ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" квітня 2019 р.

м. Одеса

Справа № 916/130/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

розглянувши справу №916/130/19,

за позовом Дочірнього підприємства "ФОРМЕТ" (вул. Ентузіастів, буд. 10 В, смт. Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832, )

до відповідача: Компанії НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ (NEW NANYANG TRADING PTE, LTD, BLK22, BEDOK SOUTH AVENUE 1, № 13-795, 460022, SINGAPORE, реєстраційний номер 201703420С),

про стягнення заборгованості 59 953,15 доларів США,

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "ФОРМЕТ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Компанії НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ про стягнення заборгованості у розмірі 59953,15 доларів США.

Ухвалою від 23.01.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.02.2019.

20.02.2019 було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.03.2019. Ухвалою від 20.02.2019 було повідомлено відповідача про дату наступного судового засідання.

06.03.2019 було оголошено перерву до 13.03.2019.

12.03.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

13.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.04.2019.

Ухвалою від 14.03.2019 повідомлено відповідача про дату судового засідання.

01.04.2019 представники сторін у судове засідання не з’явились, складено вступну та резолютивну частину ухвали.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.02.2018 між Дочірнім підприємством «ФОРМЕТ» та Компанією НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ було укладено Контракт №1-02/2018. Умови Контракту щодо оплати відповідачем було порушено, тому просить стягнути з відповідача суму боргу за поставлений товар.

У відзиві відповідача вказано, що відповідач визнає обставини, які викладено у позові, та погоджується з їх правовою оцінкою. Зазначено, що дійсно, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 59953,15 доларів США, проти оплати якої компанія не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

22.02.2018 між Дочірнім підприємством «ФОРМЕТ» (Постачальник) та Компанією НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ (NEW NANYANG TRADING PTE, LTD) (Покупець) було укладено Контракт №1-02/2018 (далі – Контракт), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов’язується поставити Покупцю Товар, а Покупець зобов’язується прийняти Товар, оплатити вартість Товару та здійснити митне оформлення Товару (у тому числі сплатити митні платежі).

Згідно з п.2.1. Контракту номенклатура, кількість та вартість Товару, що постачається, визначаються відповідно до узгоджених Сторонами Інвойсів до цього Контракту, що складаються на кожну окрему партію Товару та є невід’ємними частинами цього Контракту.

Умови постачання Товару визначаються у розділі 3 Контракту, відповідно до п.п.3.1., 3.2. якого постачання Товару здійснюється Постачальником на умовах CFR Одеса, Україна, у відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови, пункт призначення та строки постачання можуть бути змінені та зазначені до Інвойсах до цього Контракту.

Відповідно до розділу 5 Контракту оплата здійснюється Покупцем шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Умови оплати згідно інвойсу, валюта платежу – долари США.

Позивачем було здійснено поставку товару (ламель дубова) Відповідачу згідно з Інвойсом №20180522 від 22.05.2018 на загальну суму 59953,15 доларів США.

Факт поставки товару підтверджується вивізною вантажною митною декларацією №UA500010/2018/007544, а також коносаментом COSU. Належна якість товару підтверджується фітосанітарним сертифікатом №60/15-6 097/ХХ-556800.

Інвойсом №20180522 від 22.05.2018 встановлено, що 100% оплати здійснюється після завантаження протягом десяти банківських днів.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем виконано зобов’язання за Контрактом, а відповідач, у свою чергу, не здійснив розрахунки за Контрактом.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, визначає, що між сторонами по даній справі виникли господарські зобов’язання, підставою яких є Контракт №1-02/2018 від 22.02.2018. При цьому відповідачем не було виконано зобов’язання зі сплати вартості поставленого товару.

Згідно з ч.1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням зазначеного, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 59 953,15 доларів США.

Що стосується підсудності спору, то суд встановив наступне.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 13.12.2018 до Контракту, Сторони узгодили, що у випадку, якщо сторони не можуть дійти згоди шляхом переговорів, спір підлягає розгляду Господарським судом Одеської області у відповідності до матеріального і процесуального права України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) – матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності; зовнішньоекономічна діяльність – діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначає, що спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

При цьому ст. 39 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду:

- в суді України, якщо одна із сторін у справі - фізична особа та/або держава;

- в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Закон України «Про міжнародне приватне право» (ст. ст. 75-77) передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність. Оскільки договором між сторонами встановлено підсудність саме Господарському суду Одеської області, то звернення саме до цього суду є законним та обґрунтованим.

Так, зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Законую

Відповідно до ч.3 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Зі змісту листа Вищого господарського суду України від 01.01.2009 року «Про узагальнення судової практики вирішення господарськими судами окремих категорій спорів за участю нерезидентів» видно, що інститут договірної підсудності не суперечить іншим видам підсудності, встановленим ГПК України, а лише, з урахуванням вимог Закону України «Про міжнародне приватне право», доповнює варіативність вибору підсудності відповідно до вимог міжнародного приватного права.

Забезпечення реалізації права вибору суду гарантує, що сторонам укладеного договору від самого початку відома юрисдикція розгляду їх спорів, а отже порядок судового розгляду, правила застосування матеріального права, тривалість і вартість судового розгляду, обсяг відшкодування судових витрат тощо.

Враховуючи визначене вище, звернення з позовною заявою до господарського суду Одеської області є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства "ФОРМЕТ" (вул. Ентузіастів, буд. 10 В, смт. Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832, ) до Компанії НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ (NEW NANYANG TRADING PTE, LTD, BLK22, BEDOK SOUTH AVENUE 1, № 13-795, 460022, SINGAPORE, реєстраційний номер 201703420С) про стягнення 59 953,15 доларів США задовольнити.

2. Стягнути з Компанії НЬЮ НАНЬЯНГ ТРЕЙДІНГ ПРАЙВЕТ ЛІМІТЕД КОМПАНІ (NEW NANYANG TRADING PTE, LTD, BLK22, BEDOK SOUTH AVENUE 1, № 13-795, 460022, SINGAPORE, реєстраційний номер 201703420С) на користь Дочірнього підприємства "ФОРМЕТ" (вул. Ентузіастів, буд. 10 В, смт. Великодолинське, Овідіопольський район, Одеська область, 67832, ) 59 953,15 доларів США, витрат на сплату судового збору 25300,00 грн.

3. Видати судовий наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 01.04.19р. Повний текст рішення складений та підписаний 11 квітня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков