ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" квітня 2019 р.Справа № 922/1333/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа (вх. № 8525 від 08.04.2019) у справі

за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський в інтересах держави, в особі Українського державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Харківського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Харків
до Фермерського господарства "Матриця", с. Трійчате
про стягнення коштів в розмірі 20000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа №922/1333/18 за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м. Первомайський, в інтересах держави, в особі Українського державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Харківського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Харків до Фермерського господарства "Матриця" про стягнення 20000,00 грн. заборгованості.

09.07.2018 по вказаній справі було ухвалене судове рішення, яким позовні вимоги були задоволені та стягнуто з Фермерського господарства "Матриця" на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, в особі Харківського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств - 20000,00 грн. заборгованості за Договором № 16/2010 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 20.12.2010. та стягнуто на користь Прокуратури Харківської області - 1762,00 грн. судового збору.

03.08.2018 вказане рішення набрало законної сили та на його виконання були видані відповідні накази господарського суду.

08.04.2019 до суду від старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст. 337 ГПК України, в якому він просить суд обмежити в праві виїзду боржника - керівника Фермерського господарства "Матриця" ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на строк до повного виконання рішення суду, а саме: наказу №922/1333/18, виданого 03.08.2018 господарським судом Харківської області.

В обґрунтування подання, державний виконавець вказує на те, що 10.10.2018, на виконання ст. ст. 3, 4, 24 - 27 Закону України "Про виконавче провадження", ним була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57376171, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

12.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Як вказує державний виконавець, під час виконання рішення суду, виконавцем встановлено, що згідне інформації наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 25.02.2019 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, за обліками ГУ ДМС України в Харківській області та системи УМП не значиться.

З наданих державним виконавцем до подання письмових пояснень ОСОБА_2 - керівника ФГ "Матриця", від 05.02.2019, вбачається, що у підприємства боржника відсутні грошові кошти для погашення існуючого боргу за наказом господарського суду №922/1333/18 у розмірі 20000,00 грн.

У поданні, державний виконавець констатує, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, не виконує законних вимог виконавця, а тому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівнику боржника - ФГ "Матриця" - ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 4 ст. 337 ГПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 120 ГПК України, суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Про розгляд подання державний виконавець був повідомлений судом шляхом направлення телефонограми. У судове засідання 09.04.2018 державний виконавець не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив подане ним подання розглядати за його відсутності.

Розглянувши подання державного виконавця, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно до ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Більш того, за змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право на привід боржника у разі його нез'явлення на виклик, накладати штрафи, звертатись до відповідних органів з поданням про притягнення боржника до відповідальності. У матеріалах справи відсутні докази накладення виконавцем штрафів на боржника, звернення до правоохоронних органів з відповідними поданнями, тощо. Разом із цим, відсутні і докази того, що боржник вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні.

Окрім цього, господарським процесуальним законодавством також визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи-боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ст. 337 ГПК України).

Отже, наведеними вище положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та господарського процесуального законодавства не передбачено застосування обмеження громадянина України, який є керівником боржника, у праві виїзду за межі України; суд не може обмежити пересування за межі України фізичних осіб, які не є боржниками.

Так як боржником за рішенням суду від 09.07.2018 в даній справі є саме ФГ "Матриця", суд не може застосовувати визначені державним виконавцем у поданні обмеження у відношенні керівника та засновника названої юридичної особи.

Крім того, суд враховує також те, що свобода пересування гарантована статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. З подання державного виконавця та з документів, долучених до подання, не випливає необхідність вжиття судом такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України. Також, державним виконавцем не подано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того факту, що обмеження боржника у виїзді за кордон будь-яким чином вплине на виконання ним зобов'язань і сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, суд вважає подання державного виконавця, станом на день його розгляду, передчасним і таким, що порушуватиме право особи - боржника на свободу пересування, гарантоване статтею 33 Конституції України, а відтак у його задоволенні відмовляє.

Керуючись ст.ст. 232-235, 337 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, керівника ФГ "Матриця" ОСОБА_2 (вх. № 8525 від 08.04.2019) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 09.04.2019

Суддя ОСОБА_3
справа № 922/1333/18