ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/156/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Михайлюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Дегтярівська, 62, м. Київ, 04112

для листування: ОСОБА_1, 04112, м.Київ, вуд.Ж.Жабаєва, 7

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4779,82грн.

представники сторін не з'явилися

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4779,82грн. 19.02.2019 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати судочинство за правилами спрощеного судочинства, розгляд справи по суті призначено на 19.03.2019 У зв"язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи призначено на 04.04.2019.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалою від 04.04.2019, подав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника "СК "ПЗУ Україна" ( вх. 5790/19 від 03.04.2019 бех ЄЦП)

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 04.04.2019 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі ( вх. 5890/19)

Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на те, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, суд, беручи до уваги встановлений статтею 248 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, судом встановлено наступне.

28.12.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 (надалі - Страхувальник) було укладено Договір комплексного добровільного страхування транспортних засобів № К2.012288 (надалі - Договір), предметом страхування якого є автомобіля «Нушісіаі Тисзоп», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

06.11.2017 року у м. Луцьку по вул. Шопена трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (далі - Потерпілий) та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер LV 026А8, під керуванням ОСОБА_3 (далі - Винуватець).

Згідно Європротоколу ОСОБА_3 було визнано свою вину у скоєнні вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільну відповідальність водія, який керував забезпеченим транспортним засобом (Винуватця) «Volkswagen», державний реєстраційний номер LV 026А8 було застраховано у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Галицька» (далі - Відповідач), згідно Полісу № АМ/0504111.

До Позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв'язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 4779,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8668 від 23.11.2017 р.

На адресу Відповідача 18.10.2018 року було направлено вимогу щодо компенсації суми страхового відшкодування. Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо відшкодування виплаченої страхової суми, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. Зазначену вимогу було отримано відповідачем, але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку Відповідача не було здійснено. Станом на 13.02.2019 р. сума страхового відшкодування Відповідачем не погашена.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона, згідно ст.74 ГПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд дослідивши подані позивачем докази, визнав їх належними та достатніми в розумінні статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України для підтвердження позовних вимог в частині стягнення 4779,82 грн.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) (ч. 2 ст. 352 ГК України).

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується з ст. 979 ЦК України.

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що цивільно-правова відповідальність особи, яка визнана винною у заподіянні шкоди, застрахована у ПАТ СК "Галицька" у відповідності до Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до позивача перейшло право вимоги до відповідача, відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Hyundai Tucson, внаслідок його пошкодження складає 4779,82грн..

Таким чином, позовні вимоги належить задовільнити та стягнути з відповідача ПАТ Страхова компанія "Галицька" на користь позивача ПАТ Страхова компанія "ПЗУ Україна" 4779,82 грн. страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00грн.

За приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Отже, позивачу належить повернути з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 960,50грн. Іншу частину судового збору (960,50) слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності до статей 124, 129 Конституції України, керуючись статтями 42, 75, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4779,82грн. задовольнити.

Стягнути Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька» (ідентифікаційний номер 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, р/р 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 4 779,82 грн. (чотири тисячі сімсот сімдесят дев'ять гривень 82 копійки) та судовий збір у розмірі 960,50грн. ( девятсот шістдесят грн. 50коп.) .

Повернути Приватному акціонерному товариству Страхова компанія " ПЗУ Україна", вул. Дегтярівська, 62, м. Київ,(, р/р 4127 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 960,50грн., який сплачений відповідно до платіжного доручення від 30.01.19 № 25533 на загальну суму 1921,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.04.2019

Суддя Шкіндер П. А.