ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019м. ДніпроСправа № 904/3/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватної виробничо-торгівельної фірми "Кріоліт-Дніпро", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Кукурекова Сергія Георгійовича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 177 062,96 грн., з яких: основний борг у сумі 161 938,80 грн., 3 % річних у сумі 2246,44 грн., інфляційні втрати у сумі 7569,73 грн., пеня у сумі 5307,99 грн. (за договором поставки № 050418 від 05.04.2018)

Представники:

Від позивача: Калмакан О.О., представник за довіреністю №1 від 18.01.19р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватна виробничо-торгівельна фірма "Кріоліт-Дніпро" (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кукурекова Сергія Георгійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 177 062,96 грн., з яких: основний борг у сумі 161 938,80 грн., 3 % річних у сумі 2246,44 грн., інфляційні втрати у сумі 7569,73 грн., пеня у сумі 5307,99 грн. (за договором поставки № 050418 від 05.04.2018).

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

05.04.2018 між сторонами укладено договір поставки № 050418.

23.04.2018 позивачем здійснено передоплату відповідачу в розмірі 89 966,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13247 від 23.04.2018.

05.09.2018 позивачем здійснено передоплату відповідачу в розмірі 71 972,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16084 від 05.09.2018.

Взяті на себе договірні зобов'язання в частині поставки товару, відповідач не виконав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 161 938,80 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач, нарахував відповідачу:

- 3 % річних у розмірі 2246,44 грн. (за період з 25.05.2018 по 26.12.2018);

- інфляційні втрати у розмірі 7596,73 грн. (за період з 23.04.2018 по 06.09.2018);

- пеню у розмірі 5307,99 грн. (за період з 23.04.2018 по 06.09.2018).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2019, справу № 904/3/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 22.01.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Відзив на позов не надано.

У разі ненадання відзиву, заперечень, пояснень, відповіді на пояснення, клопотань, заяв, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019 відкладено підготовче судове засідання на 13.02.2019.

22.01.2019 від представника позивача до суду надійшло супровідний лист про долучення до матеріалів справи, наступних документів:

- копії статуту позивача;

- копії довідки Головного управління статистики у Дніпропетровській області на позивача;

- копії виписки з ЄДРПОУ на позивача;

- копії опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" позивача від 01.08.2016.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2019 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 12.03.2019.

12.03.2019 від відповідача надійшли наступні документи:

- заява про виклик в суд та допит свідків;

- клопотання про відкладення розгляду справи.

12.03.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.03.2019.

26.03.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи фотографій, на яких, як стверджує відповідач, зображено момент відвантаження обладнання на адресу позивача у присутності представника позивача, а саме головного інженера ОСОБА_3. Також до клопотання додано лист з електронної пошти відповідача про переписку з представником позивача.

З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що документи, надані відповідачем у якості доказів, не є належними та допустимими доказами, оскільки:

- частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи;

- частиною 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Господарський суд констатує, що відповідач не звернувся з клопотанням у встановлений строк та не надав пояснень суду стосовно причин не подання даного клопотання у зазначений строк. А також, суд звертає увагу на те, що електронна переписка і фотознімки не підтверджують факту того, що відповідач здійснив відгрузку матеріалів та обладнання відповідно до договору поставки № 050418 від 05.04.2018 на адресу позивача.

Також, суд, розглянувши заяву відповідача від 12.03.2019 про виклик та допит в якості свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, визнав її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 87 Господарського процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Статтею 88 Господарського процесуального кодексу України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Згідно зі статтею 89 Господарського процесуального кодексу України, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, передумовою для виклику свідка в судове засідання є його заява, в якій викладені обставини, що суперечать іншим доказам у справі.

Проте, в даному випадку, в матеріалах справи відсутні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, як свідків.

Зміст наведених норм свідчить про те, що участь у господарському процесі свідків обумовлена наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Так, процесуальний закон встановлює в якості передумови виклику свідка наявність його заяви, оформленої у відповідності до вимог статті 88 Господарського процесуального кодексу України та подача такої заяви до суду у строк, встановлений для подання доказів.

З матеріалів справи вбачається, що до суду не надходило жодної заяви від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, як свідків, оформленої відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України. Вказані обставини свідчать про відсутність у суду процесуальної можливості викликати для допиту в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.04.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.04.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Фізичною особою-підприємцем Кукурековим Сергієм Георгійовичем (далі - відповідач, постачальник) та Приватною виробничо-торгівельною фірмою "Кріоліт-Дніпро" (далі - позивач, покупець) укладено договір поставки №050418 від 05.04.2018 (далі - договір).

Предметом договору визначено, що постачальник зобов'язується виговити та поставити покупцю матеріали та обладнання в кількості та комплектації (в подальшому іменується - товар), відповідно до підписаної сторонами Специфікації до договору, яка є невід'ємною його частиною. Технічні характеристики товару обговорені сторонами в специфікації. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, згідно з умовами даного договору (пункти 1.1., 1.2., 1.3. договору).

Ціна договору визначена у пункті 2.1., а саме, загальна сума договору складає 179 932,00 грн. (без ПДВ).

Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. договору 50 % від загальної суми договору покупець сплачує після підписання даного договору та всіх невід'ємних його частин. Решта 50 % суми договору покупець сплачує по готовності товару до відвантаження, безпосередньо перед його відвантаженням.

Строк та умови поставки. Згідно п. 4.1. договору товар відвантажується покупцю протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати передоплати в розмірі 50 %, відповідно умов даного договору. Умови постави товару - FCA, м. Дніпро, у відповідності з INCOTERMS 2000, (публікація МТП № 560) автомобільним транспортом (пункт 4.2. договору).

Строк. Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 30.12.2018, але в будь-якому випадку до виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за договором (пункт 7.1. договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов'язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Специфікації №1 від 05.04.2018 до договору сторони визначили термін виготовлення товару, який складає 30 днів.

За умовами договору позивач виконав своє зобов'язання з оплати 50 % суми договору 23.04.2018 у розмірі 89 966,00 грн., а у відповідача з того ж часу виникло зобов'язання виготовити та поставити товар позивачу до 24.05.2018 включно. В подальшому 05.09.2018 покупцем сплачено ще 71 972,80 грн., але відповідачем зобов'язання по договору не виконано, і обладнання та матеріали не поставлені.

Згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, положення якої застосовуються до договорів поставки в силу приписів ч. 2 ст. 712 цього кодексу, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на положення пункту 4.1. договору строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару є таким, що настав.

Датою поставки вважається дата, вказана у видатковій накладній про приймання вантажу покупцем (пункт 4.3 договору).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини щодо невиконання відповідачем обов'язку з поставки попередньо оплаченого позивачем товару, останній набув право вимоги повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про повернення попередньої оплати у сумі 161 938,80 грн.

Відповідач не надав доказів ні щодо виконання зобов'язання по договору стосовно поставки матеріалів та обладання, ні щодо повернення передоплати в сумі 161 938,80 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 161 938,80 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

За приписами п. 5.2. договору, у випадку порушення постачальником п. 4.1. даного договору постачальник виплачує покупцю штрафну санкцію в розмірі 0,01 від суми договору за кожний день прострочки передачі (поставки) товару до моменту належного виконання.

Позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 5307,99 грн. (за періоди: з 25.05.2018 - по 26.12.2018 та з 06.09.2018 - по 26.12.2018)

Після перерахунку, проведеного судом, в системі "Ліга Закон", відповідно до вимог чинного законодавства України, встановлено, що пеня у загальному розмірі складає 5290,00 грн. з них:

- пеня (за період з 25.05.2018 - 22.11.2018, тобто 181 днів) на суму 179 932,00 грн. складає 3274,76 грн.

- пеня (за період з 06.09.2018 - 26.12.2018, тобто 111 днів) на суму 179 932,00 грн. складає 2015,24 грн.

З урахуванням викладеного пеня підлягає задоволенню у розмірі 5272,00 грн. (3274,76 грн. + 1997,24 грн.), оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог в частині стягнення суми пені у розмірі 1997,24 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 7569,73 грн. інфляційних втрат та 2246,44 грн. 3% річних, які розраховані на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України, обов'язок щодо сплати трьох процентів річних, виникає лише в разі порушення боржником грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Грошові зобов'язання можуть бути частиною інших оплатних зобов'язань (наприклад, обов'язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов'язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу тощо). Правила зазначеної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі.

Зважаючи на те, що заявлені позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційні втрати, обґрунтовані саме нормою ст. 625 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню лише у разі порушення грошового зобов'язання, при цьому у спірних правовідносинах відповідач має обов'язок щодо поставки товару, позов в частині стягнення вказаних нарахувань задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватної виробничо-торгівельної фірми "Кріоліт-Дніпро" (49022, місто Дніпро, вулиця Океанська, будинок 4; ) до Фізичної особи-підприємця Кукурекова Сергія Георгійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) про стягнення заборгованості у розмірі 177 062,96 грн., з яких: основний борг у сумі 161 938,80 грн., 3 % річних у сумі 2246,44 грн., інфляційні втрати у сумі 7569,73 грн., пеня у сумі 5307,99 грн. (за договором поставки № 050418 від 05.04.2018) - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кукурекова Сергія Георгійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Приватної виробничо-торгівельної фірми "Кріоліт-Дніпро" (49022, місто Дніпро, вулиця Океанська, будинок 4; ) основний борг у сумі 161 938,80 грн. (сто шістдесят одна тисяча дев'ятсот тридцять вісім грн. 80 коп.), пеню у сумі 5272,00 грн. (п'ять тисяч двісті сімдесят дві грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору у сумі 2508,16 грн. (дві тисячі п'ятсот вісім грн.16 коп).

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Приватна виробничо-торгівельна фірма "Кріоліт-Дніпро" (49022, місто Дніпро, вулиця Океанська, будинок 4; ).

Боржник: Фізична особа-підприємець Кукуреков Сергій Георгійович (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Повний текст рішення складено - 11.04.2019.

Суддя Н.Е. Петренко