ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2794/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

при секретарі: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення № 030942, дата видачі 22.12.2014р.;

від ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації - ОСОБА_3, довіреність № 01-07/20 від 10.01.2019р.;

від Одеської обласної ради - ОСОБА_4, довіреність № 01/03-39/2658 від 09.08.2018р.;

від відповідача - ОСОБА_5, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3388 від 12.05.2010 р.; довіреність № б/н від 16.01.2019р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства Акціонерного банку Порто-Франко

на рішення Господарського суду Одеської області від 15 листопада 2018 року, повний текст якого складено та підписано 25 листопада 2018 року

у справі № 916/2794/17

за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської області державної адміністрації в особі Одеської обласної ради

до відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства Акціонерного банку Порто-Франко

про розірвання охоронно-орендованого договору від 28.06.1993 та зобовязання звільнити та повернути приміщення

головуючий суддя Демешин О.А.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

В судовому засіданні 01.04.2019 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області інтересах держави в особі ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (позивач 1) та в особі Одеської обласної ради (позивач 2) з позовними вимогами до ОСОБА_6 акціонерного товариства Акціонерного банку Порто-Франко про:

- розірвання охоронно-орендного договору укладеного між ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та ПАТ АБ Порто-Франко на користування памяткою містобудування та архітектури розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, від 28.06.1993 (зі змінами та доповненнями);

- зобовязання ПАТ АБ Порто-Франко звільнити і повернути ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, за актом приймання-передачі.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що ПАТ АБ Порто-Франко не виконує зобовязання по охоронно-орендному договору, не сплачує орендну плату, а тому вказаний договір підлягає розірванню, а майно вартістю 359 121 360 грн. поверненню.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. (суддя Демешин О.А.) позов задоволено частково.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Порто-Франко звільнити і повернути за актом приймання-передачі на користь ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації будівлю, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10.

Стягнуто з ОСОБА_6 акціонерного товариства Акціонерного банку Порто-Франко на користь прокуратури Одеської області 238238 гривень судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що додаткову угоду було укладено до звернення прокурора з даним позовом, а отже права та законні інтереси позивачів в цій частині на момент подання позову не були порушені.

Щодо вимоги позивачів про зобовязання ПАТ АБ Порто-Франко звільнити і повернути ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, за актом приймання-передачі, місцевий суд дійшов висновку про її задоволення, оскільки акт прийому-передачі нежитлових приміщень памятки архітектури від 02.06.2015р. не є доказом фактичної передачі обєкта оренди відповідачем.

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ АБ Порто-Франко звернулось із апеляційною скаргою, з у рахуванням заяви про уточнення прохальної частини апеляційної скарги від 11.01.2019р., в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати в частині зобовязання ПАТ АБ Порто-Франко звільнити і повернути ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, за актом приймання-передачі. В цій частині в позові відмовити, в решті рішення господарського суду залишити без змін.

Апелянт вважає рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. незаконним, внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, скаржник зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що з огляду на приписи закону та припинення підприємницької діяльності ПАТ АБ Порто-Франко та звільнення робітників банку, у відповідача не було ні економічних, ні правових підстав для продовження договору оренди, а тому сам договір оренди був розірваний, а орендоване майно повернуто орендодавцю.

Відповідно до акту прийому-передачі від 02.06.2015р. на виконання умов додаткової угоди , ПАТ АБ Порто-Франко передало, а ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини прийняло нежитлові приміщення загальною площею 3149,1 кв.м.

Таким чином, на думку скаржника, наявні докази безумовно свідчать про те, що відповідач ще з травня 2015р. не займав орендоване приміщення, що було відомо позивачу, який з метою продажу провів оцінку нерухомого майна та протягом 2015-2017рр. виставляв нерухоме майно на продаж.

Також, скаржник зазначає, що суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права (ч.1 ст. 86 ГПК України) щодо належності доказів, їх допустимості, достовірності та достатності, а також в частині оцінки доказів.

Висновки суду щодо неповернення відповідачем орендованого майна не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанцій не надав належної оцінки Акту прийому-передачі від 02.06.2015р., а також іншим обставинам справи, що свідчать про повернення орендованого майна позивачем.

Апелянт також звертає увагу суду апеляційної інстанції на розподіл судових витрат, в частині стягнення з відповідача 238 238 грн. судового збору, як при розподілі судових витрат при подачі матеріального позову.

Суд не зясував, яким чином була визначена вартість орендованого майна на момент подачі позову у розмірі 359 121 360 грн. Така сума, на думку скаржника, могла бути визначена лише відповідно до даних бухгалтерського обліку власника нерухомого майна або експертного висновку, але обидва ці документи в матеріалах справи відсутні. Наявна в матеріалах справи довідка про вартість нерухомого майна не є висновком експерат та носить не конкретний характер, а тому не може бути взята до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу від 12.02.2019р. заступник прокурора Одеської області вважає рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. законним та обгрунтованим, апеляційну скаргу відповідача такою, що не підлягає задоволенню.

20.03.2019 року від ПАТ АБ Порто-Франко надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 01.04.2019 представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, частково скасувати оскаржуване судове рішення і відмовити в задоволенні позову у вказаній частині.

Представники прокуратури та позивачі заперечували проти апеляційної скарги та просили суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, вислухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено під час апеляційного пергляду, 28.06.1993р. між ОСОБА_2 архітектури та містобудування Одеської обласної державної адміністрації (Держорган) та Одеським комерційним банком Порто-Франко (Користувач) був укладений охоронно-орендний договір, відповідно до умов якого держорган здає, а користувач приймає в орендне користування памятку містобудування та архітектури: будівлю колишнього кредитного товариства (товариства взаємного кредиту), загальною площею приміщень 2700 кв.м. Підстава для передачі будівлі в користування: Розпорядження Одеського облвиконкому від 31.01.92р. №20-р. Місце розташування памятки: м. Одеса, вул. Пушкінська,10. Цільове призначення сучасного використання: розміщення кредитно-фінансової установи (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.2.2. Договору памятник містобудування та архітектури передається за актом технічного огляду, який складається сторонами не пізніше ніж через дві неділі після оформлення цього договору.

Строк користування памятником встановлюється на час діяльності комерційного банку Порто-Франко. Вказаний договір оренди нерухомої памятки підлягає перерегістрації кожні 5 років з внесенням змін і доповнень, визначених діючим законодавством на момент перерегістації договору (п.2.3. Договору).

Договір підлягає в обовязковому порядку узгодженню у Міністерстві України по ділам будівництва а архітектури. Розторгнення договору в достроковому порядку здійснюється також по узгодженню з республіканськими спеціально уповноваженими державними органами охорони памятників (п.7.3. Договору).

В подальшому, відповідно до розпорядження Одеської обласної ради народних депутатів від 22.11.1994 № 447 Про управління охорони обєктів культурної спадщини комітету Одеської обласної Ради народних депутатів, Рішення Одеської обласної ради від 24.04.2003 № 154-ХХІV Про спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада, Рішення Одеської обласної ради від 22.09.2006 № 73-V Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада та Розпорядження Одеської державної адміністрації від 12.02.2007 № 47/А-2007 Про майно спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, повноваження з управління яким делеговані Одеській державній адміністрації, функції з управління спірним нерухомим майном надані ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації.

Додатковою угодою від 03.05.2001р. сторони внесли зміни до розділу 3 «Орендна плата» охоронно-орендного договору від 28.06.93р. та виклали його в наступній редакції:

« 3.1. за орендне користування «Памяткою» користувач зобовязується сплачувати держоргану під час дії зазначеного договору орендну плату згідно зі ставками, затвердженими уповноваженим державним органом.

3.2. Орендна плата розраховується на підставі експертної оцінки вартості будівлі, що визначається згідно з чинним законодавством України.

Розмір орендної плати за один календарний місяць складає 15278грн. 63 коп. (в т.ч. ПДВ)».

Згідно із Актом прийому-передачі памятника містобудування та архітектури від 11.03.2003 комісія у складі начальника управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації Штребуль, начальника відділу управління Пороника, головного бухгалтера управління Морозовою, з однієї сторони, та головою правління АКБ Порто-Франко Панченко, начальника господарського відділу АКБ Порто-Франко Костенко, з іншої сторони склали цей акт про те, що ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини передає, а АКБ Порто-Франко приймає будівлю-памятник, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10. Підписання вказаного акту прийому-передачі памятника означає вступ АКБ Порто-Франко в користування памятником у відповідності з додатковою угодою від 03.05.2001 до охоронно-орендного договору від 28.06.1993.

Додатковою угодою №4 від 21.01.2011р. сторони виклали п.п. 3.2,3.4 розділу 3 «Орендна плата» охоронно-орендного договору від 28.06.1993р. у наступній редакції:

« 3.2. Орендна плата розраховується на підставі незалежної оцінки вартості будівлі, яка виконана НВЦ «Екострой» 19.04.2001р.

Розмір базової орендної плати за один календарний місяць складає 115 322,66 грн. (в. т.ч. ПДВ).

3.4. Встановлену суму орендної плати користувач зобовязаний перераховувати платіжним дорученням на розрахунковий рахунок держоргану щомісячно, не пізніше пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Орендна плата за перший місяць оренди по додаткоій угоді січень 2011 р. (без урахування індекса інфляції за січень) становить: 121 777,93 грн., а за лютий 2011 р. визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць (січень) на індекс інфляції за січень та лютий 2011 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць».

Додатковою угодою №6 від 21.08.2013р. сторони виклали п.4.2.1 розділу 4 «Обовязки користувача» охоронно-орендного договору від 28.06.1993р. у наступній редакції:

« 4.2.1. Під час дії зазначеного договору користувач понад орендної плати зобовязаний своїми коштами сплачувати експлуатаційні витрати та комунальні послуги по використанню майна, його інженерних мереж і території, а також своечасно сплачувати податки, збори і платежі, в т.ч. податок на землю, згідно з чинним законодавством.

Користувач самостійно укладає договори на надання експлуатаційних та комунальних послуг по майну і його території з відповідними службами».

Відповідно до Розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 19.08.2015 № 502/А-2015 ОСОБА_2 культури і туризму, національностей та релігій Одеської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації припинені шляхом злиття в ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та є правонаступником.

Листом від 02.06.2015р. ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини направило АКБ Порто-Франко для ознаоймлення та підписання акт прийому-передачі та додаткову угоду на розірвання охоронно-орендного договору від 28.06.1993р. та просило терміново здійснити передачу орендованого майна орендодавцю у встановленому порядку та оформити вищезазначені документи. Також, ОСОБА_2 повідомило АКБ Порто-Франко , що станом на 02.06.2015р. в результаті несплати орендної плати за використання приміщень будівлі-памятки у повному обсязі, виникла поточна заборгованість, яку необхідно терміново погасити.

Прокурор зазначає, що орендарем зазначена документація повернута не була, жодних коментарів з боку орендаря щодо причин відмови розірвання охоронно-орендного договору до ОСОБА_2 не надходило.

Посилаючись на те, що орендар протягом тривалого часу не виконує умови охоронно-орендного договору щодо своєчасної плати до обласного бюджету, прокурор стверджує про наявність правових підстав для розірвання вищезазначеного охоронно-орендного договору та поверненню майна вартістю 359 121 360 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами статей 626, 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України та ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 № 2269-ХІІ договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як зазначалось вище, внаслідок несплати ПАТ АБ Порто-Франко орендних платежів ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини направило на адресу відповідача на ознайомлення та підписання акт прийому-передачі та додаткову угоду № 7 на розірвання охоронно-орендного договору від 28.06.1993 у двох примірниках із супровідним листом від 02.06.2015 № 01-13/1462.

Додаткова угода № 7 до охоронно-орендного договору від 28.06.1993 підписана сторонами, отже останніми було досягнуто згоди щодо припинення (розірвання) охоронно-орендного договору від 28.06.1993, відповідно до частини третьої статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992р. № 2269-ХІІ.

Як встановлено господарським судом, додаткову угоду було укладено до звернення прокурора з позовом, а тому права та законні інтереси позивачів в цій частині на момент подання позову не були порушені, а тому відсутні правові підстави для розірвання охоронно-орендного договору укладеного між ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації та ПАТ АБ Порто-Франко на користування памяткою містобудування та архітектури розташованою за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, від 28.06.1993р. (зі змінами та доповненнями).

Судове рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. в цій частині заявником апеляційної скарги не оспорюється.

Основні аргументи апеляційної скарги, з урахуванням заяви про уточнення прохальної частини апеляційної скарги від 11.01.2019р., стосуються вимоги щодо зобовязання ПАТ АБ Порто-Франко звільнити і повернути ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, за актом приймання-передачі.

Задовольняючи позов в цій частині, господарський суд зазначив, що акт прийому-передачі нежитлових приміщень від 02.06.2015р. був отриманий АБ «Порто-Франко» лише 04.06.2015р., а відтак неможливим було його підписання сторонами саме 02.06.2015р. При цьому, вказаний акт лише направлялвся відповідачу, а не складався безпосередньо в приміщенні будівлі. Отже, вказаний акт не є доказом фактичної передачі обєкта оренда відповідачем позивачу.

Також, неповернення спірного обєкту підтверджується листом Одеської обласної державної адміністрації за №0115/6132сп від 06.11.2017р. та перерахуванням в січні 2017р. відповідачем коштів за оренду відповідно до умов охоронно-орендного договору.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2015р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-Франко» направило голові Одеської обласної ради лист за №04/990 в якому повідомило, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015р. №67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015р. №19 «Про початок пролцедури ліквідації АБ Порто-Франко та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ Порто-Франко та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» ОСОБА_7 строком на 1 рік з 30.01.2015 по 29.01.2016 включно. Також, в листі було повідомлено про неможливість в подальшому займати орендоване приміщення та прохання про погодження на укладення Договору суборенди між АБ «Порто-Франко» та ПП «Спартак» (т.1 а/с 102)

Листом від 02.06.2015р. ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини направило АКБ Порто-Франко для ознаоймлення та підписання акт прийому-передачі та додаткову угоду на розірвання охоронно-орендного договору від 28.06.1993р. та просило терміново здійснити передачу орендованого майна орендодавцю у встановленому порядку та оформити вищезазначені документи. Також, ОСОБА_2 повідомило АКБ Порто-Франко , що станом на 02.06.2015р. в результаті несплати орендної плати за використання приміщень будівлі-памятки у повному обсязі, виникла поточна заборгованість, яку необхідно терміново погасити.

За твердженням відповідача 02.06.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №7 до вищевказаного договору, відповідно до якої охоронно-орендований договір від 28.06.1993р. є розірваним з 02.06.2015р., а орендоване майно за актом прийому передачі від 02.06.2015р. фактично було повернуто відповідачем ОСОБА_2.

Прокурором та позивачами даний факт заперечується.

ОСОБА_2 охорони обєктів культурної спадщини зазначає, що 02.06.2015р. відповідачу було направлено супровідним листом додаткову угоду №7 на розірвання орендних відносин та акт прийому передачі, який отриманий Банком 04.06.2015р. Орендарем зазначена документація для завершення процедури розірвання орендних відносин повернута не була, підписання акта прийому-передачі у приміщенні орендованої будівлі з представниками обох сторін не відбулось.

Окрім того, в порушення ст. 9 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» та п.4.2.7 охоронно-орендного договору від 08.07.1993р. ПАТ АБ «Порто-Франко» відмовляє представникам управління у безперешкодному доступі до памятки культурної спадщини по вул. Пушкінська, 10 та на її територію з метою її обстеження, ознайомлення зі станом зберігання, характером та способом використання.

Колегія суддів не може погодитись з твердженнями відповідача про передачу обєкту оренди на підставі акту прийому-передачі нежитлових приміщень памятки архітектури від 02.06.2015р. з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обмовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, обов'язку орендаря повернути орендоване приміщення після закінчення строку дії договору кореспондує зустрічний обов'язок орендодавця прийняти це приміщення за актом приймання-передачі.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна.

Охоронно-орендний договір, укладений від 28.06.1993 невстановлює будь-яких особливостей щодо порядку повернення майна з оренди, у звязку з чим до таких зобовязань застосовуються загальні положення ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України (застосування вказаних положень Цивільного кодексу України можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України через продовження існування після 01.01.2004 р. взаємних прав та обовязків сторін.).

Представлений ПАТ АБ «Порто-Франко» акт прийому-передачі нежитлових приміщень памятки архітектури отриманий відповідачем лише 04.06.2015р., а відтак, неможливим було його підписати сторонами саме 02.06.2015р. При цьому, вказаний акт лише направлявся відповідачу, а не складався безпосередньо у приміщенні будівлі, а отже, він не є доказом фактичної передачі обєкта оренди відповідачем.

Таким чином, фактично відповідна комісія не збиралась для прийняття спірної будівлі та передачі її згідно акта прийому передачі здійснено не було.

Крім того, представник відповідача під час судових засідань не зміг пояснити в який час та при яких обставинах було підписано відповідну додлаткову угоду та акт прийому-передачі майна, та підтвердити вказані обставини відповідними належними та допустимими письмовими доказами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного законного висновку про задоволення позову в частині зобовязання ПАТ АБ «Порто-Франко» звільнити і повернути ОСОБА_2 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації приміщення, що знаходиться за даресою: м. Одеса, вул. Пушкінська,10 за актом приймання-передачі.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вищенаведених висновків Господарського суду Одеської області, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення - відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275,276, 282 ГПК України, колегія суддів постановила:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_6 акціонерного товариства Акціонерного банку Порто-Франко залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018р. у справі №916/2794/17 без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 08.04.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М.Принцевська