РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/1207/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про відшкодування шкоди 45 770,11 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 45 770,11 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1191, 1166, 1187, 1172 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.07.2016 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого відповідачем автомобіля, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та «Ford Моdео», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (застрахований у позивача транспортний засіб), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 45 770,11 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП та власника транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Здорово".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано. Відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки про ДТП № 96134123 та постанови Ірпінського міського суду Київської області від 01.08.2016 року в справі №367/5694/16-п,

16.07.2016 року приблизно о 11 годині 00 хвилин на автодорозі Київ-Ковель 23 км. + 95 м., ОСОБА_1 не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 01.08.2016 року в справі №367/5694/16-п, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Ford Моdео», д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно звіту PZU/2028/18 від 22.07.2016 року вартість відновлення автомобіля НОМЕР_3 становить 45770,11 грн.

Як вбачається з страхового акту №UF006/L01-01 від 03.08.2016 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування на загальну суму 45770,11 грн.

Зазначені кошти в розмірі 45770,11 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 44679 від 04.08.2016 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4, який спричинив ДТП та заподіяла збитки автомобілю НОМЕР_3, керувала ОСОБА_1.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Ford Моdео», д.н.з. НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач вказує на те, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Здорово", про що було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження того факту, що відповідач є страховиком цивільної відповідальності власника автомобіля «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_4. Позивачем в позовній заяві навіть не вказано серії, номеру страхового полісу, періоду його дії, розміру франшизи та не надано доказів на підтвердження його існування.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів понесення фактичних витрат на відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу.

Згідно ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 чт. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписом ч. 1. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, які є підставою позовних вимог, не підтверджено такі обставини належними доказами та не додано їх до матеріалів справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові про стягнення 45 770,11 грн. страхового відшкодування слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 08.04.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна