ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2280/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Федорончукі Д.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Свентицького І.С. за посвідченням № 035494, дата видачі : 07.09.15;

від позивача 1 - Дідуха С.П. за довіреністю № 220/526/Д, дата видачі : 03.12.18;

від позивача-2 - Турченка О.В. за наказами №139-к, 50, дата видачі : 10.11.08; 04.03.19;

від відповідача-2 - Ткач О.С. за довіреністю № 5/1/п-ф, дата видачі : 15.01.19;

/відповідача-1 не використав законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлений належним чином (див. - реєстр на відправку рекомендованої пошти за 2.04.19 та відстеження її пересилання з сайту "Укрпошти"),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Бородіно-А"

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2018р., проголошене о 15:37:50 суддею Літвіновим С.В. у м. Одесі, повний текст якого складено 06.12.2018, в частині розподілу судових витрат

у справі № 916/2280/17

за позовом Заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району

до відповідачів:

1) Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Бородіно-А"

про визнання незаконним та скасування розпорядження та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017р. Заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі - Тарутинська РДА) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма (далі - ТОВ «ВКФ) "Бородіно-А", в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження та витребувати земельну ділянку. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.11.2018р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Тарутинської РДА від 03.10.2012 №704/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Веселодолинської сільської ради» та розпорядження Тарутинської РДА від 29.12.2012 №1022/А-2012 «Про надання в короткострокову оренду земельних ділянок на території Бородінської селищної, Виноградівської, Веселодолинської, Новотарутинської, Вознесенської Другої, Калачівської, Лісненьскої, Миколаївської, Петровської Другої та Рівненської сільських рад», в частині надання в короткострокову оренду ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» земельної ділянки площею 133,48 га, розташованої на території Веселодолинської сільскої ради Тарутинського району Одеської області. Крім того, на користь Білгород-Дністровської квартирно-експлутаційної частини району стягнуто з ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» витрати на оплату судового збору у сумі 55713 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот тринадцять) грн. та з Тарутинської РДА 1600 (одна тисяча шістсот) грн..

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в частині розподілу судових витрат, ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2018 в цій частині скасувати та частині нове рішення, яким розподілити судові витрати між відповідачами порівну.

Скаржник вважає, що Господарський суд Одеської області при прийняті рішення в частині розподілу судових витрат невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що місцевим судом в мотивувальній частині рішення суду жодним чином не обґрунтовано своє рішення щодо розподілу судових витрат між відповідачами, а лише посилання на ст.129 ГПК України.

Відповідно до п.2 ч.1. ст. 129 ГПК , судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На думку скаржника з урахуванням положень ст. 129 ГПК України, суд мав розподілити судові витрати зі сплати судового збору порівну між відповідачами, оскільки апелянт не самовільно зайняв земельну ділянку позивача, а на підставі договору оренди з Тарутинською РДА.

Також скаржник стверджує, що договір оренди було підписано між відповідачами на підставі розпорядження Тарутинської РДА (органу місцевого самоврядування), яке було визнано незаконним цим рішенням суду.

Скаржник вважає, що земельна ділянка була надана апелянту в користування в наслідок незаконних рішень та дій Тарутинської РДА, що було встановлено судом, отже оскільки ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» протягом всього часу користувалося земельною ділянкою відкрито на підставі договору та добросовісно сплачувало до державного бюджету орендну плату, судовий збір за розгляд позовних вимог має розподілятися між відповідачами порівну.

Скаржник зазначає, що після виконання рішення суду понесе незаплановані витрати (збитки), які можуть поставити під загрозу подальше продовження господарської діяльності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Фактично апелянт не згоден з розподілом судом за підсумками розгляду спору в даній справі саме судового збору.

Згідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, відповідно до ст.3 якого судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру відповідно - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, розмір судового збору залежить від виду позовних вимог.
Звертаючись у вересні 2017 року з позовом до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району Заступником військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України надано докази оплати Білгород-Дністровською КЕЧ району судового збору за його розгляд платіжним дорученням №213 від 22.08.2017 в сумі 57313,00 грн..

Позовні вимоги, які судом задоволено цілком, складалися з двох самостійних вимог, перша з яких - про визнання незаконним та скасування розпоряджень Тарутинської РДА від 03.10.2012 №704/А-2012 та від 29.12.2012 №1022/А-2012 в частині надання в короткострокову оренду ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» земельної ділянки - є немайновою і заявленою до першого відповідача - Тарутинської РДА; друга ж- про витребувати земельної ділянки - майнова і заявлена до другого відповідача- ТОВ «ВКФ «Бородіно-А».

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, судом цілком законно стягнуто судовий збір за немайнову вимогу в сумі 1600 грн. з Тарутинської РДА та за майнову вимогу в сумі 55713 грн. з ТОВ «ВКФ «Бородіно-А».

Колегія звертає увагу на те, що вимога про витребування земельної ділянки не може бути виконана ніким, окрім, особи , яка фактично володіє цією ділянкою, в даному випадку скаржником та зазначає, що якщо ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» вважає що сплатою судового збору в такому розмірі йому буде завдано збитки неправомірними діями саме Тарутинської РДА, воно не позбавлено права вимагати їх відшкодування у встановленому законом порядку.

За таких обставин, рішення місцевого господарського суду в оскарженій частині є законним, винесеним з додержанням норм матеріального і процесуального права і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування, отже апеляційну скаргу ТОВ «ВКФ «Бородіно-А» залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2018р. у справі №916/2280/17 в частині розподілу судових витрат залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Бородіно-А" - без задоволення.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.04.2019р. о 10:30год.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Я.Ф. Савицький