ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р. Справа№ 910/14282/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: Хілько А.С. ( ордер серія ЗП №085101 від 04.10.2018);

відповідача: Сердюк Ю.О. ( ордер серія ХВ №000039 від 19.02.2019);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019

у справі № 910/14282/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Машинобудівний завод "КВІК"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

про стягнення 1 987 553, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/14282/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006" до Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення 1 987 553,83 грн - задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006" заборгованість в сумі 1 680 983грн. 82 коп., пеню в сумі 141 778 грн. 32 коп., 3 % річних в сумі 33 573грн. 62 коп., інфляційні втрати в розмірі 68016 грн. 22 коп., судовий збір в розмірі 28 865грн. 28 коп. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 27 049грн. 30 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Залишено за позивачем судовий збір, сплачений до державного бюджету, в розмірі 948,03грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 888,39 грн.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- матеріалами справи, а саме підписаними позивачем та відповідачем актами здачі-приймання робіт (надання послуг) підтверджується факт надання відповідачу послуг на загальну суму 1 680983,82грн., внаслідок чого у відповідача виникло зобов'язання оплатити вартість таких послуг;

- відповідачем не спростовано наданих позивачем доказів, не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів погашення заборгованості в розмірі 1 680 983,82 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/14282/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - виробнича компанія "КВІК-2006" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 987 553. 83 грн. в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що :

- не маючи в наявності рахунків на оплату відповідач був позбавлений обов'язку здійснити оплату наданих позивачем послуг;

- судом не враховано, що вищезазначені порушення умов договору позивачем (ненадання рахунків на оплату) призвели до неможливості оплати коштів відповідачем в сумі 1 680 983,82 грн. після наданих послуг;

- враховуючи відсутність доказів щодо надання адвокатом більшої кількості послуг, ніж ним доведено, відсутність складності справи та виконаних адвокатом робіт, відсутністю публічного інтересу до справи, а також те, що рішення винесено при розгляді справи по суті за одне судове засідання, сума задоволених витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/14282/18, справу № 910/14282/18 призначено до розгляду на 10.04.2019.

Від позивача (01.04.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- підписанням акту здачі-приймання робіт відповідачем підтверджено виконання зобов'язань позивача у повному обсязі, в тому числі і зобов'язань щодо надання документів;

- клопотання про стягнення витрат на правову допомогу разом з детальним описом, подавалось стороною позивача перед стадією судових дебатів.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано документи, які свідчать про зміну назви позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Виробнича компанія «КВІК-2006» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК", а саме копію виписки з ЄДРПОУ та копію статуту ТОВ "Машинобудівний завод "КВІК", які свідчать про зміну назви позивача.

Крім того, від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" надійшло клопотання (10.04.2019), в якому представник відповідача зазначає про зміну назви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» та відповідно зміну найменування філії Регіональна філія «Південно-західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». До клопотання представником відповідача додано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, копію виписки зі статуту АТ «Укрзалізниця», копію наказу №108 від 19.02.2018 та положення про Регіональну філію «Південно-західна залізниця», з яких вбачається зміна назви відповідача, з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» та відповідно зміну найменування філії Регіональна філія «Південно-західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Враховуючи те, що позивачем та відповідачем до матеріалів справи додано докази, які свідчать про зміну назв позивача та відповідача, судова колегія ухвалила, змінити назву позивача - з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Виробнича компанія «КВІК-2006» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" та змінити назву відповідача - з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» та відповідно зміну найменування філії Регіональна філія «Південно-західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача судовою колегією встановлено.

31.10.2017 за результатами проведення процедури закупівлі між ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", як замовником, та ТОВ "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006", як виконавцем, укладено договір № ПЗ/Т-171700/НЮ на надання послуг з ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів, відповідно до п.п.1.1,1.2 якого виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо надання послуг з ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів, переданих замовником виконавцю, згідно з правилами ремонту, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити послуги, надані виконавцем.

Сторони погодили, що обсяги та ціни послуг з ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів визначаються у додатку № 1 до договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за надання послуг з капітального ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів проводиться замовником протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів депо, що оформлюється протягом 5 календарних днів від дати надходження вузлів і агрегатів тягового рухомого складу в депо та надання рахунків на оплату, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця.

Відповідно до пункту 11.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного виконання.

На виконання умов договору позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 1680 983,82 грн., що підтверджується відповідними актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме:

актом № 1229.18 від 29.12.2017 на суму 231 767,94грн. (пункт 2 рахунку на оплату № 1229.18 від 29.12.2017);

актом № 1229.19 від 29.12.2017 на суму 286 607,94грн. (рахунок на оплату № 1229.19 від 29.12.2017);

актом № 1229.20 від 29.12.2017 на суму 75 900,00грн. (рахунок на оплату № 1229.20 від 29.12.2017);

актом № 1229.21 від 29.12.2017 на суму 437 075,94грн. (рахунок на оплату № 1229.21 від 29.12.2017);

актом № 1229.22 від 29.12.2017 на суму 87 600,00грн. (рахунок на оплату № 1229.22 від 29.12.2017);

актом № 1229.23 від 29.12.2017 на суму 562 032,00грн. (рахунок на оплату № 1229.23 від 29.12.2017).

Вказані акти підписані обома сторонами без зауважень та заперечень щодо якості, кількості та вартості наданих послуг та скріплені печатками господарських товариств.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи (підписаними позивачем та відповідачем актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.12.2017 за № 1229.18, № 1229.19, № 1229.20, № 1229.21, № 1229.22, № 1229.23) підтверджується факт надання відповідачу послуг на суму 1 680 983,82грн., внаслідок чого у відповідача виникло зобов'язання оплатити вартість таких послуг.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за надання послуг з капітального ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів проводиться замовником протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг з ремонту вузлів та агрегатів локомотивів депо, що оформлюється протягом 5 календарних днів від дати надходження вузлів і агрегатів тягового рухомого складу в депо та надання рахунків на оплату, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що не маючи в наявності рахунків на оплату відповідач був позбавлений обов'язку здійснити оплату наданих позивачем послуг не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки акти здачі приймання робіт (надання послуг) відповідачем підписані, виконавцем (позивачем) роботи виконані, замовником прийняті, отже в силу умов договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України, у відповідача виникло зобов'язання по оплаті за надані позивачем послуги.

Судова колегія, з урахуванням положень Господарського кодексу та Цивільного кодексу зазначає про те, що кожна сторона повинна вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, це стосується відповідача, який повинен оплатити послуги позивача протягом 30 банківських днів з моменту підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.12.2017, неотримання ж позивачем рахунків на оплату не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплати за фактично надані позивачем та отримані відповідачем послуги.

Відтак, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов'язань, щодо яких заявлено позов, настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, приймаючи до уваги підписання відповідачем актів приймання-передачі наданих послуг, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в сумі 1 680 983,82грн.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) , стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення оплати послуг з ремонту згідно з умовами цього договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення розрахунків.

Відповідачем у встановлений строк свого обов'язку з оплати наданих послуг не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховано пеню.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зважаючи на дату підписання актів приймання-передачі наданих послуг 29.12.2017, згідно з п.4.1 договору останнім днем (терміном) належного виконання грошового зобов'язання у спірних правовідносинах є 14.02.2018, а можливим строком нарахування пені є період з 15.02.2018 по 14.08.2018.

Сума пені, нарахована за період з 15.02.2018 по 14.08.2018, за прострочення відповідачем оплати вартості послуг на суму 1 680 983,82грн. становить 141 778,32 грн.

Відтак, вимоги про стягнення пені в сумі 192 645,36грн. задоволені частково на суму 141 778,32 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевий господарський суд враховуючи прострочення відповідачем виконання зобов'язань з оплати наданих послуг, вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, визнав обґрунтованими та арифметично вірними, та стягнув 3% за прострочення оплати вартості послуг в сумі 33 573,62 грн.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума інфляційних втрат, нарахована за період з лютого по вересень 2018 року за прострочення відповідачем оплати вартості послуг на суму 1680983,82грн. становить 68 016,22 грн., такий розрахунок, проведений судом є арифметично вірним та обґрунтованим.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що враховуючи відсутність доказів щодо надання адвокатом більшої кількості послуг, ніж ним доведено, відсутність складності справи та виконаних адвокатом робіт, відсутністю публічного інтересу до справи, а також те, що рішення винесено при розгляді справи по суті за одне судове засідання, сума задоволених витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

04.10.2018 між адвокатом Хільком Антоном Сергійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006" укладено договір № 1 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов'язання надати клієнту правову допомогу, пов'язану з захистом його прав і законних інтересів у справі про стягнення заборгованості за договором на надання послуг з ремонту електричного та механічного обладнання тепловозів № ПЗ/Т-171700/НЮ від 31.10.2017.

Згідно з пунктом 4.1 договору № 1 від 04.10.2018 за надання правової допомоги адвокатом клієнт зобов'язується сплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається з урахуванням складності справи, ціни позову, значенням справи для клієнта, витрат адвоката, кваліфікації та досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також розумності та інших істотних обставин і визначається в описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу адвокатом подано до суду копію рахунку-фактури № 101 від 15.10.2018 на суму 26 572,30грн., копію платіжного доручення № 5087 від 16.10.2018 на суму попередньої оплати 26 572,30грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.01.2019 на суму 27 937,69грн., згідно з яким доплаті клієнтом підлягає сума 1 365,39грн., детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги № б/н від 15.01.2019 та копію залізничних посадочних документів на загальну суму 1 987,69грн.

Також представником позивача надано суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001815, яке видано 27.09.2018 Радою адвокатів Запорізької області, та засвідчену копію ордера серії ЗП № 085101 від 04.10.2018.

За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. ч. 2, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем були понесені витрати на професійну правову допомогу на загальну суму 27 937,69грн., з яких: 26 572,30грн. вже сплачено позивачем адвокату, а 1 365,39грн. - підлягає сплаті. Розмір гонорару адвоката та понесені ним витрати на проїзні залізничні документи є співмірними з ціною позову та пов'язані з розглядом даної справи, протилежного відповідачем не доведено.

Враховуючи наведене, зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу на загальну суму 27 937,69грн., відповідачем не доведено неспівмірності таких витрат, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 27 049,30 грн.

Від позивача (10.04.2019) надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6838,42 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу адвокатом в апеляційній інстанції подано до суду копію платіжного доручення № 5965 від 09.04.2019 на суму 6 838,42 грн. ( призначення платежу «правова допомога за договором про надання правової допомоги №1 від 04.10.2018»), акт приймання-передачі наданих послуг від 10.04.2019 на суму 6838,42грн., детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі (апеляційна інстанція) та копію залізничних посадочних документів.

В матеріалах справи наявні: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001815, яке видано 27.09.2018 Радою адвокатів Запорізької області та засвідчена копія ордеру серії ЗП № 085101 від 04.10.2018.

За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. ч. 2, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем були понесені витрати на професійну правову допомогу у справі у зв'язку з розглядом справи в апеляційній інстанції на суму 6 838,42 грн. Розмір гонорару адвоката, згідно з детальним описом робіт (6000,00 грн.) та понесені ним витрати на проїзні залізничні документи (838,42 грн.) є співмірними з ціною позову та пов'язані з розглядом даної справи в апеляційній інстанції.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства «Укрзалізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/14282/18 залишити без змін.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Південно-західна залізниця" акціонерного товариства "Укрзалізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 40081221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (69600, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9А; ідентифікаційний код 38284929) витрати на професійну правову допомогу в сумі 6838,42 (шість тисяч вісімсот тридцять вісім) грн.. 42 коп.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/14282/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 15.04.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов