РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2019Справа № 910/891/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА"

про стягнення 9234,96 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" про стягнення 9234,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" на підставі договору № 202.17.23739337 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 06.10.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу ВАЗ 11183 державний номерний знак НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" позивач просить стягнути з останнього витрати, пов'язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 9234,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

11.02.2019 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

22.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що 16.10.2018 відповідач здійснив страхову виплату на рахунок постраждалої особи у сумі 13000,00 грн., у зв'язку із чим, на думку відповідача, ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" виконав свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі.

05.03.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на відзив.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 13.03.2018 в м. Харкові, вул. Клочківська, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_4.

Згідно із постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 у справі №638/4055/18 дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу ВАЗ 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, пункту 13.1 Правил дорожнього руху.

Вказаною вище постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до рахунку №ЗиФ-0379957 від 15.03.2018 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 становить 16706,46 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору №202.17.23739337 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 06.10.2017, укладеного з ОСОБА_2 (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом KIA Sportage реєстраційний номер НОМЕР_4 були застраховані у позивача.

Позивачем затверджено страховий акт №3.18.515-1 від 10.04.2018 згідно із яким у зв'язку із настанням 13.03.2018 страхового випадку, позивач вирішив здійснити виплату страхового відшкодування в загальній сумі 9234,96 грн.

На підставі страхового акта №3.18.515-1 від 10.04.2018 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9234,96 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ЦО01196 від 10.04.2018.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ВАЗ 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2684343 термін дії з 18.01.2018 по 17.01.2019 (згідно із відомостями з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом ВАЗ 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 9234,96 грн. в межах ліміту відповідальності по майну згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2684343.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору №202.17.23739337 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 06.10.2017, у зв'язку із настанням страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9234,96 грн. шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації перерахування, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ЦО01196 від 10.04.2018.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом ВАЗ 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АМ/2684343 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вказувалося вище, вина водія транспортного засобу ВАЗ 11183 реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, встановлена постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 у справі №638/4055/18.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із п. 7.38, п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2017, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років, у зв'язку із чим, при визначені вартості відновлювального ремонту коефіцієнт фізичного зносу, згідно з п. 7.38 Методики, не визначається.

В пункті 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, вирахування коефіцієнту фізичного зносу при визначені вартості відновлювального ремонту KIA Sportage реєстраційний номер НОМЕР_4 не здійснюється.

Відповідно до рахунку №ЗиФ-0379957 від 15.03.2018 вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля становить 16706,46 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження автомобіля НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача. Розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля також підтверджений матеріалами справи.

Виплата позивачем страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 9234,96 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ЦО01196 від 10.04.2018.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2684343 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн. Отже, вирахування франшизи не здійснюється.

У відповідності до п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.08.2018 позивач направив на адресу відповідача заяву вих. №4313/3.18.515 від 27.08.2018 про виплату страхового відшкодування.

З урахуванням наведеного, строк для виплати відповідачем страхового відшкодування визначений в п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є таким що настав.

Відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що 16.10.2018 ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" здійснено страхову виплату на рахунок постраждалої особи у сумі 13000,00 грн., що свідчить про виконання відповідачем свого зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі.

Оцінюючи заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом вище, виплата страхового відшкодування за договором №202.17.23739337 добровільного страхування наземних транспортних засобів від 06.10.2017 була здійснена 10 квітня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №ЦО01196 від 10.04.2018.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі полісу №АМ/2684343 в сумі 13000,00 грн. 18 жовтня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №4886 від 16.10.2018, тобто вже після здійснення позивачем виплати страхового відшкодування.

Отже, на момент здійснення зазначеної виплати відповідачем вже існували обставини, які давали останньому підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача як особи, що виплатила страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_2, мала до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таке право вимоги до відповідача в частині виплати страхового відшкодування страхувальник (ОСОБА_2М.) передав позивачу з моменту отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів, тобто з 10.04.2018, і саме з цього часу страхувальник (ОСОБА_2М.) став належним отримувачем страхового відшкодування згідно полісу №АМ/2684343 в силу вимог чинного законодавства та умов договору страхування.

Враховуючи вище наведене, виплата відшкодування відповідачем потерпілій особі не може бути прийнята в якості належного виконання зобов'язань, що виникли в результаті заподіяння шкоди, оскільки на момент здійснення такої виплати потерпілий не мав правових підстав для її отримання.

Більш того, як встановлено судом вище заяву вих. №4313/3.18.515 від 27.08.2018 про виплату страхового відшкодування позивач направив на адресу відповідача 29.08.2018, у зв'язку із чим, відповідачу було відомо про здійснення позивачем виплати потерпілій особі за договором добровільного страхування.

При цьому, зі змісту ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на відповідача покладено обов'язок на вчинення дій по з'ясуванню факту звернення потерпілої особи та отримання нею страхової виплати за договором добровільного страхування. Однак, відповідача зазначених дій не вчинив.

З огляду на вище викладене, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача та такими, що не спростовують правомірності заявлених позивачем вимог.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє повністю позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" про стягнення 9234,96 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" (04053, м. Київ, вулиця ОБСЕРВАТОРНА, будинок 17, ЛІТ.А, ідентифікаційний код 21626809) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ" (01004, м. Київ, вулиця ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 15/2; ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування у сумі 9234,96 грн. та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.04.2019.

Суддя О.В. Гулевець