ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

10.04.2019

Справа № 910/291/19

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство Європейське бюро приватизації» про забезпечення позову у справі

за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області, м. Черкаси

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство Європейське бюро приватизації», м. Київ

про стягнення 249 192,80 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Черкаській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство Європейське бюро приватизації» про стягнення 249 192,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов’язань за договором № 1/23-00-17-04-023 про зберігання безхазяйного майна від 17.09.2018 в частині здійснення належних заходів з охорони та збереження переданого позивачем майна, що призвело до понесення державою збитків у вигляді вартості втраченого майна, переданого на зберігання (врожаю соняшнику), у сумі 249 192,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 10.04.2019.

10.04.2019 відповідачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай соняшнику в розмірі 59 тон на суму 249 192,80 грн.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали заяви відповідача про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Порядок подання заяви про забезпечення позову, а також вимоги до форми та змісту позовної заяви передбачено статтями 138, 139 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 138 передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, судом встановлено, що подана до суду заява не відповідає викладеним вище вимогам частини першої статті 138 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить:

-          обґрунтування необхідності забезпечення за заявою відповідача позову про стягнення збитків, заподіяних державі (наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги);

-          необхідності застосування обраного відповідачем заходу забезпечення позову;

-          пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення;

-          інших відомостей потрібних для забезпечення позову (у тому числі, не зазначено та не надано суду доказів імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття заявлених заходів забезпечення), чим порушено вимоги п. п. 3, 4, 6, 7 ч. 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, заявник посилається норми закону, які втратили чинність з 15.12.2017.

Частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивачем не дотримано вимог до змісту заяви про забезпечення позову, встановлених частиною 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство Європейське бюро приватизації» про забезпечення позову заявнику.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

Повернути заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство Європейське бюро приватизації» про забезпечення позову у справі № 910/291/19 заявнику.

Додаток: заява про забезпечення позову на 1-му арк., квитанція про сплату судового збору № 86953 від 09.04.2019 на суму 960,50 грн на 1-му арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя                                                                                           В. В. Князьков