УХВАЛА

м. Київ

27.03.2019Справа № 910/6968/16
за заявою ОСОБА_1

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Держпродспоживслужба України, як орган управління Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу стягнення заробітної плати

в межах справи №910/6968/16

За заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (ідентифікаційний код 38519326)

про банкрутство

Суддя Івченко А.М.

Представники:

від заявника: ОСОБА_1;

від боржника: ОСОБА_2;

від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів: Талан О.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У квітні 2016 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" у зв'язку з неможливістю останнього в порядку встновленому чинним законодавством погасити існуючу заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 № 910/6968/16 заяву Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 16.05.2016, визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого Талана Л.Г. зобов'язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в розмірі 4 478 872,95грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) за номером 32720 від 19.06.2016р. Призначено розпорядником майна Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) арбітражного керуючого Талана Леоніда Григоровича (свідоцтво №26 від 08.02.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 08.08.2016 р.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу стягнення заробітної плати.

У відповідності до ч.4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справи про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.11.2017 заяву ОСОБА_1 поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу стягнення заробітної плати прийнято до розгляду в межах справи № 910/6968/16 та призначено її розгляд на 11.12.2017.

01.12.2017 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про поновлення пропущеного строку.

08.12.2017 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив боржника.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2017 відкладено розгляд заяви у судовому засіданні на 17.01.2018.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; та призначено підготовче засідання на 07.02.2018.

25.01.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли доповнення до позовної заяви про поновлення на посаді провідного бухгалтера та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, за змістом яких просить винести окрему ухвалу щодо скоєння адміністративного проступку посадовими особами боржника; стягнути з боржника компенсацію шкоди, заподіяної протиправними діями у розмірі 7 446,00 грн.; сповістити правоохоронні органи про відкриття кримінального провадження.

31.01.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив ДП "Укрветсанзавод".

01.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшли доповнення до позовної заяви про поновлення на посаді провідного бухгалтера та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, за змістом яких узагальнила вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2018 підготовче засідання відкладено до 05.03.2018 та витребувано у ДПІ Дніпровського району ГУ ДФС у місті Києві відомості стосовно заявника.

02.03.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли попередній розрахунок судових витрат та розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

02.03.2018 на адресу Господарського суду боржник подав пояснення на заперечення на відзив на позовну заяву про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено розгляд справи на 02.04.2018.

28.03.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли доповнення до позовної заяви про поновлення на посаді провідного бухгалтера та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, за змістом яких просить поновити її на посаді провідного бухгалтера, стягнути з ДП "Укрветсанзавод" середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у період з 11.01.2017 по 02.04.2018 у розмірі 202 796,92 грн., стягнути з ДП "Укрветсанзавод" суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 320,80 грн., винести окрему ухвалу щодо скоєння адміністративного проступку посадовими особами боржника; винести окрему ухвалу про стягнення в дохід бюджету штрафу з посадових осіб ДП "Укрветсанзавод" та представника боржника по справі за дорученням ОСОБА_2 штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стягнути з боржника компенсацію шкоди, заподіяної протиправними діями у розмірі 7 446,00 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу.

Розглянувши доповнення до позовної заяви, поданих заявником 25.01.2018 та 28.03.2018 суд встановив наступне.

Відповідно до п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, (та Господарським процесуальним кодексом в редакції чинній з 15.12.2017) не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

За таких обставин доповнення до позовних заяв, поданих 25.01.2017 та 28.03.2018, за своєю правовою природою є заявою про збільшення позовних вимог.

Аналізуючи вказані заяви, позивач просить поновити її на посаді провідного бухгалтера, стягнути з ДП "Укрветсанзавод" середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, стягнути з ДП "Укрветсанзавод" суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 320,80 грн., винести окрему ухвалу щодо скоєння адміністративного проступку посадовими особами боржника; винести окрему ухвалу про стягнення в дохід бюджету штрафу з посадових осіб ДП "Укрветсанзавод" та представника боржника по справі за дорученням ОСОБА_2 штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стягнути з боржника компенсацію шкоди, заподіяної протиправними діями у розмірі 7 446,00 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за період вимушеного прогулу.

Тобто, заявник збільшив свої позовні вимоги, додавши ще три вимоги.

Частиною 2 п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

За таких обставин, доповнення до позовних вимог, поданих 25.01.2018 та 28.03.2108, які за своєю правовою природою є збільшенням позовних вимог, приймаються судом частково, а саме в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера, стягннення з ДП "Укрветсанзавод" середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у період з 11.01.2017 по 02.04.2018 у розмірі 202 796,92 грн., стягнення судових витрат.

29.03.2018 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшов попередній розрахунок судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 закрито підготовче провадження за заявою ОСОБА_1 в межах справи №910/6968/16 та призначено заяву ОСОБА_1 в межах справи №910/6968/16 до розгляду по суті на 18.04.2018.

10.04.2018 на адресу Господарського суду міста Києва від ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшла витребувана інформація щодо доходів, отриманих заявником.

12.04.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення та розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2017 по 18.04.2018, що складає 210 333,24 грн.

Розглянувши в судовому засідання 18.04.2018 розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2017 по 18.04.2108, що складає 210 333,24 грн., суд залишає такий розрахунок без розгляду, на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, такий розрахунок поданий після закриття підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу стягнення заробітної плати в межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про банкрутство.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; змінено мотивувальну частину ухвали господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/6968/16, виклавши її в редакції мотивувальної частини цієї постанови; в решті ухвалу господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/6968/16 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/6968/16 скасовано; Справу №910/6968/16 передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 03.11.2017 (вхідний суду №19365/17) в іншому складі суду у зазначеній частині.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 05-23/2035 від 27.11.2018, справу № 910/6968/16 передано на новий розгляд заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 03.11.2017 судді Івченко А.М.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне прийняти справу до свого провадження та призначити її до розгляду у судовому засіданні.

В постанові від 02.10.2018 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: "При новому розгляді справи судам належить залучити до участі у справі в порядку статті 51 ГПК України третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Держпродспоживслужбу України, як орган управління ДП "Укрветсанзавод", яка відповідно до пункту 9.2. Статуту ДП "Укрветсанзавод" призначає на посаду та звільняє з посади керівника ДП "Укрветсанзавод"; дослідити, яка особа фактично здійснювала керівництво ДП "Укрветсанзавод" в період з 15.12.2016 по 17.01.2017 та з огляду на встановлене з'ясувати чи мав ОСОБА_5 повноваження на підписання 05.01.2017 та 10.01.2017 наказів №2-К/17 від 05.01.2017 про призначення ОСОБА_1 на посаду провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та №3-К/17 від 10.01.2017 про її звільнення із займаної посади "за угодою сторін" та з огляду на встановлене прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду майнових вимог ОСОБА_1, заявлених у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" згідно заяви від 03.11.2017."

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 прийнято справу № 910/6968/16 за заявою ОСОБА_1 про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 03.11.2017 до свого провадження, призначити розгляд справи на 23.01.19; зобов'язано учасників провадження у справі надати суду письмові обґрунтовані пояснення з урахуванням змісту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018; залучено Держпродспоживслужбу України, як орган управління ДП "Укрветсанзавод" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; викликано учасників справи у судове засідання; зобов'язано Держпродспоживслужбу України, як орган управління ДП "Укрветсанзавод" надати суду письмові пояснення та відповідні докази щодо того, яка особа фактично здійснювала керівництво ДП "Укрветсанзавод" в період з 15.12.2016 по 17.01.2017 та чи мав ОСОБА_5 повноваження на підписання 05.01.2017 та 10.01.2017 наказів №2-К/17 від 05.01.2017 про призначення ОСОБА_1 на посаду провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" та №3-К/17 від 10.01.2017 про її звільнення із займаної посади "за угодою сторін"; встановлено залученій третій особі строк для подання пояснень до 15.01.2019; зобов'язано ОСОБА_1 не пізніше двох днів з дня вручення копії цієї ухвали, надіслати заяву та додані до неї документи на адресу залученої сторони по справі, докази чого надати суду до 21.01.2019.

Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

07.12.2018 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

17.12.2018 від позивача надійшла заява з документами по справі.

26.12.2018 від Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшли пояснення.

03.01.2019 від позивача надійшли письмові пояснення.

03.01.2019 від позивача надійшли документи по справі.

22.01.2019 від позивача надійшли пояснення по справі та клопотання про визнання документу як недостатнім доказом та витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у задоволенні клопотання позивача від 22.01.2019 відмовлено; у задоволенні клопотання позивача від 07.12.2018 відмовлено; підготовче засідання відкладено на 20.02.19; запропоновано позивачу надати суду письмові пояснення та розрахунок середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу; запропоновано учасникам провадження надати суду письмові пояснення по суті спору.

08.02.2019 від позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 14 днів до 08.04.2019; відкладено підготовче засідання на 27.03.19.

21.03.2019 від позивача надійшли заперечення на пояснення та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 у задоволенні клопотання позивача про витребування інформації відмовлено; заяву позивача, відповідача та Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 27.03.2019 задоволено; закрито підготовче провадження за заявою ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах справи № 910/6968/16; призначено заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах справи № 910/6968/16 до розгляду по суті на 27.03.19.

В судове засідання 27.03.2019 з'явилися представники позивача, відповідача та Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Представники учасників провадження у справі надали пояснення по суті справи.

Позивач підтримала позовну заяву.

Представники відповідача та третьої особи заперечили щодо цієї заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 працювала на посаді провідного бухгалтера головної бухгалтерії Державного підприємства "Укрвентсанзавод".

04.01.2016р. була незаконно звільнена із займаної посади провідного бухгалтера головної бухгалтерії за наказом № 3к/16 "про припинення трудового договору(контракту)" за п. 1 ст. 40 КЗпП України "скорочення штату".

Дніпровським районним судом м. Києва 15.06.2016 було прийнято рішення по справі №755/1162/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до ДП "Укрветсанзавод", яким допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера Державного підприємства "Укрветсанзавод", а також в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1074, 68 грн.

Наказом Державного підприємства "Укрветсанзавод" №2-К/17 від 05.01.2017 на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2016 по справі №755/1162/16-ц поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера.

10.01.2017 ОСОБА_1 на підставі заяви про звільнення за згодою сторін, наказом Державного підприємства "Укрветсанзавод" №3-К/17 від 10.01.2017 звільнено з посади провідного бухгалтера за угодою сторін, п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю.

Спір у справі виник у зв'язку із перевищенням повноважень виконуючого обов'язки генерального директора ОСОБА_5, на думку позивача, при підписанні наказу про поновлення її на роботі та звільнення її з посади, а тому існують підстави для поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу стягнення заробітної плати в межах справи №910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про банкрутство.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі № 910/6968/16 скасовано; Справу №910/6968/16 передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 03.11.2017 в іншому складі суду у зазначеній частині.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Кодексу законів про працю України - право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частина 3 статті 24 - працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 1 статті 36 - підставою припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 цієї статті).

Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частини 2, 3, 8 статті 235 - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство) визначає, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

Статтею 4-1 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 03.11.2017 ОСОБА_1 з позовними вимогами до ДП "Укрветсанзавод" в межах справи про банкрутство № 910/6968/16, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

Статтею 12 ГПК України в редакції станом на 03.11.2017 розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 16 ГПК України (в зазначеній редакції) справи у майнових спорах до боржника віднесено до виключної компетенції господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника, в тому числі щодо поновлення на роботі та виплати заборгованості по заробітній платі, може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

Аналіз статей 2, 24 КЗпП України дозволяє зробити висновок про те, що право на працю реалізується працівником шляхом укладення трудового договору на підприємстві, установі, організації, який оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу; без укладення трудового договору та повідомлення роботодавцем органів влади, які здійснюють адміністрування єдиного соціального внеску, про прийняття працівника на посаду такий працівник не може бути допущений до роботи (виконання посадових обов'язків).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. У зв'язку із цим і угода про припинення трудового договору згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України укладається між сторонами трудового договору, яким є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями.

Згідно з пунктом 9.2 Статуту Державного підприємства "Укрветсанзавод" управління Підприємством здійснюється генеральним директором, який призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Касаційний господарський суд у складі Верховного суду в постанові від 02.10.2018 року по справі № 910/6968/16 зазначив, що при розгляді спору про поновлення Заявника на роботі у ДП «Укрветсанзавод», яку було звільнено з посади 10.01.2017 р., судам належало встановити чи приймався Держпродспоживслужбою України, як органом управління Боржника, розпорядчий акт про покладення на ОСОБА_5 виконання обов'язків керівника Боржника в період з 15.12.2016 по 17.01.2017 та хто фактично виконував повноваження керівника Боржника у зазначений період, а також чи мало місце погодження Державнопродспоживслужбою України наказу на звільнення Заявника 10.01.2017 та у якій формі.

Заявник, як в позовній заяві, так і в подальших своїх поясненнях, зазначає, що накази Боржника від 05.01.2017 р. № 2-10/17 та від 10.01.2017 р. № 3-К/17 підписанні ОСОБА_5, який не мав повноважень на їх підписання, є незаконними, оскільки, як зазначає Заявник посилаючись на лист Держпродспоживслужби від 15.10.2017 р. № 601-031-11/В - 4069, в період 05.01.2017 р. по 10.01.2017 р. обов'язки генерального директора виконував ОСОБА_6 на підставі наказу Держпродспоживслужби від 14.12.2016 р. № 1245-К.

Однак, виходячи із матеріалів справи, встановлено наступне.

Наказом Держпродспоживслужби від 17.11.2015 року № 462-к ОСОБА_5 з 18.11.2015 року було призначено виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод».

Наказом Держпродспоживслужби від 13.12.2016 року № 1238-к ОСОБА_5 звільнено з посади виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» та наказом Держпродспоживслужби від 14.12.2016 № 1245~к виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» з 15.12.2016 року призначено ОСОБА_6

Про те колишній виконуючий обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_5 не погодився із наказом про його звільнення, відмовився передавати печатку підприємства та не допускав до виконання своїх обов'язків, як керівника державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_6

За таких обставин Держпродспоживслужба звернулася з листами до керівників філій державного підприємства «Укрветсанзавод» та Національної поліції України щодо неправомірних дій виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_5

Фактично усунуто перешкоди щодо виконання обов'язків генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_6 відбулося тільки 18.01.2017 року і з цього ж часу він приступив до виконання своїх обов'язків в повному обсязі.

Поряд з тим діяльність державного підприємства «Укрветсанзавод» в період з 15.12.206 по 17.01.2017 не припинялася і фактичне керівництво здійснював виконуючий обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_5, що підтверджується також наказом державного підприємства «Укрветсанзавод» від 26.12.2016р. № 259-к/16 «Про виконання обов'язків», листами від 12.01.2017 р. № 86-1/17-21 та від 12.01 2017р. № 86- 1/17-22 т.

Листом № 603-172-14/29066 від 29.12.2016 р. Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів наголосила, що будь-які накази та розпорядження за підписом ОСОБА_5 або інших посадових осіб підприємства, які видані після 15 грудня 2016 року включно без погодження з новопризначеним виконуючим обов'язки є незаконним.

Однак, Накази підписані виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_5 в період з 15.12.2016 по 17.12.2017 новопризначеним виконувачем обов'язків генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_6 не були скасовані.

Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. постановою від 08.06.2018р. ВП № 56547122 було відкрито виконавче провадження щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера державного підприємства «Укрветсанзавод» та постановою від 15.07.2018р. закінчено виконавче провадження у зв'язку з виконанням боржником рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 у повному обсязі.

Крім того відповідно до наказу державного підприємства «Укрветсанзавод» від 18.01.2017 р. № 5-К/17, підписаним ОСОБА_6, до виконання обов'язків генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод» ОСОБА_6 приступив 18 січня 2017 року на підставі наказу Держпродспоживслужби від 14.12.2016 р. № 1245-К.

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 18.10.2017 р., який знаходиться в матеріалах справи, зміна щодо ОСОБА_5 на ОСОБА_6 була внесена 13.01.2017 р.

Таким чином, підписання ОСОБА_5 наказу про звільнення Позивача є цілком правомірним, оскільки ОСОБА_6 в день видачі наказу від 10.01.2017 р. не займав посаду виконуючого обов'язки генерального директора державного підприємства «Укрветсанзавод», тому право підпису залишилось за ОСОБА_5

Більш того, необхідно зазначити, що Касаційний господарський суд у складі Верховного суду в постанові від 02.10.2018 року по справі № 910/6968/16 зазначив, що висновок апеляційного суду про те, що Заявник не була фактично поновлена на роботі після прийняття цивільним судом у справі №755/1162/16-ц рішення від 15.06.2016 р. про її поновлення на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" є помилковим, оскільки Боржником, як роботодавцем, було фактично допущено Заявника до виконання нею посадових обов'язків у січні 2017 року та здійснено їй виплату розрахункових за січень 2017 року у зв'язку із звільненням 10.01.2017.

Позивач не заявляв вимогу про визнання недійсним наказу про поновлення. Зазначений наказ було видано на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/1162/16-ц.

Накази від 05.01.2017 р. № 2-10/17 та від 10.01.2017 р. № З-К/17, видані ОСОБА_5 є чинними на даний час, оскільки прийняти в межах повноважень керівника Боржника, не були скасовані новопризначеним виконуючи обов'язки керівника Боржника, не визнаються недійсними позивачем та наказ про звільнення виданий на підставі заяви позивача про звільнення за взаємною згодою.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або-уповноваженого ним органу і працівника.

Посилання позивача на те, що її примусили написати заяву про звільнення не підтверджено жодним належним доказом. Таким чином, взаємні дії Заявника і Боржника є погодженням звільнення Заявника. Між Боржником (роботодавцем) та Заявником не було взаємної згоди щодо скасування раніше досягнутої домовленості про звільнення. Отже, вищезазначене свідчить, що Заявника було звільнено за його згодою та згодою Боржника, яка ними не була анульована.

Заявник, також, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку із не законним звільненням в період з 11 січня 2017 року по день винесення рішення по цій справі.

Однак, підстави для поновлення заявника відсутні, тому нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із не законним звільненням є безпідставним.

Окрім цього, слід зазначити, що заявник, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв'язку із не законним звільненням за період з 11 січня 2017 року по 20 лютого 2019 року, тобто за період більше ніж за два роки. При цьому, заявник звернулась до суду через 10 місяців після її звільнення.

Як зазначає відповідач, виходячи із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку ДФС України про суми виплачених доходів щодо Позивача за період з 01.01.2016 по 31.03.2017, позивач з 23.03.2016 року працює на іншій роботі в Університеті «Крок». Також, зазначена довідка підтверджує отримання зарплатні за період з 05.01.2017 року по 10.01.2017 року.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Щодо оплати праці за січень 2017 року, то, як вже зазначалось, Касаційний господарський суд у складі Верховного суду в постанові від 02.10.2018 року по справі № 910/6968/16 зазначив, що висновок апеляційного суду про те, що Заявник не була фактично поновлена на роботі після прийняття цивільним судом у справі №755/1162/16-ц рішення від 15.06.2016 р. про її поновлення на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" є помилковим, оскільки Боржником, як роботодавцем, було фактично допущено Заявника до виконання нею посадових обов'язків у січні 2017 року та здійснено їй виплату розрахункових за січень 2017 року у зв'язку із звільненням 10.01.2017.

Тому, підстав вважати, що заявника не було поновлено та не виплачено заробітну плату за січень 2017 року немає.

З огляду на викладене ОСОБА_1 правомірно поновлена на посаді провідного бухгалтера ДП "Укрветсанзавод" відповідно до наказу Державного підприємства "Укрветсанзавод" №2-К/17 від 05.01.2017 та правомірно звільнена відповідно до наказу Державного підприємства "Укрветсанзавод" №3-К/17 від 10.01.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного бухгалтера за угодою сторін, п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю, на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.01.2017.

Оскільки, судом встановлено правомірність звільнення ОСОБА_1, то підстав для стягнення з Державного підприємства "Укрветсанзавод" на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у суду відсутні.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись Кодексом законів про працю України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах справи № 910/6968/16 за заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" про банкрутство.

2. Копію ухвали направити учасникам провадження.

Повний текст ухвали складено 08.04.2019

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Івченко