ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"12" квітня 2019 р. Справа № 903/811/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П.

судді Миханюк М.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. (повний текст - 18.08.2019р.) у справі №903/811/18 (суддя Дем'як В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до: 1) Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області

2) Головного управління Держаної фіскальної служби у Волинській області,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія",

про стягнення 25956,00грн. безпідставно набутих коштів.

ВСТАНОВИВ:

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до: 1) Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області та 2) Головного управління Держаної фіскальної служби у Волинській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія", про стягнення 25956,00грн. безпідставно набутих коштів.

Листом №903/811/18/1664/19 від 08.04.2019р. витребувано у господарського суду матеріали справи №903/811/18.

Матеріали справи №903/811/18 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 12.04.2019р.

Вивчивши зміст апеляційної скарги, додані до неї документи, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

За змістом ч.2 ст.123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У відповідності до ст.2 Закону України "Про судовий збір", платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до приписів пп.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В даному випадку розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить - 2643,00 грн.

Апелянтом не додано до скарги доказів сплати судового збору, водночас подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору апелянт посилається на статтю 8 Закону України "Про судовий збір".

Однак, таке обґрунтування апелянта є помилковим, оскільки стаття 8 Закону України "Про судовий збір" застосовується, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати є вичерпним.

В даному випадку апелянт не підпадає під жодну із вище зазначених умов статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

За таких обставин, з урахуванням положень статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги частини 3 статті 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області про звільнення від сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 - залишити без руху.

3. Запропонувати Управлінню Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: подати докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

4. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвалу направити позивачу та відповідачу.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.