ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Справа № 906/742/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Петухов М.Г.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 адвокат

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 (суддя Кравець С.Г., м.Житомир, повний текст складено 23.01.2019)

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ) в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (м.Київ)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (м.Київ)

про зобов'язання повернення орендованого нерухомого майна та стягнення 1243,12грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" повернути ОСОБА_2 акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" орендоване нерухоме майно, а саме майданчик площею 3,2кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014р №1575; стягнення 1243,12грн неустойки та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 у задоволенні позову ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про зобов'язання повернення орендованого нерухомого майна та стягнення 1243,12 грн., відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що за результатами аналізу фактичних обставин справи в сукупності з нормативним і договірним регулюванням спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність дій позивача щодо надіслання позивачем листа відповідачу №НЗР-5/277 від 20.03.2018, як умовам діючого між сторонами договору (оскільки відповідний порядок припинення дії договору останнім не передбачено), так і встановленому законом порядку повідомлення про припинення дії договору. У даному випадку, протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору (31.03.2018р) відповідачу заява про припинення терміну дії договору позивачем не направлялася. А отже і наслідків у вигляді припинення дії договору оренди з 01.04.2018 не відбулося.

Таким чином, за результатами аналізу умов укладеного між сторонами договору оренди та норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, доводи позивача про те, що договір оренди припинено з 01.04.2018, у звязку з закінченням строку його дії не знайшли свого підтвердження, оскільки листи, що були надіслані відповідачу, не є доказами, які б свідчили про факт припинення дії договору.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що дія договору оренди нерухомого майна №1575 від 30.09.2014 про оренду нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці не припинена, а відтак, вимоги позивача про повернення майна та стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення майна задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі №906/742/18 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" повністю.

Вважає, що дія договору оренди нерухомого майна №1575 від 30.09.2014 продовжувалася, відповідно до вимог закону, на наступні терміни (3 рази по три місяці) з 01.07.2017 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018 та закінчилась 31.03.2018. Звертає увагу суду, що з боку позивача направлявся лист 20.03.2018 №НЗР-5/277 та повідомлено відповідача про закінчення 31.03.2018 договорів оренди у відповідності до частини 2 статті 17 ОСОБА_3 України «Про оренду державного та комунального майна» з вимогами повернення орендованого майна у відповідності п.п. 10.9, 10.10 договору оренди. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача із зворотнім повідомленням та отримано ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» 23.03.2018 року. Також скаржник зазначає, що виробничим підрозділом Коростенської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», як балансоутримувач звернувся до відповідача з листом від 23.03.2018 за №ДН-4/01-4/456 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди 31.03.2018 та запропонував орендарю підписати акт-прийому-передачі майна. Зазначений лист було відправлено на адресу відповідача із зворотнім повідомленням та отримано ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» 26.03.2018 року. В подальшому, виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» вдруге звернувся до відповідача з листом від 10.07.2018 року №ДН-4/01-4/1085 про повернення майна та підписання акту прийому-передачі майна. Даний лист було відправлено на адресу відповідача із зворотнім повідомленням та отримано ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» 12.07.2018. Вищевказані лист з вимогами повернення майна на дату закінчення договору були отримані відповідачем та на дату закінчення договору вказані лист не були відкликані.

Таким чином, скаржник зазначає, що вимоги ч.2 ст.17 ОСОБА_3 України «Про оренду державного та комунального майна» додержані позивачем та порушень, стосовно повідомлення відповідача про закінчення 31.03.20108 договорів оренди, з боку позивача не було.

Також, скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що здійснення сплати платежів за користування орендованим майном не є безспірною ознакою продовження договору оренди, термін дії якого закінчився.

Крім того скаржник вважає хибним посилання суду першої інстанції на те, що договір оренди державного майна №1575 від 30.09.2014 було укладено з метою виконання умов договору про співпрацю від 29.09.2011, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» за договором про співробітництво №210/2011-ЦЮ від 29/09.2011 не підтвердила ані шляхом укладення додаткового договору, ані будь-яким листуванням між сторонами.

Ухвалою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 та розгляд апеляційної скарги призначити на 06 березня 2019 року.

27.02.2019 на адресу суду від ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» надійшло клопотання в якій просить суд постановити ухвалу про залишення апеляційної скарги ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» без руху. Зобов`язати ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» надіслати на адресу ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» апеляційну скаргу та копії додатків до неї та надати ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» строк для підготовки відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

28.02.2019 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі №906/742/18, яке призначене на 06.03.2019 об 11:00 год. в режимі відеоконференції в одному з наступних судів, а саме: Подільському районному суді міста Києва, Шевченківському районному суді міста Києва, Солом`янському районному суді міста Києва, Окружному адміністративному суді м. Києва.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" (вх.№8816/19 від 28.02.2019) про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції з розгляду справи №906/742/18, яке відбудеться 06.03.2019 об 11:00 год.

Згідно інформації, яка відображена у табелі КП "Діловодство спеціалізованого суду" головуючий суддя Гудак А.В. з 25.02.2019 по 07.03.2019 включно була відсутня у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гудак А.В. судове засідання у справі №906/742/18 06 березня 2019 року о 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького,59 у залі судових засідань № 6, не відбулося.

Учасники справи №906/742/18 повідомленні 05.03.2019 про неможливість проведення даного судового засідання у телефонному режимі, а також відповідна інформація щодо слухання даної справи 05.03.2019 була розміщена на сторінці Північно-західного апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 призначено справу №906/742/18 до розгляду на 29 березня 2019 року.

Адвокат позивача в судовому засіданні 29.03.2019, яке відбулось в режимі відеоконференції, підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням процесуального та матеріального права, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі та наданих усних пояснень.

В судове засідання 29.03.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" не з'явився, про місце, час і дату судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки представника не повідомив.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2019 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 відкладено на 11 квітня 2019 року. Постановлено ОСОБА_2 акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до 10.04.2019 надати суду (засобами електронного зв`язку, поштового зв`язку) докази повноважень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 станом на 20.03.2018, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 станом на 23.03.2018, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 станом на 10.07.2018 щодо підписання листів, які адресовані ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про припинення договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1575; докази зміни організаційно-правової форми та назви позивача з мотивованим клопотанням, та докази їх направлення іншим учасникам справи.

10.04.2019 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2019 надійшло клопотання від ОСОБА_10 товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_10 товариства «Українська залізниця» про долучення до матеріалів справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які підтверджують зміну типу акціонерного товариства та перейменування ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця», а також документи, які підтверджують повноваження осіб, які підписали листи-повідомлення, а саме: 1) лист №ДН-4-01-4/108 від 10.07.2018 підписали начальник Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_11 та перший заступник начальника Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_9, які діяли на підставі довіреності від 26.10.2017, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованої в реєстрі за №602; 2) лист № ДН-4/01-4/456 від 23.03.2018 підписали начальник Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_7 та головний інженер Коростенської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_8, які діяли на підставі довіреності від 26.10.2017, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованої в реєстрі за №602; 3) лист №НЗР-5/277 від 20.03.2018 підписали в.о. заступника директора регіональної філії «Південно-західна залізниця» з реформування ОСОБА_5 та перший заступник начальника служби з управління майновими і земельними ресурсами регіональної філії «Південно-західна залізниця» ОСОБА_13, які діяли на підставі довіреності від 29.12.2017, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстрованої в реєстрі за №806 та довіреності від 29.12.2017, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 зареєстрованої в реєстрі за №807.

Розпорядженням №01-04/187 від 11.04.2019 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі № 906/742/18 - ОСОБА_15 у період з 11 квітня 2019 р. по 12 квітня 2019 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 ОСОБА_3 України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №906/742/18.

Відповідно до ОСОБА_7 з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.04.2019 апеляційну скаргу "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Гудак А.В., суддів Петухов М.Г., Олексюк Г.Є.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18, яке призначено до розгляду на 11.04.2019 до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є.

Адвокат позивача в судовому засіданні 11.04.2019, яке відбулось в режимі відеоконференції, підтримала доводи апеляційної скарги. Просила суд скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі №906/742/18 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" повністю.

В судове засідання 11.04.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" не з'явився, про місце, час і дату судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки представника не повідомив.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 ОСОБА_3 України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ".

Поряд з цим, колегією суддів з урахуванням доказів, які надані позивачем для суду встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

В силу вимог ст. 5 ОСОБА_3 України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок зміни типу позивача з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» на Приватне акціонерне товариство «Українська залізниця», що на день розгляду справи №906/742/18 у суді першої інстанції так і апеляційної інстанції змінено назву позивача та його регіонального підрозділу Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_10 товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_10 товариства «Українська залізниця» в судових засіданнях 29.03.2019 та 11.04.2019, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1575 (далі за текстом-договір) (а.с.15-17 т.1).

Згідно п.1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно-майданчик площею 3,2кв.м. (реєстровий №04713033.37.ЯЮНЮСБ026), що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу - "Коростенської дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Південно-Західна залізниця", відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість за станом на 31.03.2014 і становить 2170,00 грн. ОСОБА_14 не підлягає приватизації та передачі в суборенду.

У відповідності до пункту 1.2 договору, майно передане в оренду для встановлення металевої щогли на залізобетонній опорі з метою надання послуг з доступу до Інтернету.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору погоджено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

У відповідності до п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі ОСОБА_14 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - ОСОБА_14 розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2014 року 79,28 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень 2014 року.

Згідно п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У відповідності до п. 7.1. договору орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання - передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Договір укладено до 01.04.2015 включно (п.10.1 договору).

Зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3. договору).

Згідно з п. 10.4. договору продовження цього договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю Балансоутримувача(п. 10.9. договору).

Майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання - передавання, обов'язок щодо складання якого при поверненні майна покладається на орендаря (п. 10.10. договору).

Пунктом 10.11. договору встановлено, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

30.09.2014 актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" прийняло в строкове платне користування нерухоме майно майданчик площею 3.2кв.м. (реєстровий №04713033.37. ЯЮНЮСБ026), що знаходиться на балансі відокремленого підрозділу - "Коростенської дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Південно-Західна залізниця", відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці (а.с.18 т.1 на звороті).

02.12.2014 між сторонами укладено додатковий договір №1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014 №1575, яким внесено зміни до розділу 1 «Предмет договру» в пункті 1 слова «Відокремленого підрозділу станції Коростень Південно-Західної залізниці» замінено на слова «Відокремленого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Державного територіального галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (а.с. 19).

01.04.2015 сторони додатковим договором №2 до договору продовжили дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності до 01.08.2015 включно (а.с.19 т.1 на звороті).

17.07.2015р сторони додатковим договором №2 до договору продовжили дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності до 31.12.2015 року включно (т.1, а.с.20).

04.03.2016 у звязку з утворенням ОСОБА_2 акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до ОСОБА_3 України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 №200 та керуючись ст.15 ОСОБА_3 України «Про оренду державного та комунального майна» Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (орендодавець), що є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» уклали додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1575(а.с.21-22 т.1).

Згідно умов даного договору ПАТ "Укрзалізниця" набуло статусу орендодавця. Крім того, даним договором сторони погодили наступні зміни, а саме: - орендодавцем майна за договором оренди №1575 від 30.09.2014р є ПАТ "Укрзалізниця". Найменування балансоутримувача змінено на структурний підрозділ виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця"; орендна плата за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року - становить 124,28 грн; орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна Залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; договір діє з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2016 року включно. Інші умови договору, не порушені даним додатковим договором, залишені без змін.

04.03.2016 актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна ПАТ "Українська залізниця" передало, а ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" прийняло в строкове платне користування нерухоме майно майданчик, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці, площею 3.2 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2014 і становить за незалежною оцінкою 2170,00 грн (а.с.23 т.1).

У відповідності до п. 2 вказаного ОСОБА_15 зазначено, що об'єкт оренди обліковується на балансі Виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

11.04.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє до 30 червня 2016 року включно" (а.с.24 т.1).

27.07.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції "Цей договір діє з 01 липня 2016 року до 31 липня 2016 року включно" (а.с.24 т.1 на звороті).

21.09.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір №6, відповідно до якого пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно" (а.с.25 т.1).

13.12.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким було внесені зміни до п.3.1. договору оренди №1575, а саме в частині розміру орендної плати. Таким чином з 01.10.2016р розмір орендної плати становить 131,00 грн без ПДВ. Пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року включно" (а.с.26 т.1).

27.04.2017 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року включно" (а.с.27 т.1).

05.12.2017 листом за №ДН-4/01-4/1491 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця", посилаючись на закінчення строку дії договорів, зокрема договору №1575 від 30.09.2014, та непідписання додаткових угод, вимагало негайно повернути майно згідно зазначених договорів, за участю балансоутримувача - Коростенської дирекції залізничних перевезень (а.с.137 т.1).

20.03.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" листом за №НЗР-5/277 повідомило відповідача про закінчення 31.03.2018 дії договору оренди №1575 від 30.09.2014р на підставі частини 2 статті 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" та вимагало повернення орендованого майна, відповідно до п.10.9, 10.10 договору оренди, а також підписання відповідних актів приймання-передавання про повернення майна (а.с.28 т.1). Даний лист надісланий відповідачу 21.03.2018 та отриманий 23.03.2018. (а.с.29 т.1 та на звороті).

23.03.2018 Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернувся до відповідача з листом №ДН-4/01-4/456 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди та про підписання акту прийому - передання майна (а.с.30 т.1). Даний лист надісланий відповідачу 23.03.2018 та вручений 26.03.2018 (а.с.31 т.1 та на звороті).

11.04.2018 комісією у складі головного інженера ОСОБА_8, начальника сектору майнових та земельних ресурсів ОСОБА_16, начальника с.Шатрище ОСОБА_17 складено акт про те, що майно, яке перебуває на балансі виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень, а саме майданчик площею 3,2 кв.м. інв. №106 розташований за адресою: Коростенський район, Сингаївська с/р, ст.Шатрище переданий за договором оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1575 орендар ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» не вивільнено та відповідно до акту приймання-передавання не повернуто(а.с. 34 т.1).

02.07.2018 комісією у складі головного інженера ОСОБА_8, начальника сектору майнових та земельних ресурсів ОСОБА_16, начальника с.Шатрище ОСОБА_17 складено акт про те, що майно, яке перебуває на балансі виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень, а саме майданчик площею 3,2 кв.м. інв. №106 розташований за адресою: Коростенський район, Сингаївська с/р, ст.Шатрище переданий за договором оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1575 орендар ТОВ «ЛОКО ДІДЖІТАЛ» не вивільнено та відповідно до акту приймання-передавання не повернуто(а.с. 35 т.1).

10.07.2018 Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернувся до відповідача листом №ДН-4/01-4/1085 з вимогою про повернення майна та підписання актів. (а.с.32 т.1), Даний лист надісланий відповідачу 10.07.2018 та вручений 12.07.2018 (а.с. 33 т.1 та на звороті).

Відповідач відповіді на вищевказані листи не надав, викладені в них вимоги не виконав, майно не повернув.

Посилаючись на закінчення строку дії договору оренди 31.03.2018 та те, що відповідачем не повернуто нерухоме майно, позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом в якому просить суд зобов'язати відповідача повернути орендоване нерухоме майно та стягнути неустойку за час безпідставного користування ним у сумі 1243,12 грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

У відповідності до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частина 2 ст. 283 ГК України у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

У відповідності до ч. 3 ст. 283 ГК України, об'єктом оренди можуть бути:

- державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;

- нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);

- інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Частиною 6 статті 283 ГК України встановлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 291 ГК України встановлено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається та договір оренди припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу (приватизації) об'єкта оренди; - ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; - загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно ст. 2 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до норм ст. 3 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" вказано - відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим ОСОБА_3 та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 6 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендарями згідно з цим ОСОБА_3 можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору(ст.17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" ).

Колегія суддів відзначає, що у відповідності до ОСОБА_3 України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" № 4442-VI від 23.02.2016, а також постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено ПАТ "Укрзалізниця". Засновником ПАТ "Укрзалізниця" є держава в особі Кабінету Міністрів України.

З 01.12.2015 розпочало фінансово-господарську діяльність Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

У відповідності до ч. 6 ст. 2 ОСОБА_3 України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та ч. 2 загальних положень Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Положеннями ст. 20 Статуту ПАТ "Укрзалізниця" передбачено, що Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу. За приписами п.п. 1, 2 Постанови Кабінет Міністрів України № 200 від 25.06.2014 на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 було утворено ПАТ "Українська залізниця", статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із ОСОБА_3 України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Частиною 2 статті 15 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Аналогічні положення щодо правонаступництва у разі зміни власника речі, переданої у найм, містяться у статті 770 ЦК України.

За загальним правилом наймодавець, який передав право власності на річ, або новий наймодавець мають попередити наймача про заміну сторони у договорі найму. В разі нездійснення такого попередження виконання наймачем своїх обов'язків на користь первісного наймодавця буде вважатися належним виконанням ним договору найму.

Отже, у розумінні наведених приписів орендар у будь-якому випадку не звільняється від виконання свого зобов'язання зі сплати орендної плати за користування майном будь-то первісному чи новому орендодавцю.

Як вбачається із Зведеного переліку майна державного територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015 р., майданчик, що знаходиться за адресою: станція Шатрище, с.Шатрище, Сингаївська сільрада, Коростенський район, Житомирська область, було внесено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця"(а.с. 36-37 т.1).

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що ПАТ "Укрзалізниця" набуло право власності на вищезгадане спірне майно та стало орендодавцем за договором №1575, укладеним з ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ".

На виконання умов додаткового договору від 04.03.2016 до договору оренди від 30.09.2014 № 1575, ПАТ "Укрзалізниця" передано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" нерухоме майно, яке є об'єктом оренди, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 04.03.2016 (а. с. 23 т.1).

Колегією суддів встановлено, що у відповідності до п.10.3. договору оренди № 1575 від 30.09.2014 зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою особою.

Згідно з п.10.4. договору оренди сторонами передбачено, що продовження цього договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 10.6 договору оренди передбачено, що його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; ліквідації або банкрутства орендаря.

Згідно із ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 4 ст. 284 ГК України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до частин 2, 3 статті 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Юридичний аналіз частини 1 статті 764 ЦК України, частини 4 статті 284 ГК України, частини 2 статті 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" дозволяє зробити висновок про те, що як норми цивільного законодавства, так норми господарського права, зокрема, й спеціальні норми, що регламентують здачу в оренду державного та комунального майна, однаково та в імперативному порядку визнають продовженим договір оренди на той же строк та на тих же умовах, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди не заявить про припинення або зміну умов договору оренди .

Разом з тим, якщо орендодавець за три місяці до закінчення строку дії договору оренди комунального майна заперечував щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється, виходячи з системного тлумачення частин 2-3 статті 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна". Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження строку дії такого договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення до нього змін.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, якщо сторонами договору визначено процедуру можливого продовження строку дії договору оренди шляхом укладення нового договору оренди, то слід вважати, що саме таким чином має бути реалізоване право сторони на продовження дії договору згідно з частиною 2 статті 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна". Однак, самого права на пролонгацію договору оренди сторона позбавлена бути не може, оскільки воно гарантовано зазначеною нормою закону імперативно.

Отже, реалізація наданих відповідачу ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" прав, зокрема права на пролонгацію договору, повинна гарантувати йому вільне володіння тими майновими правами, яких він уже набув в силу закону, що сприятиме юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси сторін спору та відповідатиме принципам застосування статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України та яка захищає майнові інтереси сторін до тієї ж міри, як право власності на речові права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2019 у справі № 910/321/18.

Як вбачається з п. 10.1. договору оренди, цей договір укладено до 01.04.2015 включно.

Матеріалами справи встановлено, що в подальшому термін договору сторонами продовжувався. Так, відповідно до п.1. додаткового договору від 11.04.2016 продовжено дію договору до 30.06.2016 включно.

Згідно з п. 1 додаткового договору від 27.07.2016, цей договір діє з 01.07.2016 по 31.07.2016 включно.

У відповідності до п. 1 додаткового договору від 21.09.2016, цей договір діє з 01.08.2016 по 31.10.2016 включно.

Пунктом 1 додаткового договору від 13.12.2016 сторони погодили, що цей договір діє з 01.11.2016 по 31.03.2017 включно.

Згідно пункту 1 додаткового договору від 27.04.2017, що цей договір діє з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно.

Разом з тим, відповідач у відзиві заперечуючи проти позову зазначає, що 25.07.2017 позивачем було відправлено на електронну адресу відповідача додатковий договір до договору оренди, згідно з яким строк його дії мав бути продовженим з 01.07.2017 до 31.08.2017. Вказаний примірник договору підписано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ", відправлено позивачу рекомендованим листом №02/08/17-3 від 01.08.2017(а.с.126-127 т.1) та отримано позивачем 08.08.2017р (а.с.128 т.1), однак на адресу відповідача підписаний сторонами примірник договору не надійшов. 08.11.2017 відповідач отримав підписаний позивачем проект додаткового договору (без зазначення дати додаткового договору), в якому вказано термін його дії по 31.08.2017 та передбачалася зміна умов договору щодо його припинення, зокрема дострокове.

Відповідач підписав вказаний додатковий договір з протоколом розбіжностей від 13.11.2017, в якому запропонував виключити п.5.14 договору, а пункт 10.1 викласти в такій редакції: "Цей договорі укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01 липня 2017 року до 31 травня 2020 року включно. Термін договору визначено відповідно до ст.17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна" та 13.11.2017 надіслав на адресу позивача (а.с.130-134 т.1). Вказане поштове відправлення отримане позивачем 15.11.2017(а.с. 135 т.1).

Проте, доказів направлення на адресу відповідача додаткового договору з протоколом розбіжностей, після його розгляду позивачем до матеріалів справи не надано.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи до уваги обставину надіслання відповідачем примірника додаткового договору з протоколом розбіжностей листом №13/11/17-1 від 13.11.2017р (а.с.133-134 т.1) як зустрічної пропозиції редакції умов додаткового договору та відсутності доказів прийняття цієї пропозиції позивачем, та положень статті 181 Господарського кодексу України, якими встановлено, що одержання стороною у встановлений строк відповіді на пропозицію про укладення додаткового договору з протоколом розбіжностей від другої сторони не має наслідком автоматичне укладення відповідного договору в редакції відповідача, а лише передбачає право передати спір на вирішення суду. Тобто, зазначеним спростовуються доводи відповідача про продовження строку дії договору №1575 до 31.05.2020 включно в порядку ст.181 Господарського кодексу України.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 20.03.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № НЗР-5/277 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди, оскільки позивач вважає, що договір оренди є таким, що припиняє свою дію (розірваним) з 01.04.2018 (а. с. 28 т.1).

Листами від 05.12.2017 (а.с. 137 т.1), від 20.03.2018 (а.с.28 т.1), від 23.03.2018 (а.с. 30 т.1), від 10.07.2018(а.с. 32 т.1) позивач вимагав від відповідача повернути орендоване майно.

Однак, як зазначено у п.10.1. додаткового договору від 27.04.2017 (а. с. 27 т.1), дію договору оренди продовжено на 3 місяці - з 01.04.2017 по 30.06.2017 включно.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач повинен був направити відповідачу відповідний лист про припинення договору оренди в термін, визначений ст. 764 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає, що вищезгадані листи відповідача від 05.12.2017 (а.с. 137 т.1), від 20.03.2018 (а.с.28 т.1), від 23.03.2018 (а.с. 30 т.1), від 10.07.2018(а.с. 32 т.1) не можуть бути належними та допустимими доказами, припинення дії договору оренди в порядку ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 ОСОБА_3 України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору відповідачу не направлялися. Отже, договір оренди продовжувався на кожні наступні 3 місяці без укладення додаткових договорів. В процесі розгляду справи, з`ясовано підписання листів про припинення(розірвання) уповноваженими особами, що підтверджується належними доказами поданими позивачем для суду на вимогу останього.

Як вбачається з матеріалів справи, ні суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції не надано жодного надісланого відповідачу повідомлення про припинення дії договору оренди, яке мало бути вчинене протягом місяця після закінчення дії договору оренди, тобто протягом місяця, зокрема, після 31.03.2018, чи після 30.06.2018, чи після 30.09.2018.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не дотримано вимоги пункту 10.3 договору оренди та вимог чинного законодавства, дія договору оренди нерухомого майна №1575 від 30.09.2014 про оренду нерухомого майна - майданчик площею 3,2 кв.м. (реєстровий номер 04713033.37.ЯЮНЮСБ026), який знаходиться за адресою: Коростенський район, Сингаївська с/р, ст. Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці, станом на дату направлення позову до суду, не припинена.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 29.09.2011 між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та ТОВ "Локо Діджітал" укладено договір про співробітництво № 210/2011-ЦЮ(а. с. 226 - 232 т.2), пунктом 2.1. передбачено, що предметом цього договору є співробітництво сторін з питань створення та експлуатації телекомунікаційної мережі безпроводного доступу з метою надання сучасних телекомунікаційних послуг доступу до мережі Інтернет пасажирам пасажирських поїздів, іншим користувачам та задоволення технологічних потреб Укрзалізниці (Залізниць України) в безпроводових широкосмугових каналах зв'язку.

Крім того, на виконання зазначеного договору про співробітництво між сторонами укладено ряд інших договорів, а саме: договір №П/Ш-122092 про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку від 19.12.2012 (а.с. 6-14 т. 2), договір №П/Ш-122164/НЮ про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку від 24.12.2012 (а.с.13-18 т.2), договір №П/Ш-122187/НЮ від 27.12.2012 щодо надання послуг з використання місця в захисній полімерній трубці(а.с.19-24 т.2), договір №П/Ш-13435/НЮ від 14.03.2013 щодо надання послуг з використання місця в захисній полімерній трубці(а.с.25-29 т.2), договір №Л/ШГ-3-13006 про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації від 01.09.2013(а.с.30-39 т.2), договір №Л/ШЧ-1-24-13 про надання послуг доступу та з використання місць в каналах кабельної каналізації від 01.09.2013(а.с.40-43 т.2), договір №ПЗ/Ш412-126841/НЮ про надання місця в кабельній каналізації електрозв`язку (ЗПТ) від 30.10.2012 (а.с. 44-51 т.2), договір №ПЗ/Ш413-126868/НЮ про надання місця в кабельній каналізації електрозв`язку (ЗПТ) від 01.11.2012(а.с. 52-57 т.2), договір №ПЗ/Ш47-126870/НЮ про надання місця в кабельній каналізації електрозв`язку (ЗПТ) від 01.11.2012(а.с. 56-62 т.2), договір №ПЗ/Ш41-126869/НЮ про надання місця в кабельній каналізації електрозв`язку (ЗПТ) від 01.11.2012 (а.с. 63-69 т.2), договір № НОМЕР_1/Ш41-127005/НЮ від 21.12.2012 про надання місця в кабельній каналізації електрозв`язку від 01.11.2012(а.с. 70-77 т.2); договір №ПЗ/Ш412-126955/НЮ від 12.12.2012 про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку від 01.11.2012(а.с. 78-82 т.2); договір №ПЗ/Ш47-127010/НЮ від 21.12.2012 про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку від 01.11.2012(а.с. 83-88 т.2), договір №3316 про надання в користування кабельної каналізації електрозв`язку від 06.05.2014(а.с. 89-101 т.2), договір №1839 про надання послуг з використання місця в захисній полімерній трубці від 01.01.2016 (а.с. 101-103 т.2), які забезпечують функціонування орендованого майна разом з необхідними комунікаціями, як цілісної системи технологічного процесу.

01.10.2014 між ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № ПЗ/ДН-4-146780/НЮ від 22.12.2014 з додатками та додатковими угодами, розрахунками (а.с. 112-130 т.2), за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт майданчику, що знаходиться за адресою: Коростенський район, Сингаївська с/р, ст. Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці (надалі майданчик), а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі. Зазначений договір та додаткові угоди до нього є чинними та укладені між сторонами для забезпечення належного функціонування орендованого майна за договором №1575 від 30.09.2014.

Колегія суддів відзначає, що вищевказані правочини укладались між сторонами з метою забезпечення надання послуг безпроводного доступу до мережі інтернет пасажирам швидкісних потягів та іншим користувачам на комерційній основі.

У відповідності до п.6 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 3 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.ч.1-4, 6 ст.13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.1 ст.14, ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права."

В силу положень ч.1 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.2, ч.1 ст.6, ч.2 ст.48 ОСОБА_3 України "Про судоустрій і статус суддів", п.1 ч.3 ст.2, ч.1 ст.11 ч.1 ст.236 Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у п.п.4.1. п.4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) по справі N 1-33/2004 від 2 листопада 2004 року, відмітив наступне: "Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тощо".

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.01.2013 р. у справі "Волков проти України" зазначено, що в країнах повинен діяти принцип правової визначеності, який зобов'язує держави та їх органи здійснювати реалізацію прав та їх захист шляхом прийняття законодавства з чітким правовим визначенням спірних правовідносин та гарантує громадянам очікувати від держав та їх органів своєчасних та вичерпних дій відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини основу принципу правової визначеності утворює ідею передбачуваності (очікуваності) суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає існуючим в суспільстві нормативним приписам.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", від 20.05.2010р. і "Тошкуце та інші проти Румунії", від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Разом з цим, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття "правомірні очікування" тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу ("ОСОБА_18 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").

У відповідності до ст.17 ОСОБА_3 України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача повернути вказане орендоване майно, а саме: майданчик площею 3,2кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці у відповідності до п.10.7-10.10 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.09.2014р №1575.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1243,12 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном, посилаючись на п. 10.11 договору оренди та ч. 2 ст. 785 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи те, що дія договору оренди нерухомого майна №1575 від 30.09.2014 про оренду нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Сингаївська сільрада, село Шатрище, станція Шатрище, у смузі полоси відводу залізниці не припинена, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення майна в розмір 1243,12 грн. задоволенню не підлягають.

Суд також вважає за необхідне послатися на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010р. у якому зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 у справі № 906/742/18 без змін.

2. Справу №906/742/18 повернути господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений « 12» квітня 2019 року

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.