошових зобов'язань. Також пiдлягають врахуванню положення укладених сторонами договорiв, а саме, згiдно п. 5.5 покупець зобов'язаний самостiйно визначити суму платежу, здiйснивши його iндексацiю на коефіцієнт, пов'язаний зi змiною курсу гривнi до долара США, сплативши таку суму в строки, передбаченi договором. У п.п. 5.5-5.8 встановлюється спосiб вирахування курсової рiзницi, застосований Позивачем у розрахунку цiни позову. Крiм того, згiдно п. 5.9, проiндексованi суми платежiв є грошовим зобов'язанням покупця перед постачальником з оплати товару, яке покупець повинен виконати. Це означає i те, що прострочення курсової рiзницi є простроченням оплати товару i тягне за собою застосування заходiв вiдповiдальностi у виглядi штрафу, пенi незалежно вiд розумiння змiсту п. 5.1. Таким чином, yci податковi наслiдки та зобов'язання в галузi бухгалтерського облiку виникають лише пiсля надходження коштiв курсової iндексації.

Підготовче засідання призначене на 22.01.2019 р. не відбулося, в зв'язку із перебуванням судді Колбасова Ф.Ф. на лікарняному.

Ухвалою суду від 25.01.2019 р. було продовжено строк підготовчого провадження у справі № 902/703/18 на 30 днів та призначено підготовче засідання на 25.02.2019 р.

Ухвалою від 25.02.2019 р. було відкладено підготовче засідання до 04.03.2019 р.

04.03.2019 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 28.03.2019 р.

На визначену судом дату - 28.03.2019 р. в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задоволити. Зазначив про те, що відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за товар в межах строків, визначених у Специфікації, а не до 31.12.2016 р.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у позові з підстав, визначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 2507172 (в подальшому - Договір), відповідно до умов якого, у строки зумовлені цим Договором Постачальник (позивач) зобов'язується поставити та передати, у власність Покупця (відповідач) насіннєвий матеріал (надалі "Товар" або "Насіння") та пестициди і агрохімікати (надалі "Товар" або "Препарати"), а Покупець зобов'язується прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов Договору (додаткових угод та Специфікацій до нього).

Згідно з п. 2.1. Договору конкретний асортимент товару, його кількість, ціна за одиницю та вартість всього товару, умови оплати наведені в Специфікаціях до Договору, які є невід'ємними його частинами.

Вартість Договору складається із сум всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору, та суми процентів за користування товарним кредитом (п. 2.3. Договору).

В п. 2.4. Договору сторони визначили грошовий еквівалент ціни Товару в іноземній валюті - долар США. Ціна Товару зазначається у сумі, що еквівалентна долару США за курсом на міжбанківському валютному ринку України, який існує на момент підписання даного Договору (Специфікації).

Прийом товару по кількості і якості проводиться Покупцем у момент одержання його від Постачальника. Покупець зобов'язаний провести аналіз поставленого Товару на предмет його відповідності державним стандартам в строк не більше 15 календарних днів з моменту передачі Товару. Покупець має право заявити Постачальнику претензії по якості протягом 20 календарних днів з моменту отримання Товару. Документами, що підтверджують кількість та асортимент Товару, є видаткові накладні. Дата, що вказана у видатковій накладній, є датою прийняття Покупцем відповідної партії Товару (п.3.3, 3.4, 3.5, 3.7 Договору).

Згідно п. 4.1. Договору, умови та місце поставки (передачі) Товару: CРТ (згідно Інкотермс у редакції 2000 року) - господарство Покупця, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Тиврівський р-н, с. Строїнці, якщо інше не буде визначено у Специфікаціях.

Поставка Товару здійснюється окремими партіями, згідно письмової заявки Покупця, протягом 3-х днів з моменту отримання заявки, в якій вказуються реквізити вантажоодержувача, строк поставки, конкретний асортимент та кількість Товару, що постачається (п. 4.3.Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовились, що Покупець зобов'язується здійснити оплату вартості Товару згідно умов, наведених у Специфікаціях, але в будь-якому випадку,не пізніше 31.12.2016 року.

Згідно п.5.9. Договору проіндексовані суми платежів є грошовим зобов'язанням Покупця перед Постачальником з оплати Товару, які Покупець повинен виконати.

Згідно п. 6.1, 6.2, 6.3 та 6.5 Договору, Постачальник надає покупцю товарний кредит (відстрочення платежу), в тому числі, якщо останній не виконав свої зобов'язання із попередньої оплати, у розмірі ціни отриманого і не оплаченого Покупцем Товару на період: з дати отримання Товару Покупцем до дати його фактичної оплати. Процентна ставка по товарному кредиту до дати вказаної в п. 5.1. цього Договору становить «-» річних. Нарахування процентів за користування товарним кредитом, розмір яких встановлено в п. 6.2 цього Договору здійснюється Покупцем за весь період користування товарним кредитом та сплачується в строк, передбачений для кінцевої оплати товару. У разі дострокової оплати Товару Покупцем, проценти за користування товарним кредитом перераховуються за фактичну кількість днів користування товарним кредитом. У разі прострочення оплати Товару, процентна ставка за користування товарним кредитом після дати вказаної в п. 5.1. цього Договору дорівнює 25% річних, самостійно розраховується та сплачується Покупцем за весь період існування заборгованості за переданий Товар. Постачальник може відмовитись від нарахованих на його користь процентів, письмово повідомивши про це Покупця.

Відповідно до п. 7.1 Договору, Покупець зобов'язується оплатити Товар та сплатити проценти за користування товарним кредитом у порядку, згідно із Договором, та у строки і в розмірах, згідно зі Специфікаціями.

Згідно п. 8.1.3, 8.1.4, 8.2. Договору, за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення. У разі порушення строків оплати визначених п. 5.1. даного договору понад 20 календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від суми грошового зобов'язання. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за цим договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності по цих вимогах складає 3 (три) роки.

25 липня 2016 року Сторонами підписано та скріплено печатками Специфікацію №1 до Договору № 2507172 від 25.07.2016 р., у відповідності до якої, Постачальник зобов'язався поставити Покупцю Рімон 10% к.е.(1 л) в кількості 60 л, ціна за одиницю, у.о., без ПДВ - 47,80, ціна за одиницю, грн., без ПДВ - 1186,11. Загальна вартість Специфікації складає: 85 399,92 грн., в тому рахунку, ПДВ - 14233, 32 грн., що станом на 26.07.2016 р. за курсом долара США на міжбанківському валютному ринку України еквівалентно 3442,15 $. Курс гривні до долара США на міжбанківському валютному ринку України: $=24,81 грн.

Товар по даній Специфікації до Договору постачається на умовах 20 % оплати від загальної суми у розмірі 17079,98 грн., в тому рахунку, ПДВ 20% складає: 2846,66 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця (разом або частками) до 1 вересня 2016 р., 80% оплати від загальної суми договору в розмірі 68319,94 грн., в тому рахунку, ПДВ 20% складає 11386, 66 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця (разом або частками) до 01.11.2016 р.

Товар постачається на умовах СРТ (згідно Інкотермс у редакції 2000 року) - господарство Покупця, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с.Строїнці.

Позивачем було виписано рахунок на оплату № 172 від 25.07.2018 р. до Договору поставки № 2507172 від 25.07.2016 р. на суму 85399, 92 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем 01.12.2016 р. проведено оплату за товар на суму 85399, 92 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с. 18).

Товар, зазначений в Специфікації, був поставлений відповідачеві 05.12.2016 р., тобто після проведення останнім оплати, що підтверджується видатковою накладною № 251 від 05.12.2016 р., підписаною та скріпленою печатками сторін.

Таким чином, позивач поставив відповідачу товар на суму 85 399, 92 грн.

Додаткової угоди про зміну строку оплати за отриманий товар сторони не укладали.

Судом встановлено, що відповідач сплатив позивачу за товар вчасно, без прострочення в оплаті, не порушуючи кінцевого строку оплати визначеному у п. 5.1. Договору, тобто до 31.12.2016 р.

На підтвердження того, що товар, який поставив позивач відповідачу було оприбутковано за ціною 85399, 98 грн., представник відповідача надав оборотно-сальдову відомість по рахунку № 631 за грудень 2016 р.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період з березеня 2015 р. по березень 2018 р. станом на 31.03.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем по договору №2507172 від 25.07.2016р. відсутня.

Позивач стверджує, що товар оплачений відповідачем без урахування курсової різниці, яка згідно розрахунку становить 3479,38 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення курсової індексації, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5.5. Договору передбачено: - в зв'язку із тим, що товар буде оплачуватись покупцем не в момент укладення договору, то суми всіх платежів, що передбачені цим договором, визначаються та сплачуються за курсом гривні до долару США на міжбанківському валютному ринку.

Разом з тим, як зазначено в пункті 2.1. Договору конкретний асортимент товару, його кількість, ціна за одиницю та вартість всього товару, умови оплати наведені у Специфікаціях до договору, які є невід'ємними його частинами.

Згідно статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно положень розділу 2 Договору Специфікація до Договору є його невід'ємною частиною.

Таким чином, погоджуючи Специфікацію, сторони погодили вартість товару, як це встановлено умовами договору.

Як вказано вище, згідно п. 5.5. Договору, у зв'язку із тим, що товар буде оплачуватись покупцем не в момент укладення Договору, то суми всіх платежів, що передбачені цим Договором, визначаються та сплачуються за курсом гривні до долару США на міжбанківському валютному ринку.

У Специфікації сторони не обумовили стягнення курсової різниці.

Суд констатує, що у Специфікації уже була визначена остаточна ціна товару з урахуванням п.5.5. Договору.

Суд також бере до уваги і те, що сторонами без застережень і зауважень після оплати відповідачем товару, підписано видаткову накладну без зазначення в ній курсової різниці, чим вчинено ряд дій на підтвердження фактичного виконання обома сторонами укладеного договору.

Як свідчать матеріали справи, курсова різниця у видатковій накладній не фігурує.

Отже, відповідачем оплачено товар за ціною вказаною та погодженою сторонами у Специфікації та згідно виставленого рахунку.

Таким чином сторони провели господарську операцію, у якій грошове зобов'язання було виражене в національній валюті України і у разі прострочення оплати повинні застосовуватись загальні правила частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо обов'язку боржника на вимогу кредитора компенсувати інфляційні втрати. Проте, як убачається з матеріалів справи, відповідач в повному обсязі сплатив за поставлений товар.

Відтак суд приходить до висновку, що відповідачем виконано в повному обсязі обов'язок щодо оплати вартості поставленого товару. А тому у позовних вимогах в частині стягнення курсової різниці слід відмовити за безпідставністю.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов'язання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 2758,06 грн. - пені за прострочення строків виконання грошових зобов'язань за період 02.09.2016 р. - 01.12.2016 р., 25619,98 грн. - 30 % штрафу за період 01.09.2016 р. - 01.12.2016 р., 342,84 грн. - 3% річних за період 01.09.2016 р. - 22.10.2018 р., 5631,77 грн. - інфляційних нарахувань за період вересень 2016 р. - вересень 2018 р.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У ч. 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 8.1.3, 8.1.4. Договору сторони домовилися, що за прострочення (порушення) строків виконання грошових зобов'язань Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення. У разі порушення строків оплати визначених п. 5.1. даного договору понад 20 календарних днів Покупець додатково сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від суми грошового зобов'язання.

Сторони погодили строки оплати товару в Специфікації, разом з тим, кінцевий строк оплати вартості товару встановлений пунктом 5.1. згаданого договору.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, граничний строк оплати товару відповідачем порушено не було, оскільки здійснюючи сплату коштів за товар, відповідач не вийшов поза межі терміну оплати, обумовлений п. 5.1. згаданого Договору.

Відтак, доводи позивача, що висвітлені у позові, не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів та встановленні обставин справи. Доводи позивача щодо прострочення оплати товару відповідачем спростовані доказами, які містяться у справі.

Тому у зв'язку із відсутністю факту прострочення відповідачем грошового зобов'язання, немає підстав для нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, оскільки зазначені позовні вимоги мають похідний характер від основних вимог щодо стягнення заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачем оплату за товар проведено не порушуючи кінцевого строку оплати, в строк визначений договором, вимоги щодо стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, були створені належні умови та здійснені всі необхідні дії для надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Виходячи з положень ст.ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000, 00 грн. покласти на позивача.

3. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 05 квітня 2019 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул.Північна, 17, м. Вінниця, 21011)

3 - відповідачу (провулок 50-річчя Жовтня, будинок 2, село Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 21011)