РІШЕННЯ

25 березня 2019 року Справа №913/37/19

Провадження №16/913/37/19

За позовом Комунальної установи "Кремінське районне територіальне медичне об'єднання", м.Кремінна Луганської області

до Фізичної особи-підприємця Постельги Єгора Сергійовича, м.Кремінна Луганської області

про визнання договорів поставки недійсними,

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання - Гулевич В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу до фізичної особи-підприємця Постельги Єгора Сергійовича про визнання договорів поставки від 13.12.2017 №816, від 02.04.2018 №102 та від 18.05.2018 №196 недійсними.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 16.01.2019 позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали суду.

Від комунальної установи "Кремінське районне територіальне медичне об'єднання" через канцелярію суду 01.02.2019 за супровідним листом від 28.01.2019 №118, на виконання ухвали від 16.01.2019 про усунення недоліків, надійшов оригінал платіжного доручення від 24.01.2019 №21 про сплату судового збору у сумі 5763 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.03.2019.

Представник сторін в судове засідання 04.03.2019 не прибули.

Від відповідача на адресу суду 19.02.2019 надійшло клопотання від 14.02.2019 №б/н про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву, за яким він проти позову заперечує, зазначаючи, що під час укладення сторонами договорів поставки від 13.12.2017 №816, від 02.04.2018 №102 та від 18.05.2018 №196 були дотриманні норми Закону України "Про публічні закупівлі" та ст.ст. 256,258, 712 ЦК України. Відповідач вказує, що враховуючи якісні характеристики та суть предмету закупівлі спірних договорів, в даному випадку виключається можливість та необхідність застосування державних регульованих цін та норм постанови КМУ від 23.12.1992 "Про регулювання цін". Відповідач стверджує, що суб'єкти господарювання вправі самостійно та на власний розсуд встановлювати ціни на власні товари, роботи чи послуги. ФОП Постельга Є.С. вважає, що застосування принципу вільної ціни підтверджує правомірність укладених між сторонами договорів.

Від позивача на адресу суду надійшли пояснення від 18.02.2019 №206, в яких позивач зазначає, що при укладенні спірних договорів він керувався положеннями ст. 2 ЗУ "Про публічні закупівлі" та принципом ефективності та результативності, передбаченим ст. 7 Бюджетного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.03.2019 суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25.03.2019.

У судове засідання 25.03.2019 представники сторін не прибули.

У судовому засіданні 25.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між фізичною особою-підприємцем Постельгою Єгором Сергійовичем (відповідач, постачальник) та Комунальною установою "Кремінське районне територіальне медичне об'єднання" (позивач, покупець) укладено три договори поставки від 13.12.2017 №816, від 02.04.2018 №102 та від 18.05.2018 №196.

Вказані договори є аналогічними за змістом.

Пунктом 1.1 сторони договорів погодили, що в порядку та на умовах, визначених цими договорами, постачальник бере на себе зобов'язання, передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити ліжка дерев'яні (код основного словника класифікатора України ДК021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 39140000-5 меблі для дому) загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у специфікаціях, що є додатками №1 до цих договорів (надалі іменується "товар") .

Відповідно до п.1.2. договорів, специфікації, а також додатки до них, після погодження сторонами, є невід'ємними додатками до цих договорів.

Постачальник підтверджує, що укладення та виконання ним цих договорів не суперечить нормам чинного законодавства України та відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання всіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цих договорів не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів.

Згідно п.4.1. договорів ціна на товар визначається постачальником, вказується у специфікації, та є незмінною протягом терміну дії даних договорів.

За умовами п.п.5.1.-5.2. оплата здійснюється в розмірі вартості товару згідно накладної шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах у цьому договорі протягом 10 банківських днів з дня фактичного постачання товару на адресу покупця.

Специфікаціями до вказаних договорів сторони погодили, що постачальник поставляє у власність покупця ліжка дерев'яні за ціною 6357 грн за 1 шт.:

-за договором від 13.12.2017 №816 у кількості 19 шт. на суму 120783 грн;

-за договором від 02.04.2017 №102 у кількості 25 шт. на суму 158925 грн;

-за договором від 18.05.2018 №196 у кількості 3 шт. на суму 19071 грн.

За своєю правовою природою вказані договори є договорами поставки і відповідають вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України).

Згідно актів на отримання матеріальних цінностей від 26.12.2017 на суму 120783 грн, від 21.05.2018 на суму 19071 грн та від 02.04.2018 на суму 158925 грн та накладних від 21.05.2018 №197, від 02.04.2018 №1 та від 26.12.2017 №1 (а.с.52-57) товар, обумовлений специфікаціями до договорів, поставлений у повному обсязі.

Відповідно до платіжних доручень від 26.12.2017 №1723 на суму 120783 грн, від 06.04.2018 №342 на суму 158925 грн та від 30.05.2018 №622 на суму 19071 грн поставлений товар оплачено покупцем у повному обсязі (а.с.23-25).

Листом від 26.11.2018 №8911/39/111/01-2018 Департамент захисту економіки Національної поліції України здійснено запит до КУ "Кремінське РТМО" про надання дозволу на огляд придбаних у ФОП Постельги Є.С. протягом 2017-2018 років товарно-матеріальних цінностей, а також надати належним чином засвідчені копії документів щодо затвердження складу тендерного комітету установи позивача за період з 2017-2018 років, положення про тендерний комітет, які діяли в період з 2017-2018 років, інформацію щодо входу посадових осіб установи позивача до складу тендерного комітету з наданням наказів та розпоряджень та щодо фінансово-господарських взаємовідносин між позивачем та відповідачем.

В матеріалах справи міститься звіт про експертну оцінку вартості майна (ліжко дерев'яне з матрацом), проведеним суб'єктом оціночної діяльності Лазебником А.Б., в якому встановлено, що станом на 05.12.2018 ринкова вартість товару-одного ліжка становить 2544 грн за 1 шт.

Позивач звертається з даним позовом до суду, обґрунтовуючи свою позицію тим, що йому стало відомо про придбання товару не за ринковою вартістю, а за ціною, значно вищою від ринкової і він вимушений звернутися до суду з вимогою визнати вказані договори недійсними.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Приписами статті 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, названими нормами права визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару (ч.ч.1,3 ст. 691 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту вказаних норм права видно, що жодна норма не передбачає умов, на підставі яких товар має бути проданим за "ринковою вартістю", а у разі відсутності у договорі "Ринкової ціни товару" - договір підлягає визнанню недійсним. Закон не містить таких або подібних обмежень.

Як зазначалось вище, між сторонами укладено три договори поставки від 13.12.2017 №816, від 02.04.2018 №102 та від 18.05.2018 №196. На виконання договорів, відповідач поставив позивачу ліжка дерев'яні, а позивач оплатив вказаний товар у повному обсязі за ціною, вказаною у специфікації до договору.

З матеріалів справи вбачається, що, укладаючи спірні договори, сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, а саме: досягли згоди щодо ціни, якості, строків та порядку розрахунків, тощо. Вказані договори підписані та скріплені печатками сторін належним чином. Здійснення розрахунків за договорами підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи.

Позивачем належними доказами не доведено невідповідність укладеного договору положенням ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, які передбачають такі наслідки як визнання договору недійсним в разі невідповідності чи суперечності цим нормам.

Посилання позивача на те, що ціна поставленого відповідачем товару виявилась надто завищеною, як на підставу позову, є неправомірним, оскільки надані позивачем договір з додаткам до нього підписані обома сторонами та скріплені печатками сторін, що свідчить про вільне волевиявлення сторін у договорі та досягнення ними згоди щодо ціни договору, яка є істотною умовою договору поставки. Результати перевірки фінансово-економічної діяльності підприємства позивача, оцінка експерта купленого за договором майна, тощо не можуть бути підставами визнання договору купівлі-продажу чи поставки недійсними, навіть якщо покупець (або перевіряючи покупця особа) дійде висновку, що товар придбано за завищеною ціною. У зв'язку з чим суд зазначає, що договір, який укладено за результатами проведення тендеру, підлягає визнанню недійсним на підставі і в порядку, визначеному Законом України "Про публічні закупівлі".

За таких підстав позов слід визнати безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.У позові відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 04.04.2019.

Суддя Р. Шеліхіна