ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2618/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Києво-Святошинського районного комунального підприємства "Шкільні їдальні"

про стягнення 27 246,56 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позовну заяву до Києво-Святошинського районного комунального підприємства "Шкільні їдальні" про стягнення 27 246,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, ціна позову у справі № 911/2618/18 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв'язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 19.12.2018 року відкрито провадження у справі № 911/2618/18, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, станом на 19.02.2019 року відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні № 086 про вручення 24.01.2019 року відповідачу ухвали Господарського суду Київської області від 19.12.2018 року про відкриття провадження у справі № 911/2618/18, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, Постачальник) та Києво-Святошинським районним комунальним підприємством "Шкільні їдальні" (далі - відповідач, Покупець) було укладено Договір № 98 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується у 2018 році поставити Покупцеві продукти харчування та напої, зазначені у видаткових накладних в асортименті та кількості, відповідно до попереднього замовлення по мірі потреби в межах кошторисних призначень на 2018 бюджетний рік, а Покупець прийняти своєчасно та оплатити товари.

Покупець оплачує поставлений Продавцем товар за ціною, вказаною в накладній, яка виписується на кожну партію товару окремо (п. 3.1 Договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем після пред'явлення Продавцем видаткової накладної на оплату товару або після підписання Сторонами акта, або після попередньої оплати, яка здійснюється на підставі рахунку-фактури, або поетапної оплати Замовником поставлених товарів (п. 4.1 Договору).

Термін оплати - 30 календарних днів (п. 4.2 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання Сторін і діє до 31.12.2018 року. Згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони встановили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2018 року (п. 10.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов'язань за Договором ним за період з 02.02.2018 року по 27.02.2018 року було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 25 782,40 грн. згідно видаткових накладних: № ОПП-000045 від 02.02.2018 року на суму 3 960,00 грн., № ОПП-000046 від 05.02.2018 року на суму 650,00 грн., № ОПП-000039 від 05.02.2018 року на суму 628,50 грн., № ОПП-000041 від 05.02.2018 року на суму 2 719,50 грн., № ОПП-000042 від 05.02.2018 року на суму 334,10 грн., № ОПП-000043 від 05.02.2018 року на суму 395,00 грн., № ОПП-000044 від 06.02.2018 року на суму 845,00 грн., № ОПП-000047 від 06.02.2018 року на суму 1 874,00 грн., № ОПП-000048 від 06.02.2018 року на суму 330,20 грн., № ОПП-000049 від 06.02.2018 року на суму 920,40 грн., № ОПП-000050 від 06.02.2018 року на суму 988,00 грн., № ОПП-000051 від 06.02.2018 року на суму 985,00 грн., № ОПП-000052 від 06.02.2018 року на суму 348,40 грн., № ОПП-000053 від 07.02.2018 року на суму 1 625,00 грн., № ОПП-000054 від 12.02.2018 року на суму 425,00 грн., № ОПП-000056 від 12.02.2018 року на суму 644,80 грн., № ОПП-000057 від 12.02.2018 року на суму 639,60 грн., № ОПП-000058 від 12.02.2018 року на суму 322,40 грн., № ОПП-000059 від 12.02.2018 року на суму 751,40 грн., № ОПП-000060 від 26.02.2018 року на суму 2 362,60 грн., № ОПП-000061 від 26.02.2018 року на суму 1 526,50 грн., № ОПП-000063 від 26.02.2018 року на суму 712,50 грн., № ОПП-000063 від 26.02.2018 року на суму 253,50 грн., № ОПП-000066 від 27.02.2018 року на суму 1 287,50 грн., № ОПП-000068 від 27.02.2018 року на суму 253,50 грн. (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення п. 4.2 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов'язання з оплати отриманого Товару не виконав, відтак, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 25 782,40 грн.

Сторонами 01.03.2018 року підписано Акт звірки взаєморозрахунків за спірним Договором за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року на суму в розмірі 25 782,40 грн., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, яким відповідач фактично визнав існування заборгованості на означену суму.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача 25 782,40 грн. боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 25 782,40 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 502,44 грн. 3 % річних та 961,72 грн. інфляційних нарахованих на заборгованість в сумі 25 782,40 грн. за період з 31.03.2018 року по 23.11.2018 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період заборгованості, таким чином, вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню в заявлених сумах.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені і не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 1 762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного комунального підприємства "Шкільні їдальні" про стягнення 27 246,56 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Києво-Святошинського районного комунального підприємства "Шкільні їдальні" (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Жуковського, буд. 4, ідентифікаційний код 32170620) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 25 782 (двадцять п'ять тисяч сімсот вісімдесят два) грн. 40 коп. боргу, 502 (п'ятсот два) грн. 44 коп. 3 % річних, 961 (дев'ятсот шістдесят два) грн. 72 коп. інфляційних та 1 792 (одна тисяча сімсот дев'яносто два) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.02.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін