ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. Справа № 910/7407/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Власова Ю.Л.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: прокуратури - Вакулюк Д.С.

позивача-1 - Єфремова А.Ю.

позивача-2 - Ізвєков К.В.

позивача-3 - Гармашов Б.С.

відповідача-1 - Негієвич І.В.

відповідача-1 - Панченко О.Г.

відповідача-2 - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дартс"

на рішення Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 р. (повне рішення складено 11.10.2018 р.)

у справі № 910/7407/18 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі:

1. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України

2. Фонду державного майна України

3. Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до 1. Приватного підприємства "Дартс"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_8

про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернувся з позовом до Приватного підприємства "Дартс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 р. та скасування державної реєстрації права власності.

Вимоги прокуратури обґрунтовані тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 р. суперечить ч. 6 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», оскільки майно, яке не підлягає державній реєстрації, було відчужено на користь суб'єкта господарювання приватного сектору економіки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2018 р. було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ОСОБА_8

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 р. у справі № 910/7407/18 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне підприємство "Дартс" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач-1 посилається на те, що заступник прокурора міста Києва звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, а тому відсутні правові підстави для його задоволення.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 13.11.2018 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дартс" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7407/18 та призначено її до розгляду на 23.01.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/339/19 від 22.01.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7407/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7407/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 р. справу № 910/7407/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засіданні суду 23.01.2019 р. оголошено перерву до 21.02.2019 р.

До суду 21.02.2019 р. представником Приватного підприємства "Дартс" подано клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 21.02.2019 р. апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотання Приватного підприємства "Дартс" про витребування доказів.

Після розгляду клопотання про витребування доказів у судовому засіданні представником Приватного підприємства "Дартс" подано заяву про відвід суддів Буравльова С.І., Пашкіної С.А. та Калатай Н.Ф. у справі № 910/7407/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 р. заявлений відвід визнано необгрунтованим, зупинено провадження у справі № 910/7407/18 та передано матеріали справи для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України з метою розгляду відводу колегії суддів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 р. заяву Приватного підприємства "Дартс" про відвід суддів Буравльова С.І., Пашкіної С.А. та Калатай Н.Ф. у справі № 910/7407/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Остапенко О.М. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 р. у задоволенні заяви Приватного підприємства "Дартс" про відвід суддів Буравльова С.І., Пашкіної С.А. та Калатай Н.Ф. у справі № 910/7407/18 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 р. поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 28.03.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/757/19 від 27.03.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7407/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/7407/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.03.2018 р. було прийнято справу № 910/7407/18 у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 28.03.2019 р., представники відповідача-2 та третьої особи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розумних строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів, прокуратури та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

10.11.2003 р. між Державним підприємством «Спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Київкомунекологія", (далі - продавець) та Приватнмим підприємством «Дартс» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 (далі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу продавець продав, а покупець купив групу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. І. Гонти, 3А літ. «В» в Шевченківському районі м. Києва загальною площею 3338,80 кв.м.

Через 13 років, а саме 10.03.2017 р., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. було внесено запис про державну реєстрацію права власності приватного підприємства "Дартс" на вказану групу нежитлових приміщень, розташованих у місті Києві по вулиці Івана Гонти 3-А літера В (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), що підтверджується інформаційною довідкою № 124790141 від 22.05.2018 р.

17.03.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. було змінено загальну площу нежитлових приміщень об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 000 з 3338,8 кв.м на 4132,6 кв.м.

Підставою виникнення права власності ПП "Дартс" на групу нежитлових приміщень, розташованих у місті Києві по вулиці Івана Гонти 3-А літера В (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), та внесення змін до Державного реєстру приватним нотаріусом Меженською К.С. визначено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 р., який укладений на товарній біржі "Українська універсальна біржа", та технічний паспорт на ці приміщення.

Вбачається, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу Державне підприємство спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія" було включено до додатку № 1 Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку прокуратури, спірне нерухоме майно - група приміщень нежитлового будинку по вул. Івана Гонти, 3А, літера «В» у м. Києві, незаконно вибуло з державної власності, чим було порушено інтереси держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як передбачено ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Порушення інтересів держави, у даному випадку, полягає в тому, що, незважаючи на законодавчо встановлену заборону на відчуження майна ДП «Київкомунекологія», право власності на державне нерухоме майно зареєстровано за юридичною особою на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, який не відповідає вимогам закону та спрямований на незаконне заволодіння державним майном.

В силу приписів Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-92 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Закону України «Про Фонд державного майна України» на Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та Фонд державного майна України покладено функції щодо здійснення контролю за ефективним використанням та збереженням об'єктів державної власності.

Однак ні Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, ні Фонд державного майна України не здійснювали належним чином такий контроль, внаслідок чого державне майно залишається зареєстрованим на праві власності за приватним підприємством.

При цьому позивачем-1 та позивачем-3 не вживались заходи щодо відновлення порушеного права власності держави на нерухоме майно по вул. І. Гонти, 3А, літера «В» у м. Києві в судовому порядку шляхом визнання недійсним спірного договору та скасування державної реєстрації.

Крім того, за змістом ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 1, п. 4.3 «Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву» регіональне відділення Фонду держаного майна України по м. Києву реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, а одним з основних завдань регіонального відділення є захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України та за її межами.

Регіональне відділення Фонду держаного майна України по м. Києву є стороною договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу ДП «Київкомунекологія», укладеного 20.07.2007 р. з ТОВ «НВП «Київкомунекологія», а отже регіональне відділення зобов'язане здійснювати контроль за використанням переданого в оренду державного майна та захищати майнові інтереси держави.

У зв'язку з тим, що позивачами неналежно здійснювався захист інтересів держави, оскільки право власності на державне нерухоме майно залишається зареєстрованим за ПП «Дартс», колегія суддів вважає обгрунтованими підстави для вжиття заходів представницького характеру відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Державне підприємство спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія" було створено на підставі наказу № 131 від 18.06.1998 р. голови Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України шляхом реорганізації державного підприємства спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Укркомунекологія".

Наказом № 186 голови Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України у серпні 1998 року Державному підприємству спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія" було передано у повне господарське відання об'єкти нерухомого майна, які знаходились у місті Києві по вулицях Івана Гонти, 3А та Алішера Навої, 1.

За умовами оспорюваного договору купівлі-продажу вбачається, що Державним підприємством спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія" було відчужено на користь відповідача-1 групу нежитлових приміщень загальною площею 3338,8 кв.м, які знаходяться у місті Києві по вулиці Івана Гонти 3А, літера "В".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизацією державного майна є відчуження цього майна на користь фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, включення майна певного державного підприємства до визначеного Законом переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, є прямою забороною відчуження майна цього підприємства на користь фізичних та юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про власність" майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України.

Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства.

Відчуження на користь приватної юридичної особи державного майна підприємства, яке має законодавче обмеження щодо такого відчуження, прямо суперечить вимогам закону.

Таким чином, при укладенні спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 р. мало місце порушення саме імперативних (обов'язкових) приписів діючого на той час законодавства.

На час укладення оспорюваного договору відчуження нерухомого майна діяв принцип, встановлений статтею 48 Цивільного кодексу УРСР, за яким недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Порушення встановлених Законом вимог, чинних на час укладення договору, щодо обмеження приватизації майна державного підприємства відповідно до статті 48 Цивільного кодексу УРСР є безумовною підставою для визнання цього договору недійсним.

Крім того вбачається, що оспорюваний договір було укладено у листопаді 2003 року та майже протягом 14 років відповідачем-1 не вчинялись будь-які дії щодо придбаного їм нерухомого майна (правочини і витрати на його утримання, сплата податків, сплата комунальних платежів тощо).

Також, вказаний договір було підписано директором державного підприємства "Київкомунекологія" ОСОБА_18 (преамбула спірної угоди), який на той час не був і не міг бути керівником цього підприємства.

Відповідно до листа Головного управління статистики у місті Києві № 10.2-76 від 12.03.2018 р. у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України міститься наступна інформація щодо керівників Державного підприємства спеціалізованих ремонтно-будівельних та монтажно-налагоджувальних робіт "Київкомунекологія" (ідентифікаційний код 03335801):

1) з моменту реєстрації підприємства до 24.07.1996 р. - ОСОБА_19;

2) з 24.07.1996 р. до 26.02.2007 р. - ОСОБА_20;

3) з 26.02.2007 р. до 15.05.2008 р. - ОСОБА_18

До того ж, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження здійснення грошових розрахунків за оспорюваним договором.

Також у оспорюваному договорі зазначено, що його зареєстровано на товарній біржі «Українська універсальна біржа».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржова угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Водночас, згідно з інформацією Української універсальної біржі від 06.06.2018 р., наданої на запит Київської місцевої прокуратури № 10, договір купівлі-продажу майна № 348/03 від 10.11.2003 р., укладений між ПП «Дартс» та ДП «Київкомунекологія», не реєструвався на товарній біржі «Українська універсальна біржа».

При цьому з відповіді товарної біржі вбачається, що аукціон з продажу групи нежитлових приміщень площею 3338,80 кв. м. по вул. І. Гонти, 3А, літера «В» на товарній біржі «Українська універсальна біржа» не проводився.

До того ж, з цієї відповіді вбачається, що ні печатка в оспорюваному договорі, ні бланк цього договору не відповідають печатці та бланку товарної біржі «Українська універсальна біржа».

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 348/03 від 10.11.2003 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин похідна позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності ПП «Дартс» на об'єкт нерухомого майна: група приміщень нежитлового будинку загальною площею 4132,6кв.м. за адресою : м. Київ, вул. І. Гонти, 3А, літ. «В», також підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про сплив трирічного строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання ПП «Дартс» про сплив позовної давності, яке було усно заявлено представником підприємства в судовому засіданні.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ні відповідачем-1, ні будь-якою стороною у справі не було заявлено ні усно, ні письмово клопотання про застосування позовної давності.

Таким чином, при розгляді зазначеної справи суд першої інстанції правомірно не застосував позовну давність.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 р. у справі № 910/7407/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного підприємства "Дартс" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дартс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 р. у справі № 910/7407/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне підприємство "Дартс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.04.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

Ю.Л. Власов