ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/691/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря,

секретар судового засідання - Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34": А.П. Надточиєва;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК": Ю.І. Сафронов, адвокат;

від Виконавчого комітету Миколаївської міської ради: не з'явився;

від ОСОБА_3: не з'явився;

від ОСОБА_4: не з'явився;

від ОСОБА_5: не з'явився;

від ОСОБА_6: не з'явився;

від ОСОБА_7: не з'явився;

від ОСОБА_8: не з'явився;

від ОСОБА_9: не з'явився;

від ОСОБА_10:ОСОБА_10, Ю.І. Сафронов;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК", заяву ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року (суддя Алексєєв А.П., м. Миколаїв, повний текст складено 28.12.2018 року) та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року (суддя Алексєєв А.П., м.Миколаїв),

а також апеляційну скаргу Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року

у справі № 915/691/18

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34"

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК"

2. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_4,

2. ОСОБА_5,

3. ОСОБА_6,

4. ОСОБА_7,

5. ОСОБА_8,

6. ОСОБА_9,

7. ОСОБА_10,

про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про оформлення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" (відповідач-1) і Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (відповідач-2), в якій просило суд визнати незаконним та скасувати пункт 1.43. рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 листопада 2010 року №1512 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за юридичними особами", зокрема оформлення права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по девятий поверхи загальною площею 3417,3 кв.м. в житловому будинку за літ. А-9, який розташований по АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 17.12.2010 року, видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 листопада 2010 року № 1512, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК", використовуючи зареєстроване в незаконному порядку право власності на нежитлові приміщення у будинку по АДРЕСА_1, порушує права на користування майном законних власників спільного майна багатоквартирного будинку, нехтує обов'язками, які поклали на нього мешканці будинку, водночас не маючи жодного права на управління справами Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34".

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2018 року у справі №915/691/18 залучено до участі в справі як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3; на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року у справі №915/691/18 (суддя Алексєєв А.П.) позов задоволено, визнано незаконним та скасовано пункт 1.43 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.11.2010 року №1512 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за юридичними особами" щодо оформлення права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев'ятий поверхи загальною площею 3417,3 кв.м. в житловому будинку за літ. А-9, який розташований по АДРЕСА_1; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 17.12.2010 року видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.11.2010 року № 1512, а також відшкодовано з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог.

Додатковим рішенням від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 (суддя Алексєєв А.П.) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" і Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" по 7500 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" з рішенням суду і додатковим рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року у справі №915/691/18 та додаткове рішення від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення і додаткове рішення суду є незаконними та необґрунтованими, оскільки їх прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач-1 вказує, що суд першої інстанції в даній справі повинен був встановити відсутність порушення прав позивача та відмовити в задоволенні позову. Враховуючи той факт, що загальні збори співвласників не приймали рішення щодо звернення до суду за захистом їх майнового права, у позивача не було процесуальної дієздатності на подачу зазначеного позову до суду.

На думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" не було підстав для скасування судом спірного рішення відповідача-2 та свідоцтва, оскільки, по-перше, позивачем не надано суду доказів, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є власником спірного майна, а отже підстав для задоволення позову у суду не було. По-друге, ні позивач, ні суд першої інстанції у рішенні не зазначили в чому полягає порушення прав саме позивача під час прийняття відповідачем-2 спірного рішення. По-третє, місцевий господарський суд взагалі не зазначив яку вимогу закону порушує спірне рішення відповідача.

Відповідач-1 не погоджується з висновком Господарського суду Миколаївської області про відсутність матеріалів технічної інвентаризації під час прийняття відповідачем-2 спірного рішення, оскільки судом не витребувались відповідні документи.

В апеляційній скарзі зазначено, що на момент прийняття відповідачем-2 оскаржуваного рішення, законодавство не визначало усі допоміжні приміщення як спільну сумісну власність власників квартир. Мова йшла лише про частину допоміжних приміщень, що забезпечують належне функціонування жилого будинку. За таких обставин нежитлові приміщення в структурі житлового будинку на момент прийняття спірного рішення були самостійними об'єктами цивільно-правових відносин та відрізнялися від частини допоміжних приміщень, які входили до неподільного майна своїм призначенням. Більше того, суд першої інстанції не врахував, що на відповідача-1 в даному процесі розповсюджується презумпція правомірності набуття права власності. Під час винесення оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не звернув уваги на ту обставину, що у спірних правовідносинах будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 не є завершеним, в зв'язку із чим передчасно дійшов висновку про належність ще не створеного (не збудованого) майна співвласникам будинку.

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради не погодився з додатковим рішенням суду, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити в повному обсязі.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 року у справі № 915/691/18 відкрито апеляційні провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення від 04.01.2019 року у справі №915/691/18 та за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 року у справі № 915/691/18 розгляд апеляційних скарг призначено на 19.03.2019 року об 11:00 год.

22.02.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, в якому Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року без задоволення, а рішення - без змін, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

У відзиві позивач вказує, що згідно з сертифікатом відповідності від 18.10.2010 року МК № 000387 спірний об'єкт є закінченим будівництвом, який готовий до експлуатації.

На думку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34", останнє як юридична особа має право на звернення до суду, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності дієздатності не відповідають дійсності.

Позивач у відзиві зазначає, що судом апеляційної інстанції не може бути прийнятий до уваги технічний паспорт на багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, який виготовлено станом на 09 липня 2010 року, доданий як доказ до апеляційної скарги із урахуванням вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки він не був поданий до суду під час розгляду справи судом першої інстанції.

Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

15.02.2019 до канцелярії суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК", в якій вона просить прийняти до провадження заяву про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК", скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 та додаткове рішення від 04.01.2019 у справі № 915/691/18 і ухвалите нове, яким відмовити Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Садовий-34" в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 заяву ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 залишено без руху; встановлено ОСОБА_10 строк для усунення недоліків, встановлених при поданні заяви про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК", протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз'яснено ОСОБА_10, що якщо не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, заява про приєднання до апеляційної скарги вважається неподаною і повертається заявнику.

12.03.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_10 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано належний доказ доплати судового збору - квитанція № 0.0..1 від 07.03.2019 на суму 3365,00 грн., у зв'язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18. Заяву ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 у справі № 915/691/18 призначено до сумісного розгляду на 19.03.2019 року об 11:00 год.

14.03.2019 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що повноважний представник 19.03.2019 року прийматиме участь у кримінальних справах №488/135/19, № 487/4615/18, а також підготовчих засіданнях у справах №915/1138/18, №915/190/19, №915/189/19, №915/188/19, №915/186/19, № 915/187/19.

19.03.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що представник відповідача-1 приймає участь в іншому судовому засіданні.

19.03.2019 року від ОСОБА_10 надійшло клопотання про бажання взяти участь у розгляді заяви про приєднання до апеляційної скарги, яке мотивовано тим, що заявниця не отримала ухвалу про прийняття до провадження заяви ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК".

Також 19.03.2019 року від ОСОБА_10 надійшли клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 915/177/19 і клопотання про відмову від частини позовних вимог.

Ухвалою від 19.03.2019 було відхилено клопотання ОСОБА_10 про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 915/177/19 і клопотання про відмову від частини позовних вимог.

Натомість, клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату було задоволено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 року, розгляд справи призначено на 03.04.2019 о 12:15.

28.03.2019 від Виконкому Миколаївської міської ради надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

Заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було прийнято рішення від 26.11.2010 року № 1512 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за юридичними особами".

У п. 1.43 даного рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради вирішено оформити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" право власності на об'єкти нерухомого майна, які розташовані в місті Миколаєві, зокрема на нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев'ятий поверхи загальною площею 3417,3 кв.м. в житловому будинку за літ. А-9, який розташовано по АДРЕСА_1.

У листі-відповіді першого заступника Миколаївського міського голови Криленка В.І. від 04.10.2018 року на адвокатський запит було зазначено, що п. 1.43 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.11.2010 року №1512 було прийняте з урахуванням:

- рішення Миколаївської міської ради від 04.09.2009 року №36/56 про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» в оренду строком на 3 роки земельної ділянки загальною площею 10521 кв.м. для проектування та будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2;

- договору оренди землі, укладеного 19.10.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» та Миколаївською міською радою з приводу передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» в оренду земельної ділянки площею 10521 кв.м. для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2;

- сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта №МК000387;

- висновку комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2010 року «Про можливість оформлення права власності на нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК».

З інформаційної довідки № 124359064 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 18.05.2018 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" є власником 8003/10000 часток нежитлових приміщень підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлових приміщень з першого по дев'ятий поверхи загальною площею 3417,3 кв.м. в житловому будинку за літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1; підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: НОМЕР_1, яке видане 17.12.2010 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

Іншими співвласниками зазначених нежитлових приміщень на підставі договорів купівлі-продажу, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» є:

ОСОБА_4 - належить частка 17/1000 на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2017 року №734;

ОСОБА_3 - належить частки у приміщенні загального користування (коридору і сміттєпроводу на поверсі): 4/10000 спільно з дружиною ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 18.11.2013 року № 1027, і 9/10000 особисто, на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2013 року № 1026;

ОСОБА_6 - належить частка 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2013 року № 1011;

ОСОБА_6 - належить частка 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2013 року № 1009;

ОСОБА_7 - належить частка 6/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2012 року № 1100;

ОСОБА_8 - належить частка 5/1000 у під зальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2013 року № 280;

ОСОБА_8 - належить частка 19/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2013 року № 278;

ОСОБА_9 - належать частка 19/1000 і 17/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договорів купівлі-продажу від 26.03.2013 року № 270 та від 26.03.2013 року № 269;

ОСОБА_10- належить частка 34/1000 у підвальних приміщеннях на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2012 року № 1335.

У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 17.12.2010 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» належала ціла частка на праві приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані у будинку АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав 28406595 відповідне право власності було зареєстроване 17.12.2010 року за реєстраційним номером 32404575.

Власниками квартир багатоквартирного будинку, розташованого по АДРЕСА_1, 08.11.2017 року було вирішено створити об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" (протокол установчих зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку від 08.11.2017 року) (том 1 а.с. 29-32).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" було зареєстровано 06.12.2017 року.

Відповідно до протоколу установчих зборів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку від 01.03.2018 року № 2 власниками квартир багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 було вирішено прийняти в управління (на баланс) Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" багатоквартирний будинок, розташований по АДРЕСА_1, з 01.05.2018 року.

Листом від 28.03.2018 року № 1 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" про рішення щодо передачі будинку в управління об'єднанню співвласників та про необхідність передати останньому документацію на будинок.

Листом від 18.05.2018 року № 59 Товариство з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" повідомило, що не має у власності нежитлових приміщень у спірному будинку, які є самостійними об'єктами нерухомого майна; станом на 18.05.2018 року частка Товариства з обмеженою відповідальності "Телец-ВАК" у праві власності на нежитлові приміщення будинку складає 8003/10000; багатоповерховий будинок знаходиться в управлінні (на балансі) Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" та на баланс іншим суб'єктам господарювання не передавався.

Позивач вважає, що зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» право власності на спірне нерухоме майно порушує право власності та право користування майном власників квартир у багатоквартирному будинку, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

З матеріалів справи вбачається, що рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 листопада 2010 року №1512 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за юридичними особами" було прийняте виконавчим комітетом з урахуванням положень Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, п. 8.1. якого визначено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, зокрема органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництво об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

За вимогами п 8.2. тимчасового положення до заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням.

У даному випадку вбачається, що до переліку документів, наданих виконавчому комітету Миколаївської міської ради для прийняття рішення, матеріали технічної інвентаризації не увійшли, оскільки рішення виконавчого комітету датоване 26.11.2010 року, а технічний паспорт Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на будинок датований жовтнем 2013 року.

Південно-західний апеляційний господарський суд не приймає до уваги технічний паспорт на багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, який виготовлено станом на 09 липня 2010 року, доданий як доказ до апеляційної скарги із урахуванням вимог статі 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки він не був поданий до суду під час розгляду справи судом першої інстанції і на момент апеляційного перегляду не надано обґрунтованих причин неможливості надати даний технічний паспорт суду першої інстанції.

Зокрема позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції зібрано та подано докази відсутності матеріалів технічної інвентаризації як підстави прийняття спірного рішення виконавчим комітетом Миколаївської міської ради у 2010 році (лист-відповідь виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2018 року № 12544/02.01.01-06/100/18).

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що за відсутності матеріалів технічної інвентаризації на дату прийняття виконавчим комітетом Миколаївської міської ради спірного рішення у виконавчого комітету не було достатніх даних про цільове призначення цих приміщень, а отже і законних підстав для оформлення їх у власність відповідачу-1.

Право відповідача надати суду матеріали технічної інвентаризації під час розгляду справи судом першої інстанції жодним чином не було порушено, із урахуванням того факту, що від моменту подання позовної заяви до ухвалення рішення минуло 6 місяців, тому відповідач мав достатньо часу і можливості в рамкам господарського процесу, із урахуванням всіх прав, наданих сторонам чинним законодавством України, представити суду докази наявності матеріалів технічної інвентаризації під час розгляду справи. Однак наразі такі матеріали досі відсутні.

У свідоцтві про право власності на нерухоме майно зазначено, що до нерухомого майна віднесено нежитлові приміщення підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлові приміщення з першого по дев'ятий поверхи загальною площею 3417, 3 кв. м у житловому будинку за літ.А-9.

При вирішенні даного спору визначальним є визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення того, чи відносяться спірні приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (ч. ч. 1 та 2 ст. 368 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 369 названого Кодексу передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 цього ж Кодексу усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок визначено як житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" під допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку розуміють приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), в той час як нежитлове приміщення - це ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна.

Вказані норми є спеціальними відносно норм Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» щодо визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку і визначальним для правильного вирішення спору є встановлення того, чи відноситься спірне приміщення до допоміжних чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов'язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення, тощо) залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень."

Аналогічна правова позиція наведені у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 916/2069/17, від 13.11.2018 року у справі № 904/819/17.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 вказаного Закону наведено у рішенні Конституційного Суду від 02.03.2004 року №4-рп/2004 зі змінами згідно з рішенням Конституційного Суду від 09.11.2011 року №14-рп/2011.

Так, в рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.".

В рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 року №14-рп/2011 додатково роз'яснено: "1. В аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою."

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не може бути оскаржені.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що 8003/10000 часток нежитлових приміщень підвалу, технічного поверху, надбудови, сходинкових клітин, ліфтових шахт, нежитлових приміщень з першого по дев'ятий поверхи загальною площею 3417,3 кв.м. в житловому будинку за літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1, які зазначені у свідоцтві на право власності, входять нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами цивільно-правових відносин і не є приміщеннями загального користування, тому судом першої інстанції правомірно встановлено статус спірних приміщень.

Відповідачем-1 протилежного не доведено і у апеляційній скарзі висновку суду першої інстанції не спростовано. При цьому, приписи ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не витребувались матеріали технічної інвентаризації.

Апеляційним господарським судом розглянуто і відхилено доводи апеляційної скарги в частині того, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" не є власником спірного майна і його право не порушено, виходячи з наступного.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (абз.3 ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Конституцій Суд України у рішенні від 02.03.2004 року №4-рп/2004 вказав, що підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Отже вчинення позивачем процесуальних дій для сприяння використанню власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, не позбавляє позивача права звернутися у суд із даним позовом після створення цього об'єднання.

Водночас, відповідне рішення Ради, яке посвідчує право власності на спірні приміщення, не змінює їх правового статусу за умови встановлення у справі належності спірних приміщень до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, а отже позивачу не потрібно доводити право власності на ці приміщення, оскільки за наявності у них статусу допоміжних приміщень, вони перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 року у справі № 904/1040/18.

Судова колегія відхиляє посилання відповідача-1 на те, що на момент прийняття виконавчим комітетом Миколаївської міської ради оскаржуваного рішення, законодавство не визначало усі допоміжні приміщення як спільну сумісну власність власників квартир, виходячи з того, що на момент прийняття спірного рішення існувало рішення Конституційного Суду від 02.03.2004 року №4-рп/2004, в якому визначено, що є допоміжними приміщеннями та те, що такі приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з набуттям права власності на квартири.

За таких обставин, рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 є правомірним, обґрунтованим і не вбачається підстав для його скасування.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою про винесення додаткового рішення 21.12.2018 року, тобто до закінчення строку на виконання рішення суду.

Судом першої інстанції така заява була розглянута у тому ж складі суду в межах встановленого законом строку.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 18.12.2018 року о 9:30 год. (до початку судового засідання) подав через канцелярію суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., розподіливши їх порівну між відповідачами.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду: договір від 07.05.2018 року № 2/05-2018 про надання професійної правничої допомоги, укладений між позивачем, як клієнтом та адвокатським об'єднанням "ЛОЙЄРС ГРУП", відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об'єднання приймає на себе зобов'язання з надання професійної правничої допомоги; додаток № 3 до договору про надання правової допомоги від 07.05.2018 року № 2/05-2018, яким передбачено розмір гонорару адвоката, в тому числі за аналіз правовідносин, вивчення нормативної бази та судової практики, формування правової позиції, підготовка та подання позовної заяви, представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, за необхідності - подання адвокатських запитів, заяв, клопотань, витребування доказів тощо - 15000,00 грн., строк оплати - не пізніше 5 днів з дня підписання договору; рахунок на оплату від 04.07.2018 року № 2-3/05-2018 на суму 15000 грн. 00 коп.; акт від 18.12.2018 року № 3-2/05-2018 про надані послуги за договором про надання професійної правничої допомоги; платіжне доручення від 11.07.2018 року № 7 про сплату 7500,00 грн. в якості передоплати 50% гонорару за надання правової допомоги; платіжне доручення від 19.12.2018 року № 14 про сплату 7500 грн. 00 коп. в якості остаточної оплати гонорару за надання правової допомоги

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви позивача і відшкодування з кожного з відповідачів на користь позивача 7500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Згідно з договором про надання професійної правничої допомоги, укладеним позивачем з адвокатським об'єднанням «Лойєрс груп» сторонами визначено розмір правової допомоги за аналіз правовідносин сторін, формування правової позиції, підготовку позову та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції твердою сумою в розмірі 15000 грн. 00 коп., що відповідає складності справи, витраченому на надання правової допомоги часу, обсягом наданих послуг та значенню справи для сторін.

Тому додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі № 915/691/18 є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Судова колегія розглянула заяву Виконавчого комітету Миколаївської міської ради і з урахуванням вищевикладеного постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача-2 на підставі його заяви про відмову від апеляційної скарги.

Доводи заяви ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" співпадають з доводами апеляційної скарги відповідача-1 і колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи і вищенаведеними висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі №915/691/18 не підлягає задоволенню, а відповідні рішення є законними і обґрунтованими.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп.

З огляду на те, що скаржниками не доведено належними і допустимими доказами своєї позиції по справі та не спростовано вірних висновків суду першої інстанції, судова колегія вважає за можливе задовольнити вимогу позивача та відшкодувати заявлені витрати на професійну правничу допомогу за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ч. 4 ст. 266 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі №915/691/18 і заяву ОСОБА_10 про приєднання до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" залишити без задоволення.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі №915/691/18.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2018 року і додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2019 року у справі №915/691/18 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телец-ВАК" на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садовий 34" 5 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир