ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019

Справа № 910/1050/19

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес"

про стягнення 486 741,69 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" про стягнення 486 741,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов’язку своєчасно та в повному обсязі оплатити за поставлений позивачем товар по договору купівлі-продажу №22/03-02 від 22.03.2018 року.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

11.02.2019 до канцелярії суду позивач подав супровідний лист з доданими документами.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

12.03.2019 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі, в тому числі заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість за поставку товару в розмірі 361 230,60 грн, три проценти річних в розмірі 1661,24 грн., індекс інфляції в розмірі 3 849,85 грн.

Вищезазначену ухвалу відповідач отримав 27.02.2019 р, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про уточнення.

22.03.2018 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кодалес" укладено договір купівлі-продажу № 22/03-02, відповідно до якого у строки і на умовах, визначених цим договором, продавець зобов’язується передати покупцю товару, а покупець зобов’язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у специфікації до цього договору. Товар повинен бути поставлений з його при належностями, включаючи технічну документацію, інструкції з користування товаром українською та/або російською мовами, товар повинен поставляться в комплекті у відповідності до цього договору, що забезпечує його експлуатацію (використання) за призначенням.

Згідно з п. 1.2. договору, передача товару покупцю здійснюється партіями відповідно до специфікації, яка є невід’ємною складовою цього договору.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що ціна товару визначається у специфікаціях, що є невід’ємною частиною цього договору. Ціна товару, зазначена у специфікаціях до цього договору, є остаточною і незмінною. Ціна товару може бути змінена за письмовою згодою сторін.

Ціна договору становить вартість всіх партій товару за цим договором та специфікацій до нього (п. 2.2.).

Відповідно до п. 4.1. договору, якщо інше окремо не погоджено сторонами, поставки товару здійснюється на умовах DDP за адресою: 02225, Київська, Києво-Святошинський район, с. Новоселки, вул.. Озерна, 20 (відповідно до ІНКОТЕРМС-2010). Вивантаження товару здійснюється засобами та за рахунок покупця. В разі виробничої необхідності місце поставки може бути змінено за погодженням сторін.

Згідно з п. 4.3. договору, якщо інше окремо не погоджено сторонами, передачі товару продавцем і прийом товару покупцем проводиться у місці здійснення поставки, зазначеному в п. 4.1. цього договору, за наявності у покупця довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, виданої покупцем, та інших документів, передбачених законодавством України.

Умовами п. 4.5. договору передбачено, що датою виконання продавцем зобов’язання з передачі товару (партії товару) покупцю вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (акту прийому-передачі товару). Разом з товаром продавець зобов’язаних передати покупцю рахунок-фактуру, видаткову накладну (акт прийому-передачі товару), а також інші документи, якщо їх передача передбачена цим договором.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється покупцем (представником покупця, що має довіреність на право одержання у продавця товару) у момент одержання товару від продавця, при цьому покупець зобов’язаний перевірити кількість і асортимент товару, його вагу, цілісність тари (пакування), належність маркування товару, переконатися у відсутності явних ознак ушкодження, явних дефектів товару та/або його пакування і маркування (п. 6.1.).

Пунктом 6.2. договору встановлено, що у випадку виявлення невідповідностей, недоліків під час приймання товару покупець зобов’язаний негайно заявити про це продавцю. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем у належному стані: за кількістю і асортиментом в належній тарі з маркуванням без явних пошкоджень.

Відповідно до п. 6.3. договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту відповідно до видаткової накладної (акту прийому-передачі товару).

Згідно з п. 6.4. договору факт передачі і приймання товару підтверджується (засвідчується) видатковою накладною (актом прийому-передачі товару).

Позивач передав у власність відповідача продукцію на загальну суму 1 185 763,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача із заявою про виявлення невідповідностей, недоліків під час приймання товару.

Відповідально до п. 3.1. договору, оплата за товар здійснюється покупцем в наступному порядку: 100% вартості впродовж трьох робочих днів від факту поставки кожної партії товару.

Оплата за товар здійснюється в гривнях України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. Датою оплати товару і належного виконання грошового зобов’язання за цим договором вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кодалес" частково виконало зобов’язання по договору та сплатило за товар 824 532,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку (з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог).

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2018 – 27.11.2018 з якого видно, що заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс" станом на 28.11.2018 р. складає 481 230,60 грн., підписаний двома сторонами та скріплений печатками.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно з ч. 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Накладна містить відомості про номер та дату складання, сторони господарських операцій, у тому числі відомості про уповноважену особу покупця, найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну, загальну вартість відпущеного товару. Накладна скріплена зі сторони продавця підписом особи, яка уповноважена на передачу товару, зі сторони покупця - підписом особи, яка уповноважена на отримання матеріальних цінностей від покупця.

Відповідно до положень інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. N 01-06/928/2012 підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (постанова Вищого господарського суду України від 21.04.2011 N 9/252-10).

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач тричі звертався до товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" з листами від 07.12.2018 р., 26.12.2018 р, від 24.01.2019 р., відповідно до яких просив сплатити заборгованість в розмірі 481 230,60 грн.

Дані листи боржник отримав, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, відповіді не надійшло та кошти не сплачено.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем за поставлений товар в сумі 361 230,60 грн. = 1 1185 763,00 (поставлений товар) – 824 532,40 (оплачений товар) належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також, у зв’язку з неналежним виконанням грошових зобов’язань позивач нарахував відповідачу індекс інфляції в розмірі 3 849,85 грн. та 3 % річних в розмірі 1 661,24 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1661,24 грн. та індексу інфляції в розмірі 3849,85 грн. підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" про стягнення 486 741,69 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кодалес" (02222, м. Київ, вул. вул. Оноре де Бальзака, буд. 16, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Крона імпульс плюс" (49094, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, код ЄДРОПУ 41429568) заборгованість в розмірі 361 230 (триста шістдесят одна тисяча двісті тридцять) грн. 60 коп., індекс інфляції в розмірі 3 849 (три тисячі вісімсот сорок дев’ять) грн. 85 коп., 3 % річних в розмірі 1 661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 5 501 (п’ять тисяч п’ятсот одну) грн. 13 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий