ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. Справа№ 910/8839/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Серьогін С.Ю. довіреність № КС№336099 від 09.01.2019 року,

від відповідача: Байлак О.С. - директор; Карачій П.П. - адвокат,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року (дата підписання повного тексту 12.09.2018 року)

у справі № 910/8839/18 (суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Підприємства з іноземним капіталом "Індраяні Оверсіз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт"

про стягнення 286 235, 54 грн

Встановив

Підприємство з іноземним капіталом "Індраяні Оверсіз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу в розмірі 275 136, 00 грн, інфляційних втрат в розмірі 7 775, 29 грн та 3% річних в розмірі 3 324, 25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як покупець не виконав свої зобов'язання за договором поставки № 1-2509/17 від 25.09.2017 року, щодо оплати отриманого товару.

Господарський суд міста Києва повністю задовольнив позов Підприємства з іноземним капіталом "Індраяні Оверсіз" своїм рішенням від 12.09.2017 року (повний текст рішення складено - 12.09.2018 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема скаржник не був повідомлений про відкриття провадження по справі чим був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву.

Крім того, скаржник зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Продукт» не отримувало товар відповідно до видаткової накладної за №0902-005 від 09.02.2018 року та товарно-транспортної накладної №1002-001 від 10.02.2018 року - про які йдеться в оскаржуваному рішенні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 справу № 910/8839/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.

Північний апеляційний господарський суд залишив без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року у справі № 910/8839/18, у зв'язку з порушенням вимог, встановлених ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України своєю ухвалою від 06.11.2018 року.

При цьому, апелянту встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку надавши суду апеляційної інстанції заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для такого поновлення строку.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням пропуску строку в період з 02.10.2018 по 09.10.2018 року.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року у справі № 910/8839/18 та призначив розгляд справи на 28.01.2019 року своєю ухвалою від 13.12.2018 року.

Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року у справі № 910/8839/18 на 13.02.2019 року своєю ухвалою від 28.01.2019 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 року оголошено перерву у розгляді справи відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року у справі № 910/8839/18 до 27.03.2019 року. Оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва. Крім того, даною ухвалою зобов'язано позивача надати суду оригінали документів для огляду, що були додані до позовної заяви.

27.03.2019 року в судовому засіданні від представника відповідача до суду надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої та судової технічної експертизи по даній справі.

Колегія суддів розглянувши дане клопотання дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки позивачем на виконання ухвали суду не були надані оригінали документів, які необхідні для проведення відповідної експертизи.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що згідно ст. ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Таким чином, задоволення відповідного клопотання відповідача призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

У судовому засіданні 27.03.2019 року апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

25.09.2017 року між Підприємством з іноземним капіталом "Індраяні Оверсіз" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" (покупець) було укладено договір поставки № 1-2509/17 (далі - договір) відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в узгоджений строк передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах, визначених цим договором та ст. 712 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 2.1. договору кількість товару, що поставляється, і асортимент, вказуються в накладних, що є невід'ємною частиною договору і складених на підставі письмової заявки покупця.

Відповідно до п. 2.8. договору, поставка вважається завершеною з моменту передачі товару покупцеві, що посвідчується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін і необхідних товаросупровідних документів, вказаних в договорі.

Сторони договору також погодили, що ціна товару вказується в накладних на кожну партію товару. Накладна є невід'ємною частиною договору. Покупець оплачує товар на умовах 100% передоплати за кожну окрему партію товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, на підставі рахунка-фактури. Розрахунок здійснюється в національній валюті - гривні на поточний рахунок постачальника в повному обсязі. Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок постачальника в повному обсязі (п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договору).

Згідно з п. 10.1., цей договір є укладеним з моменту його підписання повноважними представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що як зауважує позивач, що покупець (відповідач) не виконав своїх зобов'язань за договором та не оплатив поставлений товар.

Внаслідок укладення договору поставки № 1-2509/17 від 25.09.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, постачальник згідно замовлення покупця виставив рахунок-фактуру № 902/003 від 09.02.2018 року на загальну суму 275 136,00 грн, який підлягав оплаті до 09.02.2018 року, на умовах поставки-самовивіз за адресою: м. Одеса, вул. Агрономічна, 205/3, момент передачі товару - підписання видаткової накладної представником покупця.

Так, за твердженням позивача, відповідно до видаткової накладної № 0902-005 від 09.02.2018 року, товар було прийнято без зауважень директором відповідача. Згідно з товарно-транспортною накладною № 1002-001 від 10.02.2018 року товар був доставлений покупцю (відповідачу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем на підтвердження доказів отримання товару покупцем (відповідачем) було надано суду копії видаткової накладної № 0902-005 від 09.02.2018 року та товарно-транспортну накладну № 1002-001 від 10.02.2018 року, які за твердженням скаржника не підписувалися директором останнього, а також не можуть містити відтиск печатки, яка використовується у господарського-фінансовій діяльності товариства.

Колегією суддів для з'ясування даних обставин, було зобов'язано позивача надати суду оригінали документів для огляду, що були додані до позовної заяви, своєю ухвалою від 06.03.2019 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач не виконав вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 року, витребувані судом документи не надав.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає до уваги, що матеріали справи не містять, а позивачем не було надана ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів отримання відповідачем товару.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов передчасного висновку, що товар був доставлений покупцю (відповідачу), відповідно у відповідача не виникло обов'язку щодо оплати за поставлений товар на загальну суму 275136,00 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 275 136, 00 грн не підлягають задоволенню.

Разом з цим, враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу не підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягання інфляційних втрат в розмірі 7 775, 29 грн та 3324,25 грн 3% річних також не підлягають задоволенню, як похідні.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 року підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування обставин справи, в порядку п. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" - задоволенню.

Судові витрати у зв'язку із задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 910/8839/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №910/8839/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3.Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на позивача.

Стягнути з Підприємства з іноземним капіталом "Індраяні Оверсіз" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизська, буд. 14 оф. 32, код ЄДРПО№ 25398535) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, будинок, 16/3, нежиле приміщення №1 про №8 в літера А, код ЄДРОПУ 40261298) 6958,32 (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривен 32 копійки) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/8839/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 09.04.2019 року.