РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2019Справа № 910/2768/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін

за позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 54 621,78 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 54 621, 78 грн. вартості нестачі вугілля.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що під час перевезення залізницею вантажу, останній був частково втрачений.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2768/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 25.03.2019 відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, зазначивши, що суть спірних правовідносин у даній справі полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу за поставку товару, оскільки позивачем не надано доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника. Крім того, аргументував, що позивачем не надано доказів, що підтверджують про те, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відправником публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" 28.10.2018 відповідно до залізничних накладних № 52551801 та № 52559911 направлено Бурштинській ТЕС (станція призначення Бурштинська ДТЕК) вугілля кам`яне насипом загальною вагою 347 000 кг., завантажене у вагони № 62966171, № 62199948, № 61075917, № 53521944 та № 59955237.

Відповідно до статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до відмітки на залізничних накладних № 52551801 та № 52559911 вантаж доставлено на станцію призначення Бурштин 06.11.2018 та видано отримувачу.

Під час здійснення перевезення на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці здійснено комісійне переважування вагонів. За результатами комісійного переважування складено комерційні акти про нестачу вантажу.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до комерційних актів № 450003/247/148 та № 450003/248/150 від 31.10.2018, нестача вантажу в вагоні № 62966171 склала 6 050 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження вантажу на рівні бортів, марковано повздовжньою бороною. Маються поглиблення за рухом поїзду над 1 люком довжиною 1, 5м., по ширині вагону, глибиною 0, 7 м., над 6-7 люками довжиною 3, 0 м., по ширині вагону, глибиною 0, 7 м. В місцях поглиблень маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний, вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. В вагоні № 62199948 вага брутто - 88 750 кг., тара за документом 23 600 кг., вага нетто 65 150 кг., що менше ваги, вказаної в документі на 4 550 кг., в вагоні № 61075917 вага брутто 86 400 кг., тара за документом 23 400 кг., вага нетто 63 000 кг., що менше ваги вказаної в документі на 6 500 кг. В вагоні № 53521944 вага брутто 82 650 кг., тара за документом 22 500 кг., вага нетто 60 150 кг., що менше ваги, вказаної в документі на 8 350 кг. В вагоні № 59955237 вага брутто 90 350 кг, тара за документом 23 400 кг., вага нетто 66 950 кг., що менше ваги, вказаної в документі на 2 650 кг. Навантаження у всіх вагонах на рівні бортів, марковано повздовжньою бороною. Маються поглиблення за рухом поїзду в вагоні № 62199948 над 1-2 люками довжиною 2, 0 м., по ширині вагону, глибиною 0, 8 м., над 6-7 люками довжиною 3, 0 м, по ширині вагону, глибиною 0, 8 м. На станції призначення при переважуванні вантажу різниці проти означеного акту не виявлено.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (надалі - Статут). За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно пункту 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Позивачем враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що недостача у вагоні № 62966171 з урахуванням природних втрат склала 4, 656 тонн (4, 656 тонн х 2 581, 37 = 12 018, 86 грн.), у вагоні № 62199948 з урахуванням природних втрат склала 3, 156 тонн (3, 156 тонн х 2 581, 37 = 8 146, 80 грн.), у вагоні № 61075917 нестача склала 5, 11 тонн (5, 11 тонн х 2 581, 37 = 13 190, 80 грн.). у вагоні № 53521944 нестача склала 6, 98 тонн (6, 98 тонн х 2 581, 37 = 18 017, 96 грн.), у вагоні № 59955237 нестача склала 1, 258 тонн (1, 258 тонн х 2 581, 37 = 3 247, 36 грн.). Таким чином, загальна сума вартості нестачі вугілля у зв'язку з частковою втратою вантажу при перевезенні склала 54 621, 78 грн.

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

З приводу твердження відповідача, наведеного у письмовому відзиві суд зазначає, що предметом даного спору є стягнення вартості нестачі вугілля, а факт оплати позивачем вартості вугілля не входить до предмету доказування у даній справі з огляду на заявлені предмет та підставу позову.

Таким чином, доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також матеріали справи не містять доказів того, що втрата вантажу сталася не з вини відповідача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до залізничних накладних № 52551801 та № 52559911 відповідач прийняв до перевезення вугілля кам'яне у кількості, зазначеній відправником, доказів перевезення вантажу у повному обсязі до станції призначення матеріали справи не містять. Таким чином, твердження відповідача, з приводу недоведеності вини залізниці у неналежному виконанні договірних зобов'язань не приймається судом до уваги.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 54 621,78 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85003, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Київська, 1, ідентифікаційний код 00176472) 54 621 (п'ятдесят чотири тисячі шістсот двадцять одна) грн. 78 коп. - вартості недостачі вантажу та 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк