ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10.04.2019р. Справа № 914/2267/18
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна»,
м. Ходорів Львівської обл.,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе», м. Львів,
про: стягнення 639 213,76 грн.
Суддя Козак І.Б.
при секретарі Гелеш Г.М.
Без участі представників сторін.
На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе!» про стягнення 758 509, 80 грн.
Рішенням суду від 03.04.2019р. позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» 372 242,48 грн. основного боргу, 20 587,65 грн. інфляційних втрат, 5 493,97 грн. -3% річних, 54 495,59 грн. пені, 6 792,29 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

За змістом ст. 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.

Суд зазначає, що підстави для виклику сторін відсутні у зв'язку з тим, що відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України подано належні докази понесення позивачем судових витрат.

Беручи до уваги, що судом не вирішено питання щодо понесених позивачем судових витрат в частині адвокатських витрат, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення в порядку визначеному статтею 244 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.»

В додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 зроблено наступні правові висновки:

«(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.»

У позовній заяві ТзОВ «Дунапак-Україна» зазначило про попередній розрахунок судових витрат в розмірі 23647,64 грн., з яких судовий збір - в розмірі 11 377,64 грн. (а.с.52).

На підтвердження понесення адвокатських витрат позивачем надано:

· Договір про надання правничої допомоги №01/151118 від 15.11.2018р.,

· Копію Свідоцтва про право ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю,

· Акт про надання послуг №01 від 03.12.2018р. на суму 12 270,00 грн.,

· Платіжне доручення №6356 від 19.11.2018р. на суму 12 270,00 грн.

У п.3.1 договору про надання правничої допомоги від 15.11.2018р. сторони (позивач та адвокат) погодили умови оплати та гонорари адвоката за кожну надану послугу. Суд також бере до уваги перелік погоджених сторонами послуг, визначених у Акті про надання послуг №01 від 03.12.2018р. на суму 12 270,00 грн. (вивчення справи та підготовка справи до розгляду, підготовка позову, надіслання позову відповідачу та в суд), участь адвоката ОСОБА_1 у судових засіданнях 04.02.2019р., 05.03.2019р., 19.03.2019р. та зазначає про обґрунтованість та правомірність адвокатських витрат в розмірі 12 270,00 грн., які покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей як для себе» (адреса: 79032, м. Львів, вул.Дж.Вашингтона, 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» (адреса: 81750, Львівська обл., Жидачівський р-н, м.Ходорів; ) 12 270,00 грн. адвокатських витрат.

2. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

4. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 10.04.2019р.

Суддя Козак І.Б.