ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"09" квітня 2019 р. Справа№ 910/7633/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Суліма В.В.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 (суддя Ягічева Н.І., повний текст складено - 06.03.2019) за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 позов задоволено повністю; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття», що оформлене протоколом від 03.04.2018 та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на користь ОСОБА_2 витрат на сплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи те, що обґрунтованим розміром судового збору за подання позовної заяви було 1 762,00 грн. (за вимогу немайнового характеру), апелянт оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку, має сплатити 150 відсотків вказаної суми, тобто 2 643,00 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

Крім того, Господарським судом міста Києва складено акт №83/19 від 27.03.2019 про те, що при розкриванні поштового відправлення, надісланого товариством з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» (апеляційна скарга б/н від 25.03.2019 на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019) не виявилось документу, вказаного у додатку №1, а саме - оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Разом з тим, від представника третьої особи до Північного апеляційного господарського суду надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження у даній справі, яке ґрунтується на тому, що апелянтом при зверненні з апеляційною скаргою було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019, оскільки останнім днем строку для подання апеляційної скарги є 26.03.2019, утім за твердженнями представника третьої особи, з офіційного сайту судової влади вбачається, що апеляційну скаргу подано до Господарського суду міста Києва - 27.03.2019, тобто з пропуском строку, при цьому, без клопотання про поновлення пропущеного строку. Також, у вказаному запереченні зазначається, про невідповідність форми та змісту апеляційної скарги вимогам ст. 258 ГПК України, а саме: не вказано електронну пошту, а в разі якщо її немає - не зазначено про її відсутність; не додано доказів сплати судового збору; долучені до скарги копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреності на представника не засвідчені належним чином; у прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить «прийняти касаційну скаргу до розгляду та відкрити касаційне провадження». Крім цього, представник третьої особи вважає, що подання відповідачем апеляційної скарги є зловживанням своїм процесуальним правом на подання апеляційної скарги, задля затягування та унеможливлення виконання рішення у даній справі. Тому, за висновком представника третьої особи, зазначене вище є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Стосовно наведених доводів у запереченні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, апеляційним господарським судом не встановлено пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі, оскільки зі штампу поштового зв'язку, зазначеному на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга, вбачається, що апелянт звернувся зі скаргою - 26.03.2019, а отже в межах строків встановлених ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Доводи представника третьої особи щодо невідповідності форми та змісту апеляційної скарги вимогам ст. 258 ГПК України, визнаються судом частково обґрунтованими, а саме в частині відсутності доказів сплати судового збору, і вказане є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, про що зазначалось судом у даній ухвалі.

Утім, в іншій частині доводи заперечення є безпідставними, оскільки електронна пошта зазначається у разі її наявності; долучені до скарги копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та довіреності на представника засвідчені належним чином; також за назвою та змістом, поданий до суду документ є апеляційною скаргою, тому помилкове зазначення відповідачем у прохальній частині апеляційної скарги «прийняти касаційну скаргу до розгляду та відкрити касаційне провадження» не свідчить про подання до суду апеляційної інстанції касаційної скарги. При цьому, наведені обставини не можуть бути підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі в розумінні положень статті 261 ГПК України.

Також, колегія суддів зауважує, що подання відповідачем апеляційної скарги на рішення у даній справі є реалізацією його права на оскарження судового рішення, яке передбачене у п. 5 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України та гарантоване Конституцією України.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18.

Керуючись статтями 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 - залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 2 643,00 грн. протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана суддями: 09.04.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді В.В. Сулім

М.А. Дідиченко