РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2019Справа № 910/2619/19

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, місто Київ, Дніпровський район, вулиця Довбуша, будинок 22; ідентифікаційний код 40081373)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (01030, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Ярославів Вал, будинок 5-В; ідентифікаційний код 41486736)

про стягнення 383 338,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" про стягнення 383 338,80 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №22ПМ від 12.02.2018 в частині постачання товару належної якості, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за неякісний товар в сумі 319 449,00 грн, а також нараховані штрафні санкції в розмірі 63 889,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.03.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/2619/19, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення позивача про розгляд справи, ухвала від 18.03.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка також була зазначено позивачем у позовній заяві, а саме: 02092, місто Київ, вулиця Довбуша, будинок 22.

Проте, поштовий конверт було повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв'язку від 21.03.2019 "інші причини, що не дали змогу виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення - виїхали".

Згідно з пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 18.03.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.02.2018 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (далі - постачальник, відповідач) було укладено договір № 22-ПМ (далі - договір), в порядку та на умовах якого постачальник зобов'язався у 2018 році поставити покупцю товар, визначений договором, вільний від прав та претензій третіх осіб, а саме: бензин марки А-95 та бензин марки А-92 (талонна система) згідно зі Специфікацією (додаток 1) до цього договору, а покупець - прийняти і оплатити його.

Відповідно до пунктів 1.3-1.4, 1.6 договору термін дії талонів повинен бути безстроковий або не менше двох років. Початок дії талонів визначається датою передачі талонів замовнику, поставка товару здійснюється по заявкам покупця, а рік виготовлення бензину повинен складати не раніше 2018 року.

Постачальник, згідно пункту 2.4 договору, гарантує доброякісність товару, що передається, протягом гарантійного строку на товар, крім псування через недотримання умов збереження та експлуатації.

Згідно пункту 2.5 договору при виявленні дефектів товару, його невідповідності кількості або якості виклик представника постачальника для складання двостороннього Акту є обов'язковим.

Розділом 3 договору встановлено, що ціна, асортимент, кількість товару визначається у Специфікації № 1 (додаток № 1), що додається до договору і є його невід'ємною частиною; загальна сума договору визначається по результатам проведеної процедури закупівлі у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі»та не може перевищувати 2 529 900,00 грн, ціна товару включає вартість доставки на склад покупця.

Оплата за замовлений товар здійснюється покупцем протягом 10 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної (пункт 4.1 договору)

В пункті 5.5 договору сторони погодили, що талони повинні мати вільний обіг в мережі АЗС та/або партнерів АЗС по всій підконтрольній території України.

Передавання товару постачальником покупцю здійснюється на складі покупця за супровідними документами, а саме: рахунок-фактура, видаткова, податкова та товарно-транспортна накладні, документи, що підтверджують якість товару (пункт 5.7 договору).

Відповідно до розділу 6 договору відповідач як постачальник взяв на себе зобов'язання забезпечити поставку товару, що є предметом договору і необхідних до нього документів покупцю у строки встановлені договором, мати розгалужену мережу АЗС (у користуванні або у власності) по всій території України (крім тимчасово окупованої території) з обов'язковим розташуванням не менше як шести автозаправних станцій на території кожної області, постійну наявність на АЗС пального для безперебійного використання талонів, та у випадку не діючих (неактивних) талонів, що не дає можливості їх використання провести їх заміну або повторну активацію. У разі, якщо реалізація палива на підставі талонів буде здійснюватися через АЗС, які не знаходяться у власності постачальника, останній зобов'язався забезпечити укладання договорів (угод чи інших правочинів), які підтверджують можливість реалізації палива за талонами постачальника на таких АЗС з обов'язковим наданням копій договорів покупцю (пункт 6.1.3 договору).

В разі постачання товарів неналежної якості постачальник зобов'язався власними силами та засобами замінити неякісну продукцію протягом 10 робочих днів з моменту підписання Акту, передбаченого пунктом 2.4 договору та сплатити штраф у розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення його печатками сторін та діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань за договором (пункти 10.1, 10.2 договору).

На виконання умов договору відповідачем було здійснено поставку товару на загальну суму 2 529 900,00 грн, що підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями документів, а саме:

- видаткової накладної № НКТ-000098 від 12.02.2018,

- актів приймання-передачі талонів № 300009 від 12.02.2018

- рахунку-фактури № НК-0000115 від 12.02.2018

Позивач в свою чергу отримав та оплатив товар в повному обсязі, що підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями наступних документів:

- платіжних доручень № 349 та № 354 від 13.02.2018, № 355 від 14.02.2018

- банківських виписок за 13.02.2018-14.02.2018.

Проте, за твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем та матеріалами справи, в процесі використання талонів в господарській діяльності позивача було встановлено, що деякі талони фактично не можуть бути використані за призначенням, і жодна АЗС не приймає такі талони та не проводить заправку паливом на їх підставі.

Дотримуючись умов договору позивач звернувся до відповідача з листом № ДХ/132 від 16.05.2018 з проханням щодо заміни талонів старого зразка на талони нового зразка. Втім, відповідач заміну талонів не здійснив, про причини відмови від здійснення такої заміни не повідомив.

Позивачем було проведено інвентаризацію талонів, придбаних у відповідача за спірним договором, про що було складено відповідний акт від 29.01.2019.

Одностороння немотивована відмова відповідача від виконання умов договору змусила позивача звернутися за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про стягнення коштів за неякісний товар в розмірі 319 449,00 грн та 63 889,80 грн штрафу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 3.2 договору загальна сума договору визначається по результатам проведеної процедури закупівлі у відповідності до Закону України «Про публічні закупівлі»та не може перевищувати 2 529 900,00 грн (в т.ч. 421 650,00 грн ПДВ 20%).

Відповідно до специфікації № 1 ціна за одиницю товару складає:

- бензин марки А-92 (талон)- 24,45 грн без ПДВ за літр

- бензин марки А-95 (талон) - 24,95 грн без ПДВ за літр

Як встановлено судом вище, порядок та строки оплати за товар сторонами було погоджено в розділі 4 договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив оплату отриманих від відповідача талонів на бензин за виставленими відповідачем рахунками-фактурами на загальну суму 2 529 900,00 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

№ 349 від 13.02.2018 на суму 1 129 900,00 грн

№ 354 від 13.02.2018 на суму 400 000,00 грн

№ 355 від 14.02.2018 на суму 1 000 000,00 грн

Строк поставки було погоджено сторонами в розділі 5 договору. Так, товар поставляється покупцю партіями протягом 5 робочих днів з моменту подання покупцем заявки постачальнику. За узгодженням з постачальником заявка може бути подана телефонограмою, факсом, електронною поштою або по телефону. Поставка товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом на умовах DDP відповідно до тлумачень торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року). Пунктом доставки товару є склад покупця, яки знаходиться за адресою: 02093, м. Київ, вул. Довбуша 22.

Позивач зазначає, що не може отримати паливо по заправним талонам, придбаними за договором у відповідача. На підтвердження недійсності талонів та неможливості отримання пального позивачем 29.01.2019 було складено Акт інвентаризації талонів (бензин А-92, А-95) придбаних Філією «ЦТЗ «Ліски» у ТОВ «Техойл НК» по договорам № 261-ПМ від 12.10.2017 та № 22-ПМ від 12.02.2018.

В пункті 5.5 договору сторони погодили, що талони повинні мати вільний обіг в мережі АЗС та/або партнерів АЗС по всій підконтрольній території України.

Пунктом 6.1.7. договору визначено, що у випадку недійсних (не активних) талонів, що не дає можливості їх використання, постачальник зобов'язався провести заміну таких талонів або провести їх повторну активацію.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист № ДХ/132 від 16.05.2018 з вимогою щодо здійснення заміни талонів старого зразка на талони нового зразка. Відповіді на зазначене звернення не надійшло.

Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар належної якості позивачу не поставив.

Частиною 2 статті 378 Цивільного кодексу України визначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.

Згідно частини 3 статті 680 Цивільного кодексу України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Пунктом 1.3 договору встановлено гарантійний строк на товар, а саме: термін дії талонів повинен бути безстроковий або не менше двох років. Початок дії талонів визначається датою передачі талонів замовнику.

З системного аналізу наведеного вище вбачається, що покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення сплаченої грошової суми за отриманий товар неналежної якості.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми оплати за товар неналежної якості є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобов'язання повернути кошти.

Зважаючи, що відповідачем в порушення умов договору було здійснено поставку товару неналежної якості та не було здійснено заміни його на товар належної якості за вимогою покупця, позивач звернувся до суду щодо повернення коштів сплачених за товар

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про існування у відповідача зобов'язання повернути позивачу суму оплати за товар неналежної якості в розмірі 319 449,00 грн на підставі вимог частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 20% штрафу за постачання товару неналежної якості встановленого пунктом 7.2 договору в сумі 63 889,80 грн.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв'язку з простроченням зобов'язання.

Згідно з пунктом 7.2. договору сторони передбачили, що постачальник зобов'язався власними силами та засобами замінити неякісну продукцію протягом 10 робочих днів з моменту підписання Акту, передбаченого пунктом 2.4 договору та сплатити штраф у розмірі 20% від вартості неякісного товару.

Перевіривши заявлену до стягнення з відповідача суму штрафу, суд дійшов висновку, що розрахунок останньої є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі, а саме штрафу у розмірі 63 889,80 грн.

Згідно з статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" про стягнення 383 338,80 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" (03030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (02092, місто Київ, Дніпровський район, вулиця Довбуша, будинок 22; ідентифікаційний код 40081373) 319 449,00 грн (триста дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок дев'ять гривень 00 копійок) основного боргу, 63 889,80 грн (шістдесят три тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 80 копійок) 20% штрафу за товар неналежної якості та 5 750,08 грн (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят гривень 08 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ