номер провадження справи 18/19/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 справа № 908/345/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Носівець В.В.

розглянувши матеріали справи № 908/345/19

за позовом концерну “Міські теплові мережі” (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; поштова адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ластівка» (69096, м. Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. 4-А)

про стягнення 54042,44 грн.,

Без виклику учасників справи

Заявлено позовні вимоги про стягнення 54042,44 грн., з яких: 45256,68 грн. основного боргу на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102635 від 09.10.2017, 7465,19 грн. пені, 798,83 грн. 3% річних та 521,74 грн. інфляційних втрат. Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2019 справу № 908/345/19 передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/345/19, присвоєно справі номер провадження 18/19/19, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться, сплив 20.03.2019, тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 19.04.2019.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення – 16.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102635 від 09.10.2017 призвело до утворення у останнього заборгованості за отриману теплову енергію в сумі 45256,68 грн. за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року, що є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді передбачених договором та законом санкцій. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 ГК України, Закон України “Про теплопостачання”, Правила користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, позивач просив позов задовольнити.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повноважному представнику позивача 21.02.2019 за фактичною адресою підприємства, зазначеною позивачем у позовній заяві.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (за безкоштовним запитом) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою товариства з обмеженою відповідальністю «Ластівка» є: 69096, м. Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. 4-А.

Ухвала суду від 18.02.2019 про відкриття провадження у справі направлена відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка співпадає з відомостями, зазначеними в позові, та отримана повноважним представником відповідача 22.02.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 275 від 19.02.2019.

Судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи у суді, строки вчинення відповідних дій.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі № 908/345/19 від 18.02.2019 відповідачу запропоновано подати відзив у строк до 11.03.2019. Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерном “Міські теплові мережі” в особі виконуючого обов’язки директора філії Концерну “Міські теплові мережі” Дніпровського району (теплопостачальною організацією, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ластівка» (споживачем, відповідачем у справі) 09.10.2017 укладено договір № 102635 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація зобов’язалась відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов’язався прийняти теплову енергію в обсязі і порядку постачання теплової енергії згідно додатку № 1, який є невід’ємною частиною договору, та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) і дотримуватися передбаченого договором розподілу і режиму використання теплової енергії, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання (тепловикористального обладнання).

Відповідно до п. 2.1 Договору теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

-          опалення та вентиляцію – протягом опалювального періоду;

-          кондиціювання – по замовленню споживача;

-          інші технологічні потреби – по замовленню споживача.

За визначенням п. 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення здійснюється за місцем виконання зобов’язань на підставі показів вузла комерційного обліку, приєднаного до зовнішніх інженерних мереж. Обсяг відпущеної та спожитої теплової енергії приміщенням споживача визначається на межі продажу пропорційно площі цього приміщення, з урахуванням температури внутрішнього повітря в ньому в залежності від функціонального призначення приміщення, визначеного у відповідному рішенні органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 6.1 Договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або іншій формі, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла комерційного обліку. Розрахунки в іншій формі допускаються, якщо вони не суперечать діючому законодавству та повинні бути оформлені окремою додатковою угодою.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, в якому теплопостачальна організація відпускає теплову енергію на опалення, та/або надає послугу з гарячого водопостачання споживачу (п. 6.4 Договору).

Відповідно до п. 6.6 Договору приймання-передача теплової енергії, відпущеної та спожитої споживачем у відповідному розрахунковому місяці, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг теплової енергії у відповідному розрахунковому місяці встановлюється відповідно до умов цього договору та додатків до нього.

підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, 2а, тел. 224-78-68, документи: рахунок, акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (п. 6.7 Договору).

Споживач зобов’язується повернути не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, теплопостачальній організації підписаний та скріплений печаткою споживача (у разі наявності та використання печатки) один примірник акта приймання-передачі теплової енергії, де зазначаються фактичні обсяги спожитої теплової енергії згідно з цим договором у розрахунковому місяці, її фактична ціна та вартість (п. 6.8 договору).

Згідно п. 6.9 договору у разі неподання або несвоєчасного подання споживачем теплопостачальній організації підписаного акта приймання-передачі теплової енергії, такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від підписання акта приймання-передачі теплової енергії за цим договором за відповідний розрахунковий період, при цьому:

1)          споживач визнає, що даний акт приймання-передачі теплової енергії вважається підписаним в односторонньому порядку та погодженим ним за обсягом та вартістю у відповідному розрахунковому періоді;

2)          споживач не має права заперечувати проти обсягів відпущеної та спожитої ним теплової енергії за цим договором за відповідний розрахунковий період;

3)          споживач не заперечує та визнає, що він зобов’язаний оплатити теплопостачальній організації вартість теплової енергії в розмірі, визначеному в акті приймання-передачі теплової енергії в строки, визначені цим договором;

4)          сторони погодили перелік документів, які вони вважають достатніми та належними для розрахунків за теплову енергію: рахунок на оплату за відповідний місяць, який виставляється згідно п. 6.5.2 договору.

Пунктом 6.5.1 Договору передбачено, що споживач зобов’язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку: розрахунки за договором здійснюються споживачем до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунку за відповідний місяць, який вручається споживачу особисто або надсилається йому поштовим відправленням за вказаною у договорі адресою. У разі неотримання рахунку до 12-го числа місяця наступного за розрахунковим, споживач (його представник) зобов’язаний прибути в приміщення теплопостачальної організації не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим та отримати рахунок на оплату. Нез’явлення споживача (його представника) до встановленої дати у теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.

У Додатку № 1 до договору № 102635 від 09.10.2017 сторонами визначені об’єкти (приміщення), за якими теплопостачальна організація відпускає теплову енергію: вул. Бородинська, буд 4а, приміщення 109 загальна площа 212,8 кв.м.; вул. Бородинська, 4а, приміщення 127, загальна площа 83,8 кв.м.; вул. Бородинська, 4а, приміщення 110, загальна площа 16,4 кв.м.

Пунктом 3 в даному Додатку сторонами визначено, що орієнтовна вартість теплової енергії, що відпускається споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладання договору становить 52023,85 грн., ПДВ 10404,77 грн., усього з ПДВ 62428,62 грн.

В додатку № 4 до договору № 102635 від 09.10.2017 встановлено, що тариф на теплову енергію складає 1723,50 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п.п. 10.1 Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до моменту укладання сторонами письмової угоди про його розірвання, або припинення його дії. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між споживачем та теплопостачальною організацією, які виникли до його укладення – з 01.10.2017.

Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення, прийняття відповідного рішення судом, ліквідації однієї із сторін (п. 10.2 Договору).

У зв’язку з відсутністю відповідних підстав для припинення дії договору Договір є чинним.

Позивачем, на виконання умов договору в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року відповідачу відпущено теплову енергію на загальну суму 45256,68 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками:

-          від 30.11.2017 на суму 6885,37 грн.,

-          від 31.12.2017 на суму 6663,06 грн.,

-          від 31.01.2018 на суму 10137,02 грн.,

-          від 28.02.2018 на суму 10319,75 грн.,

-          від 31.03.2018 на суму 9456,89 грн.,

-          від 30.04.2018 на суму 1794,59 грн.

Відповідач підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу теплопостачальної організації не повернув, заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії не надав. Позивачем зроблені помітки на актах: «в разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни, акт вважається погодженим. Споживач від підпису відмовився».

У зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язань по оплаті вартості отриманої теплової енергії, позивачем 26.09.2018 направлено на його адресу претензію № 1935/09 від 25.09.2018 з вимогою щодо сплати заборгованості за Договором.

Зазначена претензія відповідачем залишена без відповіді та без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про теплопостачання", "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 (надалі – Правила).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової енергії – це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, ст. 1, п. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного теплопостачальною організацією та споживачем.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов’язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обов’язки: обов’язком позивача стало постачання відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення, а обов’язком відповідача – оплата вартості теплової енергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Постачання теплової енергії в гарячій воді здійснювалось на об’єкти споживання відповідача з визначеним договором розрахунковим тепловим навантаженням на опалення (0,021660 Гкал/годину) та обсягом водопостачання – приміщення, яке розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородинська, 4а, прим. 109, площею 212,8 м. кв., прим. 127, площею 83,8 м. кв., прим. 110, площею 16,4 м. кв.

Відповідач свої зобов’язання щодо своєчасної оплати теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів приймання-передачі теплової енергії за період: з листопада 2017 року по квітень 2018 року позивачем відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 45256,68 грн., до сплати виставлено відповідні рахунки (арк. справи 24-44).

Зазначені акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки отримувались відповідачем нарочно, на підтвердження чого позивачем надано реєстри на отримання документів за відпущену теплову енергію за спірний період.

Підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу теплопостачальної організації відповідач не повернув, заперечень щодо причин їх не підписання не надав. Необґрунтована відмова від підпису актів не звільняє споживача від сплати за надані послуги з постачання теплової енергії у вказані в Договорі строки.

За умовами Договору, у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені Договором терміни, акт вважається погодженим, тобто, відповідач фактичного погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з нарахованими позивачем сумами до сплати.

Нарахування за теплову енергію відповідачу здійснювалось згідно укладеного Договору.

Відповідно до п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими у встановленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного договором, з врахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання у розрахунковому періоді.

Система опалення приміщення відповідача є невід'ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташовано, тому факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2017 – 2018 років, відповідно до яких концерном «Міські теплові мережі» розпочато і закінчено опалювальні сезони у місті Запоріжжя.

Отже, нарахування позивачем вартості теплової енергії по актам за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року в сумі 45256,68 грн. є обґрунтованим, яку, всупереч умовам Договору та вимогам закону, відповідач не оплатив.

Враховуючи вищенаведене, суд визнав вимоги позивача про стягнення з відповідача 45256,68 грн. заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 7465,19 грн. пені, 798,83 грн. 3% річних та 521,74 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов’язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” (далі – Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами в пункті 7.2.10 Договору узгоджено, що за порушення споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у п. 6.4 цього договору, останній сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,2% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію за кожний день прострочення по день фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати пов’язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних – є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних заявлені позивачем правомірно.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 20.12.2018 по 30.09.2018, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 7465,19 грн. є невірним, оскільки позивачем допущено помилки при визначені періодів нарахування пені. Перевіривши розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи “Законодавство”, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 7465,19 грн. пені підлягають задоволенню в частині стягнення 7432,49 грн., в частині вимог про стягнення 32,70 грн. пені суд відмовляє в їх задоволенні.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат судом визнано вірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 798,83 грн. 3% річних за період з 20.12.2018 по 30.09.2018 та 521,74 грн. інфляційних втрат за період з січня по серпень 2018 року за порушення строків оплати за договором підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов’язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов’язання по оплаті вартості отриманої теплової енергії.

На підставі викладеного, суд визнав позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 1919,84 грн. судового збору.

У прохальній частині позову позивач також просив стягнути з відповідача поштові витрати (згідно поштового чеку про відправлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов’язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов’язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов’язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд не вбачає підстав для стягнення понесених позивачем поштових витрат, оскільки такі витрати не відносяться до жодного із видів витрат, пов’язаних із розглядом справи. Направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами є обов’язковою передумовою звернення позивача до суду в силу приписів ст. 164 ГПК України, вчинення процесуальних дій такого роду судом на позивача не покладалось.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ластівка» (69096, місто Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. 4-А, ідентифікаційний код 32068520) на користь концерну “Міські теплові мережі” (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а, на п/р зі спеціальним режимом використання 2813 у Філії – Запорізьке обласне управління ПАТ “Державний ощадний банк України”, МФО 313957, ідентифікаційний код 32121458) 45256,68 грн. (сорок п’ять тисяч двісті п’ятдесят шість грн. 68 коп. ) основного боргу. Видати наказ.

3.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ластівка» (69096, місто Запоріжжя, вул. Бородинська, буд. 4-А, ідентифікаційний код 32068520) на користь концерну “Міські теплові мережі” (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2а, п/р № 1951 у Філії – Запорізьке обласне управління ПАТ “Державний ощадний банк України”, МФО 313957, ідентифікаційний код 32121458) 7432,49 грн. (сім тисяч чотириста тридцять дві грн. 49 коп.) пені, 798,83 грн. (сімсот дев’яносто вісім грн. 83 коп.) 3% річних, 521,74 грн. (п’ятсот двадцять одну грн. 74 коп.) інфляційних втрат та 1919,84 грн. (одну тисячу дев’ятсот дев’ятнадцять грн. 84 коп.) судового збору. Видати наказ.

4.          В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 16.04.2019.

Суддя                                                      В.В. Носівець