РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019Справа № 910/14295/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: 1. ОСОБА_1 (АДРЕСА_1);

2. ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (03039, м.Київ, вул. Фрометівська, 18);

2. Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" (02156, м. Київ, вул. Мілютенко, б. 19)

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників в частині, скасування реєстраційного запису

Представники сторін:

від позивача-1: ОСОБА_3,

від позивача-2: ОСОБА_3,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" та Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", оформленого протоколом від 30.03.2018, в частині п. 4.1 щодо виключення позивачів та скасування реєстраційного запису, внесеного 05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позовні вимоги мотивовані тим, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" від 30.03.2018, якими виключено позивачів зі складу учасників товариства є незаконними та порушують їх права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.12.2018.

16.11.2018 через загальний відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову, а також викладено клопотання про визнання явки позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання по справі № 910/14295/18 обов'язковою з метою надання особистих пояснень, а також клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14295/18 до вирішення справи № 910/19473/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Капітал Едюкейшн", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ, про визнання договорів дарування удаваними правочинами з переведенням на учасника прав та обов'язків покупця.

03.12.2018 через відділ діловодства суду відповідачем-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовче засідання 03.12.2018 з'явився представник позивачів. Представники відповідачів-1, 2 в судове засідання не з'явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/14295/18 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 09.01.2019, визнано обов'язковою явку в підготовче засідання позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відмовлено відповідачу-1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14295/18 до вирішення і набрання рішенням суду законної сили у справі № 910/19473/17, зобов'язано Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію у строк до 28.12.2018 надати суду належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

22.12.2019 через відділ діловодства суду від Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла копія реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

29.12.2018 через відділ діловодства суду від позивачів надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

В підготовче засідання 09.01.2019 з'явилися представники позивача-2 та відповідача-1. Представники позивача-1 та відповідача-2 в судове засідання не з'явилися.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання 09.01.2019 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справу до судового розгляду по суті на 28.01.2019.

28.01.2019 через відділ діловодства суду відповідачем-1 подано заяву про відвід судді.

В судове засідання 28.01.2019 з'явилися представники позивачів-1,2 та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача-1 підтримав заяву про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 визнано відвід судді необґрунтованим та передано справу до апарату Господарського суду міста Києва для визначення судді для вирішення питання відводу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 справу № 910/14295/18 для розгляду заяви про відвід. передано судді Бондаренко Г. П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" про відвід судді Трофименко Т. Ю. від розгляду справи №910/14295/18 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2019 розгляд справи по суті призначено на 20.02.2019.

20.02.2019 через відділ діловодства суду відповідачем-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про визнання явки позивачів обов'язковою, клопотання про застосування заходів процесуального примусу, клопотання про зупинення провадження у справі.

В судове засідання 20.02.2019 з'явилися представники позивачів-1,2 та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився.

Ухвалою суду від 20.02.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/5828/18 як необґрунтованого та такого, що не узгоджується з приписами ст. 202 ГПК України.

В засіданні представник відповідача-1 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи і набрання рішенням суду законної сили у справі № 910/19473/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ТОВ "Арт Капітал Едюкейшн", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", про визнання договорів дарування удаваними правочинами з переведенням на учасника прав та обов'язків покупця, а також у справі № 910/4476/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "НДЦ "Нафтохім", оформлене протоколом №10 від 19.12.2017.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, заслухавши думку учасників процесу, Суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Суд зазначає, що в даному випадку має можливість самостійно встановити при розгляді справи №910/14295/18 всі обставини, надати правову оцінку доказам, якими позивачі обґрунтовують заявлені ними позовні вимоги, у зв'язку з чим вирішення справ № 910/19473/17 та № 910/4476/18, з огляду на предмет спорів у них, жодним чином не перешкоджає розгляду даної господарської справи та не є підставою для зупинення провадження у ній в порядку ч. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також звертає увагу, що навіть сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Оскільки Судом не встановлено обставин, які свідчили б про неможливість розгляду справи № 916/280/18 до вирішення справ № 910/19473/17 та № 910/4476/18, зупинення провадження у справі є недоцільним та безпідставним.

Більше того, ухвалою суду від 03.12.2018 вже було відмовлено відповідачу-1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 910/14295/18 до вирішення і набрання рішенням суду законної сили у справі № 910/19473/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про визнання явки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання у справі обов'язковою з метою надання особистих пояснень, заслухавши думку учасників процесу, Суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 було визнано обов'язковою явку в підготовче засідання позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Разом з тим, 29.12.2018 від ОСОБА_1 надійшла нотаріально посвідчена заява від 27.12.2018 про неможливість бути присутньою в судовому засіданні у зв'язку з поважними причинами, а саме, доглядом за своїм чоловіком ОСОБА_8, який отримав тяжкі травми внаслідок падіння, що підтверджено довідками Київської міської клінічної лікарні № 6 та № 17, висновки лікарсько-консультативної комісії.

Також, 29.12.2018 від ОСОБА_2 надійшла нотаріально посвідчена заява від 27.12.2018 про неможливість бути присутньою в судовому засіданні у зв'язку отриманням травми, що підтверджено довідкою КМКЛ № 7 Травмпункту Святошинського району.

Отже, вказані обставини свідчать про об'єктивну неможливість позивачів з'явитися особисто у судове засідання у даній справі.

При цьому, Суд зазначає, що чинне процесуальне законодавство передбачає можливість особи брати участь у процесі як особисто так і через свого представника, повноваження якого на представництво інтересів позивачів у даному випадку підтверджені належним чином.

Ухвалою суду від 20.02.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача-1 про визнання явки позивачів обов'язковою.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про застосування заходів процесуального примусу до позивачів у вигляді штрафу, заслухавши думку учасників процесу, Суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Суд зазначає про відсутність підстав для застосування заходів процесуального примусу до позивачів через їх неявку в судове засідання на виклик суду, з огляду на надання ними доказів неможливості прибуття до суду з поважних причин.

Ухвалою суду від 20.02.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача-1 про застосування заходів процесуального примусу.

В ході судового засідання представник відповідача-1 також подав заяву про відвід судді Трофименко Т.Ю. від розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 визнано відвід судді необґрунтованим та передано справу до апарату Господарського суду міста Києва для визначення судді для вирішення питання відводу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2019 справу № 910/14295/18 для розгляду заяви про відвід передано судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" про відвід судді Трофименко Т. Ю. від розгляду справи № 910/14295/18 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 розгляд справи по суті призначено на 03.04.2019.

03.04.2019 через відділ діловодства суду надійшло спільне клопотання позивачів про уточнення позовних вимог.

03.04.2019 через відділ діловодства суду надійшла від позивача-2 надійшла заява про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

03.04.2019 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 03.04.2019 з'явився представник позивачів. Відповідачі в судове засідання уповноважених представників не направили, про дату та час судового засіданні були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу-1 та конвертом, повернутим до суду за закінченням терміну зберігання, надісланим на адресу відповідача-2

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва у справі № 910/14295/18 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг", зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України, а саме: 02156, м. Київ, вул. Мілютенко, б. 19.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням строку зберігання» свідчить про відмову відповідача-2 отримати копію судового рішення, і вважається днем вручення відповідачу-2 відповідного процесуального документа у справі в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 03.03.2018р. Верховного суду по справі №911/1163/17.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідач-2 має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В судовому засіданні представник позивачів підтримав спільне клопотання позивачів про уточнення позовних вимог та поновити строк на його заявлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

За приписами ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд, з-поміж іншого, у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідно до статті 207 Господарського процесуального кодексу України головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Суд зазначає, що наведені в судовому засіданні представником позивачів причини, з яких клопотання про уточнення позовних вимог не було заявлено у підгтовочому провадженні, Суд не визнає поважними та такими, які б об'єктивно перешкоджали позивачам вчинити відповідну процесуальну дію, у зв'язку з чим строк на зяавлення вказаного клопотання задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачами подано клопотання про уточнення позовних вимог 03.04.2019, тобто, після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (09.01.2019), без поважних причин, Суд доходить висновку, що вказане клопотання підлягає залишенню без розгляду.

Поряд з викладеним, Суд звертає увагу позивачів, що їх клопотання про уточнення позовних вимог містить у собі прохання про розгляд судом нової позовної вимоги, що не заявлялася у позові, тобто фактично є іншим позовом.

Ухвалою суду від 03.04.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено залишити без розгляду клопотання позивачів про уточнення позовних вимог.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, мотивоване неможливістю прибуття в судове засідання його уповноважених представників, Суд зазначає таке.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд зазначає, що відповідачем-1 не обґрунтовано та не підтверджено відповідними належними та достатніми доказами відсутність можливості прибуття в судове його засідання усіх його представників.

При цьому, Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа не позбавлена права брати участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи).

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 03.04.2019, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено відповідачу-1 у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідачів-1,2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників відповідачів.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 03.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

04.08.2010 Голосіївською районною державною адміністрацією міста Києва зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 0026415.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників, оформленим протоколом № 20 від 17.06.2010, зареєстрованого 04.08.2010, далі також - Статут) його учасниками є: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_16.

30.03.2018 відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", на яких були присутні учасники товариства: ОСОБА_4 (53,864 % голосів), ОСОБА_16 (33,724 % голосів), ОСОБА_2 (3,513 % голосів), ОСОБА_1 (2,342 % голосів) в особі представника ОСОБА_12, та ОСОБА_5 (1,171 % голосів). Присутні всього 94,614 % голосів. Збори було визнано правомочними.

Водночас ОСОБА_10 (3,044 % голосів) та ОСОБА_6 (2,342 % голосів) були відсутніми на загальних зборах.

Як вбачається з протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" №1 від 30.03.2018, до порядку денного зборів було включено такі питання:

1. Обрання Голови та секретаря загальних зборів учасників Товариства.

2. Підсумки роботи Товариства за 2017 рік.

3. Розподіл прибутку Товариства за результатами діяльності в 2017 році.

4. Виключення зі складу Товариства учасників та перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства.

5. Про затвердження змін до Статуту Товариства.

6. Різне.

Так, зокрема, щодо четвертого питання порядку денного ОСОБА_4 повідомила, що учасники ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перешкоджають досягненню цілей Товариства, неналежним чином виконують свої обов'язки, вчиняють дії, які заподіюють шкоду Товариству, розголошують комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства, що є порушенням пунктів 5.2.3, 5.2.6. Статуту Товариства, і відповідно до положень пункту 10.4. Статуту Товариства є підставою для виключення цих учасників з Товариства з настанням наслідків, передбачених статутом Товариства та статтею 54 Закону України "Про господарські товариства" (далі - Закон, в редакції чинній станом на 30.03.2018).

Таким чином, за результатами голосування по вказаному питанню порядку денного було вирішено виключити учасників ОСОБА_5 (розмір частки у Статутному капіталі - 1,171 %), ОСОБА_2 (розмір частки у Статутному капіталі - 3,513 %), ОСОБА_1 (розмір частки у Статутному капіталі - 2,342 %) та ОСОБА_6 (розмір частки у Статутному капіталі - 2,342 %) та виплати вказаним учасниками вартість частини майна товариства пропорційно їх часткам у Статутному капіталі після затвердження звіту за 2018 рік в строк до 12 місяців з дня виходу, виплатити частку прибутку, одержаного Товариством в 2018 році (за наявності прибутку) до моменту їх виходу (пункт 4.1 питання 4 протоколу № 1).

На підставі вказаного рішення була проведена державна реєстрація нової редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" №1 від 30.03.2018 підписано головою і секретарем зборів ОСОБА_16 та ОСОБА_13

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним вказаного рішення загальних зборів, оформленого протоколом від 30.03.2018 № 1, в частині пункту 4.1 щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останні як позивачі зазначають про незаконність прийнятого рішення щодо їх виключення, оскільки вони жодного разу не порушували свої обов'язки як учасники товариства та не перешкоджали досягненню мети товариства. Окрім того, у протоколі № 1 від 30.03.2018 не вказується жодні факти перешкоджання меті товариства та не конкретизовано, яка саме комерційна таємниця була розголошена позивачами без згоди відповідача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що ОСОБА_4 06.11.2017 як засновник Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" звернулась до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_14, TOB "APT КАПІТАЛ ЕДЮКЕЙШН", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", про визнання договорів дарування удаваними правочинами з переведенням на учасника прав та обов'язків покупця в зв'язку із порушенням його переважного права на купівлю частки у статутному капіталі Товариства. За наслідками розгляду вказаного спору 06.12.2017 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 910/19473/17, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено. Вказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2018. Проте, постановою Верховного Суду від 06.06.2018 вищезазначені судові рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач зазначає, що підставами виключення учасників зі складу відповідача стала їх недобросовісна поведінка: за грошову винагороду, зокрема, позивачі продали належні йому частки на користь ТОВ "АРТ КАПІТАЛ ЕДЮКЕЙІІІН, однак фактично за змовою сторін договір купівлі-продажу був прихований під укладенням договору дарування. Відчуження частки, зокрема, позивачів, мало негативні наслідки для товариства: судові спори, безпідставні кримінальні провадження, протиправне накладення арешту на майно та грошові кошти товариства (фактичне блокування діяльності Товариства, неможливість виплати заробітної плати, сплати податків тощо).

У жовтні 2017 року ТОВ "АРТ КАПІТАЛ ЕДЮКЕЙШН" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства про визнання права власності на частку у статутному капіталі. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2018 у справі № 910/19047/17 у задоволенні позову відмовлено, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2018 вказане рішення залишено без змін.

Також відповідач стверджує, що 27.02.2018 Київським апеляційним господарським судом була постановлена ухвала в справі № 973/18/18, відповідно до якої, зокрема, суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖРЕГІОНАЛЬНА ІНВЕСТИЦІЙНО-ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ" про видачу наказу на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації "Український правовий альянс" від 25.12.2017 у третейській справі № 28-01-3/17 та вирішив видати наказ на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації "Український правовий альянс" від 25.12.2017 у третейській справі №28-01-3/17 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "APT КАПІТАЛ ЕДЮКЕЙІІІН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЖРЕГІОНАЛЬНА ІНВЕСТИЦІЙНО-ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ" штрафних санкцій у розмірі 3 215 964,00 грн.

Наказ, виданий на підставі ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 на виконання рішення третейського суду, був пред'явлений до виконання приватному виконавцю.

16.03.2018 приватним виконавцем Лисенком Сергієм Олексійовичем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 56006676 та № 56007092. Надалі, приватним виконавцем була винесена постанова про об'єднання виконавчих проваджень № 56006676 та № 56007092 у зведене виконавче провадження № 56007304.

Як зауважує відповідач, 26.03.2018 приватним виконавцем Лисенком С.О. була винесена постанова про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 56006676. На підставі цієї постанови на грошові кошти на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" був накладений арешт.

Також, 26.03.2018 приватним виконавцем Лисенком Сергієм Олексійовичем була винесена постанову про арешт майна боржника у рамках виконавчого провадження № 56006676. Відповідно до вказаної постанови накладений арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Надалі ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2018 у справі № 973/18/18 постанова приватного виконавця була визнана неправомірною та зобов'язано приватного виконавця скасувати арешт грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі № 973/18/18 визнана неправомірною постанова про арешт майна боржника зобов'язано приватного виконавця скасування арешт майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Відповідач-2 своїм процесуальним правом на подання відзив на позов не скористався.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За приписами ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 ГК України.

Виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК України, статті 20 ГК України та ГПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 113 ЦК України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ЦК України, ст. 80 ГК України та ч. 1 ст. 50 Закону «Про господарські товариства» (в редакції чинній станом на 30.03.2018) товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний фонд, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов'язаннями тільки своїм майном.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Положення вказаної статті кореспондуються з пунктом 9.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів (ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства»).

Положення вказаної статті кореспондуються із пунктом 9.2.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Приписами статті 64 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Як вбачається з рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 1 від 30.03.2018, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", оскільки учасники, у тому числі й позивачі, перешкоджають досягненню цілей Товариства, неналежним чином виконують свої обов'язки, вчиняють дії, які заподіюють шкоду Товариству, розголошують комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства, що є порушенням пунктів 5.2.3, 5.2.6. Статуту Товариства, і відповідно до положень пункту 10.4. Статуту Товариства є підставою для виключення цих учасників з Товариства з настанням наслідків, передбачених статутом Товариства та статтею 54 Закону України "Про господарські товариства".

У рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов'язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника.

Під час вирішення питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою.

Господарські суди повинні перевірити фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника товариства, а також дослідити питання щодо дотримання вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення відповідних загальних зборів. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 4.24 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

З рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 1 від 30.03.2018, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", оскільки учасники, у тому числі й позивачі, перешкоджають досягненню цілей Товариства, неналежним чином виконують свої обов'язки, вчиняють дії, які заподіюють шкоду Товариству, розголошують комерційну таємницю та конфіденційну інформацію Товариства.

Пунктом 5.2.3. Статуту встановлений обов'язок учасника Товариства не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність Товариства, а також утримуватись від всілякої діяльності, яка може заподіяти шкоду товариству (пункт 5.2.6. Статуту).

Як вказано вище, порушення вказаних положень Статуту стало підставою виключення позивачів зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ".

Згідно з нормами статті 505 ЦК України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв'язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Положеннями статті 21 Закону України "Про інформацію" конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Законодавством визначені загальні поняття комерційної таємниці та конфіденційної інформації.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, відповідачем не надано доказів того, яка саме інформація Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", що відома ОСОБА_2 та ОСОБА_1, має ознаки конфіденційної та є комерційною таємницею товариства.

Крім того, у спірному рішенні, оформленому протоколом № 1 від 30.03.2018, не конкретизовано, яка саме комерційна таємниця Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" та конфіденційна інформація була розголошена позивачами без згоди товариства.

Виходячи зі змісту відзиву на позов, підставами для виключення учасників відповідач вказує їх недобросовісну поведінку, зокрема, щодо відчуження належних їм часток на користь третьої особи, що мало негативні наслідки для відповідача.

Однак, незважаючи на вказане, у спірному рішенні загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (у пункті 4.1 четвертого питання порядку денного) останнім не наведені конкретні факти та обставини щодо підстав виключення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зі складу учасників, оскільки не вказано, неналежне виконання яких статутних обов'язків стало підставою для виключення учасників з товариства та які саме дії цих учасників заподіюють шкоду товариству.

Решта аргументів, наведених відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, не підтверджують правомірність виключення позивачів зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" на загальних зборах 30.03.2019.

Таким чином, Суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", оформленого протоколом від 30.03.2018 № 1, в частині пункту 4.1 щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, підлягають задоволенню заявлені похідні позовні вимоги про визнання недійсними змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", які були здійснені на підставі рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ", оформленого протоколом від 30.03.2018 № 1, щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також зобов'язання Комунального підприємства "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" скасувати реєстраційну дію/запис, внесений 05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, Суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

03.04.2019 представником позивача-2 було подано заяву про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, у вказано про подання усіх необхідних доказів, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких підстав, розмір судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, буде встановлено Судом на підставі поданих позивачем доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, про що останнім було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (03039, місто Київ, вулиця Фрометівська, 18; ідентифікаційний код 13694889), оформлене протоколом від 30.03.2018 № 1, в частині пункту 4.1 щодо виключення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) (розмір частки в статутному капіталі 2,342 %) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) (розмір частки в статутному капіталі 3,513 %).

3. Визнати недійсними зміни до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (ідентифікаційний код 13694889), які були здійснені на підставі рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (ідентифікаційний код 13694889), оформленого протоколом від 30.03.2018 № 1, щодо виключення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) (розмір частки в статутному капіталі 2,342 %) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) (розмір частки в статутному капіталі 3,513 %).

4. Зобов'язати Комунальне підприємство "Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг" (02156, місто Київ, Деснянський район, вулиця Мілютенка, будинок 19; ідентифікаційний код 41753491) скасувати реєстраційну дію/запис, внесений 05.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо виключення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) (розмір частки в статутному капіталі 2,342 %) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) (розмір частки в статутному капіталі 3,513 %).

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-дослідний центр "НАФТОХІМ" (03039, місто Київ, вулиця Фрометівська, 18; ідентифікаційний код 13694889) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 10 572 (десять тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15.04.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко