ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Справа№ 909/527/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Зубець Л.П.

Пашкіної С.А.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес"

на рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. (повне рішення складено 11.12.2018 р.)

у справі № 909/527/18 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Покутська Варта"

до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Городенківська птахофабрика"

про стягнення заборгованості у розмірі 196309,93 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Покутська Варта" звернулося з позовом до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Городенківська птахофабрика" про стягнення заборгованості за договором про надання охоронних послуг № 01-08/2017 від 01.08.2017 р. у загальному розмірі 196309,93 грн, з яких: 185577,00 грн - основний борг, 8379,17 грн - пеня, 1550,76 грн - інфляційні втрати та 803,00 грн - 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним договором про надання охоронних послуг № 01-08/2017 від 01.08.2017 р. та не розрахувався за надані послуги у повному обсязі, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. у справі № 909/527/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Покутська Варта" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватна науково-виробнича компанія "Інтербізнес" подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивачем документально не підтверджено факту наявності заборгованості за надані послуги з охорони. Крім того, позивач звернувся передчасно з даним позовом, оскільки ним не вживались заходи досудового врегулювання спору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 р. апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 909/527/18 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 р. справу № 909/527/18 було призначено до розгляду на 12.03.2019 р.

У засідання суду, призначене на 12.03.2019 р., представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.08.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Покутсьська варта» (далі - охоронне агентство) і Філією «Городенківська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» (далі - замовник) було укладено договір № 01-08/2017 про надання охоронних послуг (далі - договір).

Відповідно п. 2.1 договору охоронне агентство зобов'язується забезпечити недоторканність об'єкта охорони, що передається замовником під охорону згідно з актом приймання об'єкта під охорону (додаток 4 до договору), а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену договором плату.

Згідно з п. 2.5 договору перед прийняттям об'єкта замовника під охорону сторонами складається акт обстеження технічного стану об'єкта (додаток 5). Після підписання акта обстеження технічного стану об'єкта замовник передає об'єкт під охорону, що засвідчується складанням і підписанням відповідного двостороннього акта.

Як передбачено п. 2.6 договору, охорона забезпечує збереження товарно-матеріальних цінностей, переданих охороні у відповідності з актами приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей (додаток 7). Балансова вартість і конкретизація товарно-матеріальних цінностей відбувається на підставі даних бухгалтерського обліку замовника.

Відповідно до п. 5.9 договору, у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно з договором, замовник зобов'язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Вартість людино/години на об'єкті охорони складає 24 грн/год. (п. 7.1 договору).

Згідно з п. 7.2 договору вартість надання охоронних послуг обчислюється з розрахунку перебування на об'єкті охорони протягом місяця 35 умовних охоронників на добу (фактична кількість забезпечених цілодобових постів) згідно з дислокації постів, а також наявної фактичної кількості охоронників в черговій зміні, виходячи із полуторного складу кількості охоронників, необхідного для забезпечення одного цілодобового посту або 100% наповненням.

Загальна сума щомісячної плати за договором вираховується шляхом перемноження: вартості людино/години на об'єкті охорони (24 грн/год.), кількості годин у добі (24), середньої кількості діб на місяць (30,5), кількості цілодобових постів охорони відповідно до дислокації (3,5); та складає 61488 грн, без ПДВ (п. 7.3 договору).

Відповідно до п. 7.4 договору оплата щомісячної суми договору за надані послуги здійснюється протягом місяця, що слідує за звітним.

Як передбачено п. 7.5 договору, охоронне агентство зобов'язане надати замовнику акти про надання охоронних послуг до 2 числа місяця, наступного за звітним; в акті про надання охоронних послуг охоронне агентство вказує ціну наданих послуг з урахуванням відшкодування понесених штрафних санкцій, зменшення вартості послуг, виходячи із фактичного забезпечення кількості постів охорони та коефіцієнту наповнення постів, іншої шкоди, спричиненої замовнику неналежним виконанням умов договору; замовник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення (претензію) щодо викладеного в акті про надання охоронних послуг. У разі не підписання замовником акта протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного в акті, такі послуги вважаються наданими належним чином.

Договір набирає чинності з 01.08.2017 р. і діє до 01.08.2018 р. (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 10.2 договору за згодою сторін, термін дії договору може бути продовжений, на строк не більше ніж на один календарний рік, після письмового укладання та підписання сторонами додаткової угоди.

01.08.2017 р. уповноваженими представниками сторін підписано та скріплено печатками юридичних осіб акт обстеження технічного стану об'єкта замовника та акт приймання об'єкта під охорону.

Додатковою угодою від 01.05.2018 р. № 1 до договору сторони вирішили розірвати (припинити дію) договору за взаємною згодою з 01.05.2018 р.

На виконання умов укладеного договору позивачем було надано, а відповідачем було прийнято послуги на загальну суму 213977,00 грн, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, а саме:

- акт приймання виконаних робіт від 31.01.2018 р. № 00381 на суму 55440,00 грн;

- акт приймання виконаних робіт від 28.02.2018 р. № 00383 на суму 53152,00 грн;

- акт приймання виконаних робіт від 31.03.2018 р. № 00395 на суму 53113,00 грн;

- акт приймання виконаних робіт від 30.04.2018 р. № 00407 на суму 52272,00 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками уповноваженими представниками обох сторін.

10.03.2018 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 004 з вимогою сплатити заборгованість.

На виконання умов укладеного договору відповідач частково погасив заборгованість у сумі 28400,00 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору не виконав свого обов'язку щодо вчасної та повної оплати за надані послуги, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 185577,00 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже було встановлено, на виконання умов укладеного договору позивачем було надано, а відповідачем було прийнято послуги на загальну суму 213977 грн, відповідач, в свою чергу, оплатив надані послуги частково у сумі 28400,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання охоронних послуг № 01-08/2017 від 01.08.2017 р. у розмірі 185577,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що позивачем документально не підтверджено факту наявності заборгованості за надані послуги з охорони, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами акти приймання виконаних робіт без жодних зауважень.

За умовами укладеного договору та відповідно до норм чинного законодавства України вбачається, що саме підписанням актів виконаних робіт (наданих послуг) сторони договору підтверджують факт їх надання і приймання.

Відповідач у свою чергу, жодним документом не підтвердив того, що за вказаний період об'єкт не охоронявся та позивачем не надавалися послуги з охорони.

Посилання скаржника на те, що позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору, колегія теж вважає необґрунтованими, оскільки вжиття таких заходів є правом позивача, а не його обов'язком.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 8379,17 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.9 укладеного договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно з договором, замовник зобов'язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача 8379,17 грн пені, розмір якої перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

За неналежне виконання умов укладеного договору позивач також нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1550,76 грн інфляційних втрат та 803,00 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1550,76 грн інфляційних втрат та 803,00 грн 3% річних є обґрунтованими, арифметично правильними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. у справі № 909/527/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватну науково-виробничу компанію "Інтербізнес".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.04.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.П. Зубець

С.А. Пашкіна