УХВАЛА

15 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/217/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Южненської міської ради Одеської області

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019

та на рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2018

за позовом Южненської міської ради Одеської області

до Приватного малого підприємства "Гармонія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Лиманська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області (Южненське відділення)

про стягнення 8 510,15 грн. збитків,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 Южненська міська рада Одеської області звернулась із касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.08.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Южненської міської ради Одеської області, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №916/217/18 виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно із частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у даній справі є стягнення збитків у розмірі 8 510,15 грн., а отже, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, Суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, на які поширюється дія цієї частини статті 12 Господарського процесуального кодексу України є малозначними в силу наведених положень пункту 1 частини 5 статті 12 цього Кодексу, виходячи із ціни пред'явленого позову без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначених справ до відповідної категорії.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що постанова апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і може мати фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при розгляді справ за позовом Южненської міської ради Одеської області до власників нежитлових приміщень Торгівельного центру. Також заявник стверджує, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки в провадженні Господарського суду Одеської області та господарськогому суді апеляційної інстанції знаходяться справи позивача про стягнення збитків: №916/952/18, №916/217/18, №916/678/18, №916/218/18, №916/485/19. На думку заявника, висновки оскарженої постанови суперечать аналогічним висновкам, які встановлено у постановах Верховного Суду від 01.02.2019 у справі №916/678/18, від 08.01.2019 у справі №916/218/18.

Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наявність інших судових рішень з аналогічними позовами, не свідчить про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для скаржника, а наявність інших судових рішень не дають підстав для висновку, що спір вирішено по-іншому, а тому за наведених обставин касаційна скарга носить звичайний характер.

Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 01.02.2019 у справі №916/678/18, від 08.01.2019 у справі №916/218/18 та його твердження, що висновки оскарженої постанови апеляційної інстанції у цій справі суперечать аналогічним висновкам у зазначених справах, не відповідають дійсності, оскільки Верховним Судом у справах №916/678/18, №916/218/18 скасовано судові рішення та направлено справи на новий розгляд, тобто справи по суті спору не вирішені.

З огляду на відсутність різної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах відсутні підстави вважати, що касаційна скарга заявника стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із частиною 1 статті 18 зазначеного Закону, для цілей посилання на текст Конвенції суди використовують офіційний переклад Конвенції українською мовою, але у разі відсутності перекладу Рішення та ухвали ЄСПЛ чи ухвали Європейської комісії з прав людини, Суд користується оригінальним текстом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

ЄСПЛ ухвалою від 09.10.2018 "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява №26293/18, використовуючи оригінальний текст) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

В контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, наведені норми закону надають Верховному Суду право застосовувати критерій малозначності справи, закріплений положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Дослідивши доводи касаційної скарги Южненської міської ради Одеської області, колегія суддів дійшла висновку, що підстав передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України у скарзі не встановлено.

Отже, підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Южненської міської ради Одеської області, відсутні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №916/217/18 за касаційною скаргою Южненської міської ради Одеської області.

Положеннями статті 119 Господарського процесуального кодексу України визначено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (ч.4).

У спірних правовідносинах право на поновлення процесуального строку нерозривно пов'язано із правом на касаційне оскарження. Не може існувати право на поновлення процесуального строку, якщо відсутнє право на вчинення процесуальної дії, якщо поновлення такого строку пов'язується із вчиненням цієї процесуальної дії. Тому без права на касаційне оскарження відсутнє право на поновлення процесуального строку на таке оскарження.

Таким чином клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зважаючи на те, що у скаржника право на касаційне оскарження виходячи із наведеного вище не виникло, не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У клопотанні Южненської міської ради Одеської області про поновлення строку на касаційне оскарження, відмовити.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/217/18 за касаційною скаргою Южненської міської ради Одеської області.

3. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути заявнику.

4. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов