СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа № 922/2490/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря Литвинової К.О.

за участю представників:

Прокурора (Прокуратура Харківської області) - ОСОБА_1, посвідчення № 032167 від 11.02.2015;

Харківської міської ради - ОСОБА_2, дов. № 08-21/20/2-19 від 02.01.2019;

відповідача - ОСОБА_3, свідоцтво № 1 від 31.01.2018, ордер серії ДН№021410 від 01.09.2018, договір про надання правової допомоги від 01.04.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Промислово-комерційної фірми Ресурс ЛТД, м. Харків (вх. №180 Х/2-4)

на рішення господарського суду Харківської області від 11.12.2018 по справі №922/2490/18 (суддя Хотенець П.В., повний текст рішення складено та підписано 17.12.2018)

за позовом керівник Харківської місцевої прокуратури № 5, м. Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до ТОВ Промислово-комерційної фірми Ресурс ЛТД, м. Харків

про стягнення 820111, 40 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 5, м. Харків в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю промислово-комерційній фірмі "Ресурс ЛТД" в якому просив суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 820 111,40 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.12.2018 по справі №922/2490/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ промислово-комерційної фірми "Ресурс ЛТД" на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 820111,40 грн. Стягнуто з ТОВ промислово-комерційної фірми "Ресурс ЛТД" на користь Прокуратури Харківської області 12301,69 грн. судового збору.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Відповідач - ТОВ ПКФ "Ресурс ЛТД" з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.12.2018 по справі №922/2490/18 та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ ПКФ "Ресурс ЛТД" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 820111,40 грн. відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, відповідач за весь час користування спірною земельною ділянкою добросовісно та своєчасно сплачував податок на землю, що підтверджується податковою декларацією з плати за землю.

Також вказує на те, що відповідач правомірно набув право на нерухоме майно та здійснює всі необхідні дії для оформлення права користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Основянська, 55, у звязку з чим в його діях відсутній такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина, тоді як позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру збитків.

Крім того, вказує на те, що розрахунок позивача щодо безпідставно збережених відповідачем коштів, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги, не враховує інженерно-геологічні та гідрогеологічні умови земельної ділянки та не містить коефіцієнту К1 складності інженерно-геологічних умов 0,73 для всієї площі земельної ділянки, у звязку з чим він є неправильним та необґрунтованим, на підтвердження чого відповідачем до апеляційної скарги надано завірену копію експертного висновку про інженерно-геологічні та гідрогеологічні умови земельної ділянки площею 1,2847 га, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Основянська, 55.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Промислово-комерційної фірми Ресурс ЛТД на рішення господарського суду Харківської області від 11.12.2018 по справі №922/2490/18 та призначено її розгляд на 04.03.2019. Встановлено прокурору та позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

04.03.2019 ПКФ Ресурс ЛТД надано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із знаходженням у адвоката ОСОБА_3 у відрядженні в м. Києві з 04.03.2019 по 07.03.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 клопотання промислово-комерційної фірми Ресурс ЛТД, м. Харків про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи на 01 квітня 2019 року о 10-00 год.

01.04.2019 представником ПКФ «Ресурс ЛТД» до суду апеляційної інстанції надано заяву (вх.№3244), в якій він просив суд при ухваленні рішення врахувати наступні обставини: позивач нарахував відповідачеві до сплати орендну плату за період з 01.05.2016 по 31.03.2018 у розмірі 1097542,99 грн.; відповідач сплатив податок за вказаний період у розмірі 272 720,55 грн., в той час як орендна плата за вказаний період з урахуванням висновку проведеної за ініціюванням відповідача експертизи повинна становити 801206,38 грн. (із застосуванням коефіцієнту К1=0,73). Відповідач вважає, що з огляду на вищевказане, з урахуванням сплати земельного податку у розмірі 272 720,55 грн., розмір орендної плати, що підлягає нарахуванню ПКФ «Ресурс ЛТД», становить 528485,83 грн.

Розглянувши в судовому засіданні 01.04.2019 заяву відповідача від 01.04.2019 (вх.№3244) колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Зокрема, п. 5, п. 6 статті 258 ГПК України встановлено, що в апеляційній скарзі має бути зазначено: у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частиною 1, ч. 2 ст. 266 ГПК України також визначено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

У наданій відповідачем 01.04.2019 заяві відповідач, не погоджуючись із розрахунком безпідставно збережених коштів, визначеним позивачем, наводить свій розрахунок, посилаючись на експертний висновок та розмір земельного податку, сплачений відповідачем. Зокрема, за висновком апелянта, розмір орендної плати, що підлягає нарахуванню ПКФ «Ресурс ЛТД», становить 528485,83 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що надана скаржником заява від 01.04.2019 фактично є зміною вимог апеляційної скарги, оскільки доводи, викладені у заяві не були наведені скаржником в апеляційній скарзі під час звернення до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, заяву від 01.04.2019 надано апелянтом поза межами строку на апеляційне оскарження, тобто в порушення вимог статті 266 ГПК України, крім того, в порушення вказаних норм, скаржником не надано доказів направлення вказаної заяви прокурору та позивачу у справі, чим позбавлено їх право, як сторін, бути обізнаним із вимогами апеляційної скарги та можливості надання своїх заперечень.

Вказані обставини унеможливлюють суд прийняти заяву відповідача від 01.04.2019 (вх.№3244) до розгляду, отже, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу, подану до суду апеляційної інстанції, в редакції від 14.01.2019.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.02.2018 по справі №922/1784/15.

В судовому засіданні 01.04.2019 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення скасувати, прийняти по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Прокурор та представник позивача проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, що підтверджується листом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 20.07.2018 № 15278/0/226-18, з якого вбачається, що право власності на нежитлові будівлі літера: "Н-1","А-2", "Я-3", "И-1", "К-1", "Ы-2", "АА-1", "М-1", "В-1", "Г-1","Е-1" по вул. Основ'янській, 55 у місті Харкові зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю промислово-комерційній фірмі "Ресурс ЛТД".

Присутній в судовому засіданні 01.04.2019 представник відповідача також підтвердив, що право власності на обєкти нерухомості по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові зареєстровані за відповідачем з 09.04.2016.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.03.2018№ НВ-018, земельна ділянка з кадастровим №:05:042:0050 площею 1,2836 га знаходиться у м. Харків, вул.. Основянська, 55. Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. (а.с. 98 т. 1)

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.04.2018 за №705/176-18, сформованого ГУ держгеокадастру у Харківській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 12847 кв.м., розташованої у м. Харків, вул. Основянська, 55, кадастровий номер :05:042:0050, становить 14 616 032 грн. (а.с. 106 т. 1)

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом першої інстанції, згідно з Додатком 1 до рішення 8 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розробку документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 14 вересня 2016 року № 342/16 промислово-комерційній фірмі "Ресурс ЛТД" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова загальною площею, орієнтовано 1,2920 га. для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літера "А-2" (адміністративна - виробнича будівля), літера "В-1" (склад), літера "Г-1", (склад), літера "Е-1" (виробничо-складська будівля), літера "К-1", (котельня), літера "И-1" (виробнича будівля), літера "М-1" (склад), літера "Н-1" (будівля охорони), літера "Ы-2" (виробничо-складська будівля), літера "Я-3" (адміністратвино-складська будівля), літера "АА-1" (склад, гараж) по вул. Основ'янській, 55.

13.07.2018 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради ОСОБА_4 за участю інженера-геодезиста ОСОБА_5 та інженера-землевпорядника ОСОБА_6 здійснені заходи самоврядного контролю щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: вул. Основ'янська, 55 у м. Харкові, здійснено обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки. (а.с. 29 т. 1)

За результатами обстеження складено акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Основ'янська, 55 від 13.07.2018, яким встановлено, що на земельній ділянці площею 1,2836 га по вул.. вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові розташовані нежитлові будівлі літ "Н-1","А-2", "Я-3", "И-1", "К-1", "Ы-2", "АА-1", "М-1", "В-1", "Г-1","Е-1", право власності на які з 09.04.2016 зареєстровано за ПКФ «Ресурс ЛТД».

Земельна ділянка загальною площею 1,2836 га по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові з 08.02.2016 по теперішній час використовується ПКФ «Ресурс ЛТД» для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель: "Н-1","А-2", "Я-3", "И-1", "К-1", "Ы-2", "АА-1", "М-1", "В-1", "Г-1","Е-1".

Площа земельної ділянки відповідно до її меж складає 1,2836 га.

Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж будівель та паркану.

Також актом встановлено, що ПКФ «Ресурс ЛТД» з 09.04.2016 по теперішній час використовує земельну ділянку площею 1,2836 га по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові без виникнення права власності /користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Також, листом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 20.07.2018 підтверджено відсутність реєстрації речових прав за будь-якими фізичними або юридичними особами на земельну ділянку по вул. Основ'янській, 55 у місті Харкові.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що відповідне право щодо вказаної земельної ділянки на якій розташоване нерухоме майно відповідача за ПКФ «Ресурс ЛТД» не зареєстровано.

Таким чином, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст.ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 1,2836 га по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем належним чином оформлено право користування ПКФ «Ресурс ЛТД» земельною ділянкою площею 1,2836 га по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові , зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Звертаючись до господарського суду із позовом, прокурор зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю промислово-комерційній фірма "Ресурс ЛТД" у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2018 року використовує земельну ділянку по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові під належними йому на праві власності обєктами нерухомості без оформлення права користування цією земельною ділянкою та сплати відповідної орендної плати. Таким чином, як вважає прокурор, відповідачем безпідставно збережено кошти у вигляді несплаченої орендної плати за даний період у розмірі 820111,40 грн., які відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, як на правову підставу своїх вимог прокурор посилався на положення статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 820111,40 грн., зауважував на тому, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за період з 01.05.2016 по 31.03.2018 за використання земельної ділянки за відсутності укладеного з позивачем договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, тим самим збільшує вартість власного майна , а Харківська міська рада втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом позову у даній справі є стягнення з власника обєкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці обєкти розташовані.

Згідно зі статтею 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Виходячи зі змісту зазначених статей, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Стаття 123 Земельного кодексу України регламентує порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обовязок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під такою нерухомістю.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об'єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об'єкт розміщений.

Так, предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене, ПКФ «Ресурс ЛТД», як фактичний користувач земельної ділянки, розташованої по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.1212 1214 Цивільного кодексу України.

При цьому, до моменту оформлення власником обєкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей обєкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобовязаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що відновлення порушених прав ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

При цьому, колегія суддів зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 14 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, земельна ділянка, безпідставне використання якої є підставою даного позову, повинна бути сформована як об'єкт цивільних прав, за користування яким позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Як вбачається з листа ГУ ДФС у Харківській області №9577/9/20-40-12-15-25 від 26.04.2018 (а.с. 55 т. 1), ПКФ «Ресурс ЛТД» нараховує та сплачує за земельну ділянку по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові земельний податок. Зокрема, за 2016 рік товариством сплачено 138991,89 грн. земельного податку, за 2017 рік - 147331,39 грн., за 2018 рік 149755,69 грн.

Як встановлено обставинами по справі, ПКФ «Ресурс ЛТД» правомірно володіє майном, розташованим по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові, водночас, відповідачем не вчинено дій , спрямованих на оформлення права власності або права постійного користування земельною ділянкою на якій розташовано нерухоме майно відповідача. Матеріали справи також свідчать, що ПКФ «Ресурс ЛТД» за землю сплачується земельний податок. В той же час, не зважаючи на здійснення оплати земельного податку, обовязковим платежем за користування землею є також орендна плата.

В матеріалах справи міститься розрахунок №19-20-0.23,08-1853/116-18 від 08.06.2018 (том I, а.с. 35-38 ), здійснений головним управлінням держгеокадастру у Харківській області на вимогу Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, з якого вбачається, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 12836 кв.м., розташованої по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові, станом на 01.05.2016 становить 13776750,00 грн., розмір орендної плати за 8 місяців становить 367 380,00 грн.; станом на 01.01.2017 нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 14 603 260,00 грн., ставка річної орендної плати 584 130,40 грн; станом на 01.01.2018 нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 14 603 260,00 грн., розмір орендної плати за 3 місяці 2018 року становить 146 032,59 грн.

Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що його здійснено з урахуванням листа ГУ ДФС у Харківській області №9577/9/20-40-12-15-25 від 26.04.2018, в якому вказується про сплату відповідачем земельного податку за 2016 рік 138991,89 грн.; за 2017 рік 147331,39 грн.; за 2018 рік 149755,69 грн.

Як вбачається з даного розрахунку, розмір неодержаного доходу розраховано як різниця між розміром орендної плати за землю, яка повинна була надійти до місцевого бюджету, та фактично здійсненою оплатою за користування земельною ділянкою.

За результатом здійснених розрахунків визначено, що ПКФ «Ресурс ЛТД» під час використання нежитлових будівель розташованих по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові безпідставно зберегла кошти за орендну плату:

- за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року - у розмірі 274718,72 грн.

- за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року - у розмірі 436799,01 грн.;

- за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року - у розмірі 108593,67 грн., що в загальному розмірі становить 820 111,40 грн.

Таким чином, відповідно до проведених позивачем розрахунків, бюджет міста Харкова за період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2018 року недоотримав 820111,40 грн. орендної плати за землю. Даний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель».

При цьому, колегія суддів враховує, що визначені у вказаному розрахунку вихідні дані щодо площі займаної ПКФ «Ресурс ЛТД» земельної ділянки та її нормативна грошова оцінка не суперечать даним, що містяться у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 23.03.2018 (а.с. 98 т. 1) та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.04.2018 за №705/176-18. (а.с. 106 т. 1)

В той же час, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував на те, що він правомірно набув право на нерухоме майно та здійснював всі необхідні дії для оформлення права користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Основянська, 55, а також за весь час користування нею добросовісно в повному обсязі сплачував податок на землю, у звязку з чим в його діях відсутні такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина, тоді як позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру збитків.

Зокрема, в матеріалах справи міститься лист ПКФ «Ресурс ЛТД» №18-05/18юр від 18.05.2018 у відповідь на лист Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Харківської області №В-590/18 від 10.05.2018, яким товариство повідомляє, що ПКФ «Ресурс ЛТД» є законним власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Основ'янська, 55 на підставі відповідних належних правовстановлюючих документів. Земельна ділянка використовується ПКФ «Ресурс ЛТД» для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель, виробництва хлібобулочних виробів.

У 2013-2014 роках товариством проведено дії для отримання рішення Харківської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та дозволу на проведення експертної оцінки (для оформлення викупу земельної ділянки).

Рішенням Харківської міської ради 31 сесії 6 скликання від 26.02.2014 «Про надання дозволу на проведення на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам України» №1478/14 ПКФ «Ресурс ЛТД» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель промисловості , транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації видів цільового призначення 11.02), площею , орієнтовано 1,3 га за адресою: м. Харків, вул. Основ'янська, 55. але, події в країні, що почали відбуватись у 2014 році не дали змоги товариству провести дії щодо затвердження проекту відводу земельної ділянки.

Крім того, товариство повідомляло, що у 2016 році товариством проводились дії щодо «актуалізації» сесії Харківської міської ради від 26.02.2014 шляхом звернення до ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Маючи намір викупити вказану земельну ділянку, товариством вживались заходи щодо виготовлення геодезичної зйомки, її погодження, виготовлення та погодження проекту землеустрою. Однак при погодженні вказаного питання зясувалось, що земельна ділянка площею 1,2847 га за адресою: м. Харків, вул. Основянська, 55 та будівлі, які знаходяться на ній, перетинають «червоні лінії» вулиці Основянської, провулка Основянського та вїзду Аравійського, що позбавляє товариство можливості оформити право власності на зазначену земельну ділянку. А оскільки товариство не мало змоги викупити земельну ділянку, в серпні 2016 нею були підготовлені всі необхідні документи для розгляду на черговій сесії Харківської міської ради питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки в оренду.

Рішенням 8 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 342/16 ПКФ «Ресурс ЛТД» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У 2016-2018 р.р. товариством проведені дії для отримання рішення Харківської міської ради про затвердження проекту відводу земельної ділянки та надання її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель : складено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погоджено проект землеустрою земельної ділянки, визначено кадастровий номер земельної ділянки та внесено в автоматизовану систему Центру державного земельного кадастру, що включає присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. На даний час товариством проводяться підготовчі дії по отриманню рішення Харківської міської ради про затвердження проекту відведення та передачу земельної ділянки в оренду, а саме: виготовлення грошової нормативної оцінки, розрахунку орендної плати, виготовлення акту обстеження земельної ділянки, підготовка проекту договору.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що станом на час звернення позивача до господарського суду з позовом, ПКФ «Ресурс ЛТД», як власник обєкта нерухомого майна, належним чином оформив право оренди земельної ділянки, на якій розташований належний відповідачу обєкт нерухомості та не підтвердив правомірність користування земельною ділянкою.

В матеріалах справи міститься розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності від 15.05.2018, виконаний за зверненням ПКФ «Ресурс ЛТД», відділом економічного регулювання земельних та ринку землі Департаменту земельних відносин (а.с. 108 т. 1), з якого вбачається, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою у м. Харків, вул. Основянська, 55, кадастровий номер :05:042:0050, площею 1,2836 га становить в рік 584 641.28 грн., в місяць 48720,11 грн. Коефіцієнт складних інженерно-геологічних умов - 1.

Не погоджуючись із вказаним розрахунком, ПКФ «Ресурс ЛТД» звернулось до Департамента земельних відносин з листом №25-05/18-юр від 25.05.2018 в якому повідомляло, що на даний час ПКФ «Ресурс ЛТД» проводяться підготовчі дії щодо рішення сесії Харківської міської ради «Про затвердження проекту відведення та передачу земельної ділянки в оренду». За зверненням ПКФ «Ресурс ЛТД», відділом економічного регулювання земельних та ринку землі Департаменту земельних відносин було виконано розрахунок розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові. Але, земельна ділянка розташована в зоні із невисокою якістю землі, а тому, для підтвердження цього факту, товариство звернулось для проведення відповідної експертизи до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7, що надасть можливість скорегувати вартісні показники щодо сплати за землю, у звязку з чим, товариство просило провести перерахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, розташовану по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові.

Також, пунктом 2.4 Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування у місті Харків, затвердженого рішенням 19 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 41/08, встановлено, що застосування коеффіцієнтів складних інженерно- геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів.

Разом з тим, станом на час винесення рішення судом першої інстанції відповідачем так і не було надано доказів, щодо надання до Харківської міської ради документів, які є підставою для здійснення перерахунку, в тому числі висновку експертизи, на який посилався відповідач як на підставу неправомірності здійсненого позивачем розрахунку розміру орендної плати.

Про незгоду із здійсненим позивачем розрахунком недоотриманої орендної плати відповідач зазначає також в апеляційній скарзі та зазначає, що розрахунок позивача не враховує інженерно-геологічні та гідрогеологічні умови земельної ділянки та не містить коефіцієнту К1 складності інженерно-неологічних умов 0,73 для всієї площі земельної ділянки, у звязку з чим він є неправильним та необґрунтованим. Стверджуючи про неврахування позивачем при здійсненні розрахунку певного коеффіцієнту (К1), в обґрунтування свого твердження до апеляційної скарги апелянт додає копію експертного висновку від 18.12.2018 №22/241 про інженерно-геологічні та гідрогеологічні умови земельної ділянки площею 1,2847 га, розташованої за адресою: вул. Основянська, 55 у м. Харкові, для розрахунку вартості орендної плати за землекористування від 18.12.2018 №22/241, який було здійснено експертною установою на вих. лист відповідача №227/18 від 14.12.2018, про що вказано у самому експертному висновку.

Зі змісту експертного висновку вбачається, що він рекомендує при розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :05:042:0050 по вул. Основянській, 55 застосовувати коефіцієнт К1 складності інженерно-геологічних умов за наявності підземних вод на глибині до 2,0 м 073 (для нормального рівня відповідальності будівель і споруд)- для усієї площі земельної ділянки 1,2847 га.

Однак колегія суддів не може прийняти до уваги таке твердження відповідача, зважаючи на так.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень , лежить саме на неї.

Разом з цим, відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Також зі змісту експертного висновку від 18.12.2018 №22/241 вбачається, що його було виготовлено експертною установою 18.12.2018 на вих. лист відповідача №227/18 від 14.12.2018, тобто даний експертний висновок замовлено та отримано відповідачем вже після ухвалення рішення місцевого господарського суду у даній справі.

Отже наданий відповідачем експертний висновком є по суті новим доказом, який не був предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки його замовлено та виготовлено пізніше, ніж було ухвалене оскаржуване рішення у справі. При цьому відповідач не навів обґрунтованих доводів щодо того, чому даний експертний висновок було замовлено та отримано ним в експертній установі вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення і чому відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не вживалося заходів щодо своєчасного проведення експертного дослідження та отримання відповідного висновку експерту для надання його як доказу суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не приймає даний доказ, а лише долучає його до матеріалів справи.

Також, з приводу доводів апелянта про те, що недоотримання плати за землю слід кваліфікувати як понесені збитки, оскільки вони є втратами уповноваженої особи територіальної громади, колегія суддів зазначає наступне.

Вина за своєю правовою природою є елементом складу цивільного правопорушення, який, в свою чергу, є необхідною умовою для стягнення збитків (шкоди), тобто вина стосується деліктних правовідносин, тоді як стягнення безпідставно набутого (збереженого майна) на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України носить кондикційний характер і на їх зміст не впливає наявність вини.

Разом з цим слід зазначити, стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобовязань у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обовязок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобовязується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобовязань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічна правова позиція узгоджується із правовою позицією ОСОБА_8 Верховного Суду викладеною в постанові від 20.11.2018 по справі №922/3412/17.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він за весь час користування спірною земельною ділянкою добросовісно та своєчасно сплачував податок на землю, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки при здійснений позивачем розрахунку розмір недоотриманої ним орендної плати зменшено суму зроблених відповідачем платежів за використання землі у вигляді земельного податку.

Враховуючи те, що доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою по вул. Основ'янській, 55 у м. Харкові, зокрема укладення відповідного договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права, відповідачем не надано, колегія суддів приходить до висновку, що ПКФ «Ресурс ЛТД», як власник обєкта нерухомого майна, користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. З огляду на викладене, ПКФ «Ресурс ЛТД», як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. У звязку з цим, колегія суддів вважає про правомірність заявлених позовних вимог та вважає, що позовні вимоги про стягнення з ПКФ «Ресурс ЛТД» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 820 111,40 грн. за період з 01.05.2016 по 31.03.2018 підлягають задоволенню, про що також правомірно зазначено судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів також вважає, що в ході апеляційного провадження відповідачем не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та відмови у позові.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обовязковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Промислово-комерційної фірми Ресурс ЛТД, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.12.2018 по справі №922/2490/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.04.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Шевель