ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2019р. Справа № 917/404/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект", 36021, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, б.13, м.Полтава, ідент. код 41955953

до Публічного акціонерного товариства "Букрос", 36000, м.Полтава, вул.Половки, 88/1, ідент. код 00143136

третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вул.Героїв -пожежників, 13, м. Полтава, 36003, ідент. код 34874347

про зняття арешту з майна

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.03.2018 р. на адресу господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект", ідент. код 41955953 (далі - ТОВ "Сельхозкомплект") до Публічного акціонерного товариства "Букрос", ідент. код 34874347 (далі - ПАТ "Букрос") про зняття арешту з майна, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Ухвалою господарського суду від 18.03.2019 р. позовну заяву по справі №917/404/19 - залишено без руху, позивача зобов"язано усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки.

Станом на 28.03.2019 р. позивачем подано докази усунення недоліків даної заяви.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.04.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати у порядку загального позовного провадження в межах справи № 18/257 про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос".

Згідно п.3 ухвали господарського суду Полтавської області від 02.04.2019 року провадження з розгляду позовної заяви ТОВ "Сельхозкомплект" до ПАТ "Букрос" про зняття арешту з майна зупинено до повернення матеріалів справи № 18/257 про банкрутство ПАТ "БК "Букрос" до господарського суду Полтавської області.

09.04.2019 р. від директора ТОВ "Сельхозкомплект" надійшла заява (вх.№ 3683) про відвід судді Іванко Л.А. по справі № 917/404/19.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.04.2019р. провадження у справі № 917/404/19 було зупинено до вирішення питання про відвід; матеріали справи № 917/404/19 передано уповноваженій особі на здійснення визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. ст. 32 Господарського процесуального кодексу України. Ухвала мотивована необґрунтованістю заявленого відводу судді Іванко Л.А. положеннями Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 917/404/19 передано на розгляд судді господарського суду Полтавської області Ореховській О.О. (Витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019р.).

Заява позивача про відвід судді Іванко Л.А. мотивована тим, що у відповідача наявні сумніви у об'єктивності судді під час розгляду справи № 917/404/19. Зокрема, позивач зазначає, що:

- справа № 917/404/19 про зняття арешту з майна має характер немайнового спору, а тому дана справа ніяким чином не є поєднаною зі справою № 18/257 про банкрутство ПАТ "Букрос" (відповідач у справі № 917/404/19) і мала бути розподілена не з /поміж одного судді, який розглядає справу про банкрутство, а й інших суддів господарського суду Полтавської області.

Позивач зазначає, що судді Іванко Л.А. під час вирішення питання про відкриття провадження у справі № 917/404/19 було відомо про допущені помилки при автоматизованому розподілі справи, внаслідок чого, на думку позивача, порушено об"єктивний та неупередженений розподіл судових справи між суддями без додержання принципу збалансованого навантаження кожного судді та випадковості вибору без будь- якого втручання людини.

- суддею Іванко Л.А. безпідставно залишено без руху позов ТОВ "Сельхозкомплект" для усунення недоліків та безпідставно зупинено провадження у даній справі, що викликає сумнів у неупередженості судді.

Також позивач наголошує на тому, що зі змісту даних, які містяться в єдиному державному реєстрі судових рішень суддею неодноразово в розумні строки приймалося рішення про зняття арештів майна по аналогічним позовам.

Суд, розглянувши заяву відповідача про відвід судді Іванко Л.А. від участі у справі № 917/404/19, приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Частиною 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви про відвід судді Іванко Л.А. позивач зазначає, що справа № 917/404/19 про зняття арешту з майна має характер немайнового спору, а тому дана справа ніяким чином не є поєднаною зі справою № 18/257 про банкрутство ПАТ "Букрос" (відповідач у справі № 917/404/19) і мала бути розподілена не з /поміж одного судді, який розглядає справу про банкрутство, а й інших суддів господарського суду Полтавської області.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно відомостей розміщених в Єдиному Державному реєстрі судових рішень в провадженні господарського суду Полтавської області знаходиться справа №18/257 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос" ( ідент. код 00143136), на даний час триває процедура санації Публічного акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос".

Статтею 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013 р. внесено доповнення до статті 16 ГПК України (в редакції до 15.12.17 р.) частиною такого змісту: "справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Такі зміни щодо виключної підсудності певних спорів судам, у провадженні яких перебуває справа про банкрутство, набрали чинності з 19.01.2013 р.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України в редакції після 15.12.2017 р. до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Зі змісту ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство вбачається, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у Постанові від 20.02.18 р. у справі 910/10829/17, який, проаналізувавши зміни до статей 16 та 12 ГПК України (в редакції до 15.12.17 р.) в системному аналізі з положеннями Закону про банкрутство №2343-ХІІ (у редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року), зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Суд встановив, що предметом спору у справі № 917/404/19 є зняття арешту з нерухомого майна, згідно вказаного переліку позивачем - ТОВ "Сельхозкомплект", а саме:

- квартири № 205, загальною площею 36,6кв.м., житлова площа 18,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63;

- квартири № 195, загальною площею 65,6 кв.м., житлова площа 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63;

- квартири № 193, загальною площею 67,0 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63,

накладеного органом державної виконавчої служби.

Також суд встановив, що до господарського суду Полтавської області в межах справи про банкрутство № 18/257 звернувся керуючий санацією ПАТ "БК "Букрос" Тищенко О.І. з позовною заявою (вх.№ 618/19 від 19.03.2019 року), в якій просить суд:

визнати за ПАТ "БК "Букрос" право власності на відчужене в процедурі банкрутства нерухоме майно боржника ПАТ "БК "Букрос", а саме :

- квартиру №193, загальна площа 67,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63;

- квартиру № 195, загальна площа 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63;

- квартиру № 205, загальна площа 36,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, 63;

витребувати з незаконного володіння ТОВ "Сельхозкомплект" квартиру №193, загальна площа 67,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63; квартиру № 195, загальна площа 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63; квартиру № 205, загальна площа 36,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, 63.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень розміщена ухвала господарського суду Полтавської області від 25.03.2019р. у справі № 18/257 якою вищевказану заяву керуючого санацією залишено без руху та надано керуючому санацією строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

З вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги у справі № 917/404/19 та у справі № 18/257 стосуються одного і того ж нерухомого майна - квартир № 205, № 195 та № 193, що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, буд. 63 .

З огляду на предмет спору у справі № 917/404/19 та з урахуванням положень ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, спір у зазначеній справі стосується права власності боржника - ПАТ "БК "Букрос", щодо якого порушено справу № 18/257 про банкрутство і матиме наслідок, у разі задоволення позову, вибуття майна з власності боржника поза межами процедур у справі про банкрутство, що зумовлює, враховуючи особливий режим, у якому перебуває ПАТ "БК "Букрос", розгляд позову у справі № 917/404/19 в межах справи № 18/257 про банкрутство ПАТ "БК "Букрос" . Вищевказана правова позиція щодо розгляду позовних вимог немайного та майного характеру в порядку господарського судочинства саме в межах справи про банкрутство викладена в Постанові Верховного суду від 30.01.2019 року № 912/2185/16(912/3192/17).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з позицією судді Іванко Л.І., викладеною в ухвалі господарського суду від 10.04.2019р., що спір за позовною заявою ТОВ "Сельхозкомплект" до ПАТ"Букрос" про зняття арешту з майна необхідно розглядати у порядку загального позовного провадження у межах справи про банкрутство № 18/257.

Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних. Суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Отже, судом у справі про банкрутство є суддя (колегія суддів), яка прийняла до провадження та розглядає справу про банкрутство ( у даному випадку суддя Іванко Л.А.), а не суд, як адміністративно-територіальна одиниця в системі судоустрою України (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі № 922/4379/16).

На даний час матеріали справи № 18/257 про банкрутство ПАТ "БК "Букрос" направлені до Східного апеляційного господарського суду, що унеможливлює розгляд зазначеної справи судом першої інстанції до повернення матеріалів справи до господарського суду Полтавської області.

Отже, з огляду на зазначене, суд погоджується з позицією судді Іванко Л.І., викладеній в ухвалі суду від 02.04.2019р. про висновку про зупинення провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект" до Публічного акціонерного товариства "Букрос" про зняття арешту з майна до повернення матеріалів справи про банкрутство ПАТ "БК "Букрос" з апеляційної інстанції до господарського суду Полтавської області.

Щодо посилань позивача на безпідставне залишення позовної заяви у справі № 917/404/19 без руху суд зазначає.

12.03.2018 р. на адресу господарського суду надійшла позовна заява ТОВ "Сельхозкомплект" до ПАТ "Букрос" про зняття арешту з майна.

Розглянувши подані матеріали суд встановив, що позовна заява подана без додержання вимог 162, 164, 172 ГПК України, а саме, позивачем:

- не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- не зазначено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; не зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- не додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

- не зазначено відомості, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, суд встановив, що в порушення законодавчих приписів, встановлених ст.ст.164, 172 ГПК України позивачем не надано доказів надсилання учасникам справи доданих до позовної заяви документів.

Крім цього, додаток до позовної заяви не містить письмових доказів, в розумінні ст.91 ГПК України, на які посилається позивач в тексті позовної заяви.

Згідно ст.176 ГПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

З огляду на вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, судом правомірно залишено без руху позовну заяву ТОВ "Сельхозкомплект".

Станом на 28.03.2019 р. позивачем подано докази щодо усунення недоліків даної заяви, в зв"язку з чим, у відповідності до норм ст.174 п.3 ГПК України, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд 02.04.2019 року постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект" до Публічного акціонерного товариства "Букрос" про зняття арешту з майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з позицією судді Іванко Л.А., викладеною в ухвалі господарського суду Полтавської області від 10.04.2019р., щодо необґрунтованості заявленого відводу, оскільки обставини, наведені відповідачем у заяві про відвід судді Іванко Л.А., не свідчать про наявність підстав, передбачених у ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а також не підтверджують упередженість або необ'єктивність судді Іванко Л.А. при розгляді вказаної справи.

За даних обставин, суд не вбачає підстав для відводу судді Іванко Л.А. від розгляду справи №917/404/19.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект" у задоволенні заяви про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 917/404/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає (ст.ст. 235,255 ГПК України).

Суддя О.О. Ореховська