номер провадження справи 28/40/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.04.2019 Справа № 908/865/18

м.Запоріжжя

За скаргою Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. під час виконання судового рішення у справі №908/865/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача: Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" (72313, Запорізька область, м. Мелітополь, просп. 50-річчя Перемоги, 17)

про стягнення грошових коштів

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

за участю представників:

Від заявника (відповідача у справі, боржника у виконавчому провадженні): Гарагуля, довіреність № б/н від 16.01.2019;

Від позивача (стягувача у виконавчому провадженні): Єгоров, довіреність № 14-209 від 26.10.2018;

Від приватного виконавця: Сколибог О.С., посвідчення № 0010 від 30.05.2017,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області від Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" в порядку ст. 339 ГПК України надійшла скарга, відповідно до якої скаржник просить суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. від 25.03.2019 за виконавчим провадженням ВП № 58711924 "Про арешт коштів боржника" в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № 2750 відкритий у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 313399, в межах грошових коштів, необхідних для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну платі працівників підприємства.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2019, у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Федорової О.В. на лікарняному, на підставі пунктів 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено перерозподіл скарги між суддями та визначено її до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.03.2019 скарга прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 08.04.2019.

У судовому засіданні 08.04.2019 представник Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" підтримав у повному обсязі скаргу з викладених в ній підстав, мотивуючи, зокрема, наступним. 25.03.2019 Приватним виконавцем Сколибог О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 58711924 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 27.08.2018 № 908/865/18 щодо стягнення з ДП "Газ Мелітополя" ПАТ "Мелітопольгаз" на користь ПАТ "НАК Нафтогаз України" суми 3831960,01 грн. Постановою приватного виконавця від 25.03.2019 (за інформацією обслуговуючого банку) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника. Вказана постанова, якою накладено арешт на всі кошти боржника, у порушення ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", боржнику не надсилалась. За інформацією банку, арешт було накладено й на рахунок № 2750 ПАТ КБ "Приватбанк". Вказаний рахунок відкрито 02.02.2017 та використовується боржником, у т.ч. для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, що підтверджується виписками з особового рахунку боржника №2750. Відповідно до положень Конституції України, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. За невиплату заробітної плати, стипендії чи інших установлених законом виплат за ст. 175 Кримінального кодексу України встановлено кримінальну відповідальність. Постановою від 25.03.2019 накладено арешт на всі кошти ДП "Газ Мелітополя" ПАТ "Мелітопольгаз", що знаходяться на всіх його рахунках (окрім рахунку зі спеціальним режимом використання) у банківських установах, в т.ч., на кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, податків, страхових коштів. Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника № 2750, відкритому у ПАТ КБ "Приватбанк", який призначений в т.ч. для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що, в свою чергу, призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві. Звертаючись зі скаргою, заявник зазначає, що постанова про арешт коштів майна боржника від 25.03.2019 підлягає скасуванню в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок в межах коштів, необхідних для оплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємств. Вважає, що постанова про арешт коштів боржника винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів працівників підприємства боржника і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Приватний виконавець у судовому засіданні 08.04.2019 заперечив проти задоволення скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу. Зазначив, що постанова про арешт коштів, що винесена в рамках зведеного виконавчого провадження № 58712747, була прийнята банківськими установами, що обслуговують боржника, до виконання. Жодних повідомлень від банківських установ про наявність у боржника рахунків із особливим режимом використання, які відповідно до закону не підлягають арешту, на адресу приватного виконавця Сколибога О.С. не надходило. У скарзі боржник зазначає про обов'язок сплачувати заробітну плату своїм працівникам, але зазначений обов'язок не звільняє та не змінює обсяг зобов'язань перед стягувачем за рішеннями суду, на підставі яких відкрито виконавче провадження відносно боржника. Зауважив, що, приймаючи оскаржувану постанову, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач (позивач у справі) у судовому засіданні 08.04.2019 підтримав подані до суду заперечення на скаргу, зазначивши, зокрема, про наступне. Вважає скаргу необґрунтованою та безпідставною, оскільки контроль за накладенням арешту та списанням коштів з рахунків зі спеціальним режимом використання має здійснювати фінансова установа, боржником не надано доказів, що банк прийняв до виконання оскаржувану постанову від 25.03.2019, при винесені оскаржуваної постанови приватний виконавець діяв виключно у межах повноважень визначених Законом України "Про виконавче провадження" та у встановлений спосіб. Також зазначив, що боржник просить скасувати постанову в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № 2750 відкритому у ПАТ КБ "Приватбанк" в межах грошових коштів, необхідних для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, проте доказів таких "меж" боржником не визначено.

08.04.2019 скаргу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення міститься в ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши представників відповідача (заявника скарги), позивача та приватного виконавця, вивчивши представлені матеріали, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 у справі №908/865/18 (суддя Федорова О.В.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, з Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто суму 1 409 090,96 грн. інфляційних втрат, суму 426 296,75 грн. 3% річних, суму 1 939 942,44 грн. пені, та суму 56 629,95 грн. витрат зі сплати судового збору.

27.08.2018 господарським судом видано відповідний наказ.

Ухвалою суду від 25.01.2019 заяву Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" про розстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 23.07.2018 у справі № 908/865/18 на шість місяців.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. від 25.03.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 58711924 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/865/18 від 27.08.2018. Зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Крім того, зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, але не більше за суму 63866,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. від 25.03.2019 у зведеному виконавчому провадженні № 58712747, до складу якого входять виконавчі провадження №: 58711091, 58711250, 58711924, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: Запорізьке РУ АТ КБ "ПриватБанк", Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику - Дочірньому підприємству "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз", у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 17394505,11 грн.

Згідно зі ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

За приписами статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Частинами 1-2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" встановлено чітко визначений перелік рахунків, які мають статус "рахунок із спеціальним режимом використання", який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З наведеного слідує, що контроль за накладенням арешту та списанням коштів з таких рахунків має здійснювати фінансова установа.

Матеріали скарги не містять доказів, що банк прийняв до виконання оскаржувану постанову про арешт коштів боржника від 25.03.2019.

В пункті 1 резолютивної частини вказаної постанови про арешт коштів боржника зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на усіх рахунку (ах): Запорізьке РУ АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 313399); Запорізьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (МФО 313957) та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Приписами ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів надходження відповідної інформації від банку до приватного виконавця.

З огляду на викладене, вбачається, що приватний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову від 25.03.2019, діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд звертає увагу, що заявник просив скасувати оскаржувану постанову в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № 2750 відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк" в межах грошових коштів, необхідних для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства. Проте, заявником (боржником) не визначено конкретної суми коштів, необхідної для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників підприємства, або способів визначення цих меж грошових коштів. Отже вимоги викладено альтернативно.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства України. Дії приватного виконавця, з приводу яких подано зазначену скаргу, не можуть розцінюватись судом як неправомірні, оскільки вони спрямовані на виконання рішення суду з метою захисту та реалізації прав стягувача та вчинені відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, скарга Публічного Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на дії Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 342, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Дочірнього підприємства "Газ Мелітополя" Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз" на дії Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.04.2019.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва