РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2019Справа № 910/16553/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/16553/18

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до: публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про: стягнення 51 358,82 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" до публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" про стягнення 51 358,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 року у справі №910/16553/18 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від від 28.07.2015 у справі №910/16500/15 стягнуто з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість у розмірі 83 070,36 грн., індекс інфляції в розмірі 36 842,53 коп., 3 % річних - 1420,16 грн, пеню в розмірі 17 729,26 грн та 2 781,25 грн судового збору. В межах виконавчого провадження кошти, стягнуті за вищевказаним рішенням Господарського суду міста Києва перераховані на користь позивача 21.08.2018 року Державною казначейською службою України. Оскільки, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, на думку позивача, 21.08.2018 є датою, коли зобов'язання припинилось. За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 10 037,96 грн - 3 % річних та 41 320,86 грн - інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання по сплаті суми, стягнутої за рішенням суду, до моменту фактичного виконання зобов'язання.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що позивачем невірно визначено момент виконання рішення суду у справі №910/16500/15, оскільки фактичне виконання рішення у вказаній справі відбулось 07.11.2017, тобто, у момент надходження грошових коштів на рахунки державної виконавчої служби, а не на рахунки стягувача.

Крім того у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження. Предметом розгляду даної справи є стягнення грошової суми, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які сторони не позбавлені можливості подати через відділ діловодства суду у письмові формі. З огляду на викладене, враховуючи предмет позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (надалі - виконавець) та публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (надалі - замовник) укладено договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2937-Р-147М/13, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати для замовника роботи, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування вуглеводнів на Турутинсько-Рогинцівській зоні структур, відповідно до умов цього договору. Обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору та складається Виконавцем щорічно (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, вартість робіт за цим договором визначається Протоколом узгодження договірної ціни у додатках до цього договору на проведення робіт, який є невід'ємною частиною цього договору.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 від 19.12.2013 (Додаток № 2 до договору на проведення робіт по моніторингу) між позивачем та відповідачем було встановлено вартість робіт у розмірі 83 070,36 грн.

У п.п.4.1, 4.2 договору, сторонами визначено, що по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі. Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

14.01.2014 року позивачем та відповідачем було підписано акт № Н-00000030 здачі-приймання робіт (надання послуг) по договору.

В зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт останній звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 у справі №910/16500/15 стягнуто з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість у розмірі 83 070,36 грн., індекс інфляції в розмірі 36 842,53 коп., 3 % річних - 1420,16 грн, пеню в розмірі 17 729,26 грн та 2 781,25 грн судового збору.

Вказаним рішенням встановлено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 83 070,36 грн.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 83 070,36 грн. має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 у справі №910/16500/15 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП№52840652.

Як вбачається з банківської виписки 21.08.2018 року Шевченківським РВДС м.Київ перераховано позивачу 141 843,56 грн суму боргу згідно виконавчого провадження ВП №52840652.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних, нарахованих на суму основного зобов'язання, є такими, що заявлені правомірно.

Разом з тим, як вбачається із позову, заявивши до стягнення 3 %річних та інфляційних втрат за період з 10.12.2015 по 20.08.2018, позивач здійснив їх нарахування не лише на основний борг у сумі 83 070,36 грн., а й на інфляційні нарахування у сумі 36 842,53 грн., 3% річних у сумі 1420,16 грн., а також на суму судового збору у 2781,25 грн., що були стягнуті судовим рішенням у справі № 910/16500/15.

Проте, суд не погоджується з таким розрахунком позивача з огляду на наступне.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Постановлене судом рішення про стягнення основної заборгованості та матеріальних втрат лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Після винесення вказаного рішення нараховані матеріальні втрати не змінюють свою правову природу та не включаються до суми основного боргу.

Отже, положення ст. 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних надають право застосовувати їх лише до суми грошового зобов'язання - основного боргу. Вказаною нормою не надається право на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних знову ж таки на інфляційні втрати та 3 % річних, зокрема, на вже стягнуті рішенням суду, оскільки правова природа інфляційної складової боргу та 3 % річних є похідною від основного зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог в частині нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму інфляційних втрат - 36 842,53 грн. та 3% річних в розмірі 1420,16 грн.

Крім того, необгрунтованим є нарахування позивачем матеріальних втрат на суму судового збору, покладеного вказаним рішенням суду у справі №910/16500/15 на відповідача, оскільки судовий збір не виник з порушеного зобов'язання та не був складовою частиною основної заборгованості за договором, а є лише збором за подання відповідного позову до суду згідно із Законом України "Про судовий збір".

Таким чином, суд вважає, що правомірно заявленими вимогами є матеріальні втрати на суму основного боргу у розмірі 83 070,36 грн, стягнутого рішенням Господарського суду від 28.07.2015 у справі №910/16500/15.

При цьому доводи відповідача про те, що моментом фактичного виконання рішення є списання (надходження) коштів з рахунку ПАТ "Укрнафта" на рахунок виконавчої служби, що на думку відповідача, відбулось 07.11.2017 року, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.30.1. ст.30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-III від 05.04.2001 переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Пунктом 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", роз'яснено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про те, що моментом фактичного виконання рішення є списання (надходження) коштів з рахунку ПАТ "Укрнафта" на рахунок виконавчої служби, є необґрунтованими, оскільки таким моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

В свою чергу, як встановлено судом, позивачем було надано виписку по рахунку позивача за 21.08.2018 року, з якої вбачається, що грошові кошти, присуджені до стягнення судовим рішенням у справі №910/16500/15 у розмірі 141 843,56 грн. надійшли на рахунок позивача у вказану дату.

Відтак, датою виконання судового рішення у справі № 910/16500/15 є саме 21.08.2018.

При цьому слід зазначити, що в день фактичного виконання грошового зобов'язання (21.08.2018) прострочення зобов'язання не було, а тому цей день не може бути включеним у період, за який здійснюється нарахування інфляційних збитків та 3% річних. Отже, кінцевим днем нарахування матеріальних втрат, як вірно визначив позивач, є 20.08.2018.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу в розмірі 83 070,36 грн, за період з 10.12.2015 по 20.08.2018 суд приходить до висновку задоволення позовних вимог щодо стягнення 3 % річних в розмірі 6 718,46 грн та інфляційних втрат в розмірі 27 656,27 грн.

Оскільки позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму стягнутих рішенням суду у справі №910/16500/15 3% річних та інфляційних втрат, задоволенню не підлягають, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, провулок Несторівський, 3-5, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03151, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 54, ) 6 718 (шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 46 коп - 3 % річних, 27 656 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят шість) грн. 27 коп - інфляційні втрати та 1179 (тисячу сто сімдесят дев'ять) грн. 32 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту судового рішення: 02.04.2019