ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/337/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27)
до Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149)
про стягнення 85074617,52 грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №32 від 05.12.2018

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №01-26/6765 від 20.11.2018

ВСТАНОВИВ:

Судові процедури.

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Державного підприємства "Енергоринок" до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про стягнення 85074615,52 грн., з яких: 83963536,39 грн. сума основного боргу, 993760,21 грн. пені, 117318,91 грн. 3% річних. Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу електроенергії №4674/01 від 30.04.2008, в частині повної та своєчасної оплати електричної енергії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2019 відкрито провадження у справі № 922/337/19, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 04.03.2019 о 12:00.

04.03.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 5488), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2019 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 18.03.2019 о 10:40.

04.03.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №5542) з додатковими документами та клопотанням про зменшення розміру пені на 90 %, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

18.03.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 6692) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 18.03.2019 задоволено усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 28.03.2019 о 12:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/337/19 до судового розгляду по суті на 02.04.2019 о 12:30.

Позивач у судовому засіданні 02.04.2019 позовні вимоги з урахуванням здійсненої відповідачем оплати заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 83963536,39 грн. підтримав повністю та наполягав на задоволенні позову в частині заявлених до стягнення 993760,21 грн. пені та 117318,91 грн. 3% річних., позовні вимоги в частині заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 83963536,39 грн. провадження у справі просив закрити у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Відповідач у судовому засіданні 02.04.2019 зазначив про відсутність предмета спору в частині заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 83963536,39 грн., у зв'язку із чим, просить провадження в цій частині у справі закрити. Також, відповідач підтримав подане разом із відзивом на позовну заяву клопотання про зменшення розміру пені, яке просить суд задовольнити та зменшити на 90 % розмір заявленої до стягнення пені.

Оригінали документів, які подано позивачем разом із позовною заявою, так і відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, досліджено судом у судовому засіданні.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 02.04.2019 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, господарським судом встановлено наступне:

30 квітня 2008 року між Державним підприємством Енергоринок (позивач) та Акціонерною компанією Харківобленерго (відповідач) було укладено Договір №4674/01 (далі - Договір, Додаток №3), за яким ДП Енергоринок є продавцем електричної енергії, а АК Харківобленерго - покупцем.

17.12.2008 між ДП "Енергоринок" та АК "Харківобленерго" укладено додаткову угоду 4998/01 до Договору, якою юридичну адресу ЕК викладено у наступній редакції: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2018 між ДП "Енергоринок" та Акціонерним товариством "Харківобленерго" було укладено додаткову угоду №15326/07 (додаток №3) до Договору щодо зміни найменування та правонаступництва, відповідно до п. 1,2 якої, в Договорі повне та скорочене найменування ЕК замінити на "Акціонерне товариство "Харківобленерго" та AT "Харківобленерго" відповідно. Правонаступником всіх зобовязань (прав та обовязків) Акціонерної компанії "Харківобленерго" (код ЄДРПОУ - 00131954) за Договором є Акціонерне товариство "Харківобленерго" (код 00131954).

11 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13 квітня 2017 року №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII), який було опубліковано в офіційному виданні, газеті "Голос України" від 10.06.2017 №104-105.

Так, відповідно до абз. 1 п. 13 Перехідних Положень Закону №2019-VIII, під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб'єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу (далі - ОСР) від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб'єктів господарювання.

Згідно з абз. 16 п. 13 розділу XVII Закону №2019-VIII та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП) від 16.11.2018 №1446 Акціонерному товариству "Харківобленерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії.

При цьому, абз. 22, 26 п. 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2019-VIII передбачено, що у разі відокремлення ОСР є правонаступником в частині прав та обов'язків, зокрема за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії (ДП "Енергоринок"), судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства.

З урахуванням згаданих вище приписів Закону №2019-VIII, між ДП "Енергоринок" та AT "Харківобленерго" укладено додаткову угоду від 26.12.2018 №16088/01 до Договору, відповідно до умов п. З якої сторони дійшли згоди викласти з 01.01.2019 преамбулу Договору в частині найменування, ліцензії та статусу ЕК в такій редакції: "Акціонерне товариство "Харківобленерго", що є правонаступником в частині прав та обовязків за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та має статус платника податку на прибуток за базовою ставкою відповідно до Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди від 26.12.2018 №16088/01 до Договору сторони домовились, що порядок розрахунків за куповану до 31.12.2018 (включно) електричну енергію ЕК у ДПЕ згідно з Договором, взаємовідносини та відповідальність сторін за порушення умов Договору в частині купівлі-продажу електроенергії, що мали місце у цей період, визначаються умовами Договору, що діяли в редакції до 01.01.2019.

Таким чином, відповідач, як оператор системи розподілу в силу приписів Закону та умов укладеної Додаткової угоди від 26.12.2018 №16088/01 є правонаступником в частині виконання зобов'язання по Договору купівлі - продажу електричної енергії від 30.04.2008 №4674/01.

Згідно з п.2.1 Договору ДПЕ зобовязується продавати, а ЕК зобовязується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пункту 4.13 Договору (в редакції, що діяла до 01.01.2019) документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками Акт купівлі - продажу електроенергії.

Як вбачається з наданих суду доказів, у грудні 2018 року відповідачем придбано у позивача електричну енергію в обсязі 665081,209 тис.кВт на загальну суму 976 060 850,68 грн., що підтверджується довідкою про стан взаємних розрахунків між ДП "Енергоринок" та АТ "Харківобленерго" за електроенергію куповану по договору від 30.04.2008 №4674/01 в період з 01.12.2018 по 31.12.2018 станом на кінець дня 28.02.2019 року (т.с. І а.с. 34) та актом купівлі - продажу електричної енергії за листопад 2017 року (т.с. І а.с. 33).

Пунктом 6.4. ст.6 Договору визначено, що остаточний розрахунок за куплену відповідачем у позивача електричну енергію у розрахунковому місяці здійснюється відповідачем до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків відповідача. У цьому випадку відповідач зобовязаний обовязково вказати призначення платежу.

Також, як підтверджено матеріалами справи відповідач не виконав своєчасно своїх зобовязань за Договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2019 склала 83963536,39 грн.

Дані обставини підтверджуються також повноважними представниками сторін в судовому засіданні.

В подальшому, станом на 22.02.2019 АТ "Харківобленерго" сплатило на користь ДП "Енергоринок" заборгованість за куповану у грудні 2018 року електроенергію у повністю обсязі в розмірі 83963536,39 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку відповідача (т.с. 71-74), а також про що повідомлено сторонами під час розгляду справи.

З огляду на викладене, відповідач 22.02.2019 остаточно погасив заборгованість перед ДП "Енергоринок" за куповану у грудні 2018 року електроенергію за договором від 30.04.2008 № 4674/01.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що відповідачем погашено заборгованість за позовними вимогами про стягнення основної заборгованості за куповану у грудні 2018 року електроенергію у сумі 83963536,39 грн., суд дійшов висновку про закриття провадження по справі в цій частині.

При цьому, судом роз'яснено сторонам, що ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 993760,21 грн. пені, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до підпункту 7.3.2 Договору, за порушення строків оплати за отриману електроенергію Відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу.

Наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 993760,21 грн. перевірено та визнано арифметично вірним.

Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру пені на 90 % (т.с. І а.с. 75), про що суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Зважаючи на наведені обставини справи, суд вирішив клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90 % задовольнити частково, тому вважає за можливе зменшити розмір пені на 50 %. При цьому судом враховано те, що на момент звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу відповідачем була частково погашена, а під час розгляду справи заборгованість погашено у повному обсязі.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення розміру пені відповідач зазначає про скрутне фінансове становище підприємства відповідача. При цьому як вбачається з матеріалів справи відповідач вчиняє дії щодо погашення заборгованості.

За таких обставин, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми та стягнути її в сумі 496880,10 грн., в решті позову в частині заявленої до стягнення пені слід відмовити.

Крім того, з огляду на прострочення виконання зобов'язання нараховано відповідачу передбачені ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних у розмірі 117318,91 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 117318,91 грн. 3 % річних.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, відповідає положенням статті 625 ЦК України, а відтак позовні вимоги про стягнення 117318,91 грн. 3 % річних підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судового збору. Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача в повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) - 496880,10 грн. пені; 117318,91 грн. 3 % річних та витрати зі сплати судового збору у розмірі 672350,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення 83963536,39 грн. основного боргу закрити провадження по справі.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "11" квітня 2019 р.

Суддя ОСОБА_3