ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р. Справа№ 910/2764/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Власова Ю.Л.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Літкевич В.С. ( довір. №010-0/7862 від 29.12.2018);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 910/2764/14 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпорний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод «Європласт» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі №910/2764/14 відмовлено повністю.

Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- відсутні докази сплати заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк" за генеральною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 в сумі 66 508 054,54 дол. США та 29 991 448,51 грн. в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави згідно договору застави № 6408Z16/2463 від 25.04.2008;

- матеріали справи не містять доказів та будь-яких відомостей, що обов'язок боржника за наказом суду від 10.09.2018 по справі №910/2764/17 відсутній повністю чи частково.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зупинити виконання за наказом від 10.09.2018 виданим Господарським судом м.Києва по справі №910/2764/14, визнати наказ, виданий господарським судом м.Києва від 10.09.2018 у справі №910/2764/14 таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ТОВ "Київський завод "Європласт" зазначає про те, що:

- судом першої інстанції не враховано, що у провадженні господарського суду міста Києва розглядалась справа №910/25520/13 про визнання ТОВ «Атем» банкрутом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2016 у справі №910/25520/13 вимоги ПАТ «Державний експортно-імортний банк України» до ТОВ «Атем» на суму 830 048 406грн. 80коп., забезпечені заставою майна боржника на суму 830 048 406грн. 80коп. з віднесенням до шостої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ «Атем»;

- суд першої інстанції не звернув увагу, що на момент ухвалення рішення склалась ситуація, за якої АТ «Укрексімбнак» у двох різних справах (про банкрутство та про звернення стягнення на заставлене майно) стягнув одну й ту ж суму із ТОВ «Атем» та із ТОВ «Київський завод «Європласт». При цьому у справі про банкрутство ТОВ «Атем» вимоги банку будуть повністю задоволені за рахунок заставленого майна.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт", розгляд справи призначено на 10.04.2019.

В судове засідання 10.04.2019 не з'явились відповідач та третя особа.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача та третьої особи, судовою колегією враховано, що судом направлено на адресу відповідача та третьої особи ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 11.03.2019, однак процесуальні документи повернуті поштовим відділенням з причин «відправлення не вручене під час доставки».

З приводу неявки вказаних учасників судового процесу судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Наразі за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів для вирішення спору по суті, а отже, неявка відповідача та третьої особи у судове засідання 10.04.2019р. не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2016, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 та постановою Верховного суду від 27.03.2018, у справі № 910/2764/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк" задоволено частково та в рахунок погашення кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк" за генеральною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 в сумі 66508054,54 дол. США та 29 991 448,51грн. звернуто стягнення на предмет застави згідно договору застави № 6408Z16/2463 від 25.04.2008, а саме: обладнання - технологічну систему "PET-LINE 48", виробництва фірми Nestal-Maschinen AG-Швейцарія, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт", встановивши спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу з публічних торгів за ціною, встановленою на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт" звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню зазначає про те, що:

- ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.10.2016 у справі № 910/25520/13 про банкрутство ТОВ "Атем", було визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" на суму 830 048 406,80грн., які забезпечені заставою майна боржника та на суму 830 702грн.09коп. з віднесенням до шостої черги реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем";

- обов'язок ТОВ "Київський завод "Європласт" щодо погашення кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк" за генеральною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 відсутній у зв'язку із стягненням цієї заборгованості з ТОВ "Атем" у справі № 910/25520/13 про банкрутство ТОВ "Атем".

У відповідності до ч.1 ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Заявником не надано та у суду відсутні докази сплати заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" перед Публічним акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк" за генеральною угодою № 6407N1/2416 від 16.02.2007 в сумі 66 508 054,54 дол. США та 29 991 448,51 грн. в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет застави згідно договору застави № 6408Z16/2463 від 25.04.2008.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що на момент ухвалення рішення склалась ситуація, за якої АТ «Укрексімбнак» у двох різних справах (про банкрутство та про звернення стягнення на заставлене майно) стягнув одну й ту ж суму із ТОВ «Атем» та із ТОВ «Київський завод «Європласт», при цьому у справі про банкрутство ТОВ «Атем» вимоги банку будуть повністю задоволені за рахунок заставленого майна, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки саме по собі визнання у межах справи про банкрутство ТОВ "Атем" вимог Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 830048406,80 грн., які забезпечені заставою майна боржника та на суму 830702,90 грн. з віднесенням до шостої черги реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" не свідчать про відсутність заборгованості за наказом у справі №910/2764/14, як от сплата заборгованості за рішенням у повному обсязі.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявником не надано та матеріали справи не містять доказів та будь-яких відомостей, що обов'язок боржника за наказом суду від 10.09.2018 по справі №910/2764/17 відсутній повністю чи частково, а також наявність інших підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням того, що апеляційна скарга щодо скасування рішення (ухвали) в частині визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, вимоги апеляційної скарги про зупинення виконання за наказом від 10.09.201 виданим Господарським судом м.Києва по справі №910/2764/14 також не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що скаржником не наведено обґрунтуваних підстав для зупинення виконання за виконавчим документом - наказом Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 по справі №910/2764/14.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 280-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод "Європласт" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі №910/2764/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2764/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст..287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.04.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Ю.Л. Власов