ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/5409/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Вайнер Є.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 04.04.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 (повний текст підписано 14.09.2018)

у справі №910/5409/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про зобов'язання виконати платіжне доручення

В судовому засіданні 04.04.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 Фізична особа - підприємець Литвин Максим Сергійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зобов'язання виконати платіжне доручення.

Позов обґрунтований тим, що позивач надав відповідачу для виконання платіжне доручення №1 від 29.04.2015 для здійснення переказу грошових коштів у розмірі 53000,00 грн. з рахунку Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича НОМЕР_3, банк платника ПАТ КБ "Приватбанк", код банку 305299 на рахунок Литвина Максима Сергійовича, рахунок зарахування НОМЕР_2, банк одержувача ПАТ "Сбербанк Росії", код банку 320627, однак вказане платіжне доручення відповідачем виконане не було, у зв'язку з чим позивач просить зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення №1 від 29.04.2015.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 у справі №910/5409/18 в позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що банківський рахунок НОМЕР_3 не є предметом спірного договору банківського рахунку, невиконанням умов якого обґрунтовано позов, позивачем не доведено належності йому рахунку НОМЕР_3, відсутні підстави для зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення №1 від 29.04.2015.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 04.10.2018 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд надав неправильну оцінку доказам, посилаючись на те, що позивачем не було доведено, що останній є володільцем банківського рахунку НОМЕР_3, зокрема, не надано доказів щодо відкриття позивачем вказаного рахунку.

На переконання апелянта, відповідачем не наведено передбачених законодавством підстав, які б надавали право відповідачу не виконувати спірне платіжне доручення №1 від 29.04.2015.

Апелянт вказує, що суд не звернув належної уваги, що у відповідача наявна витребувана судом інформація про рух коштів по рахунках, які належать позивачу, але відповідач умисно ухиляється від надання даної інформації.

Звертає увагу на наявність судової практики в аналогічних правовідносинах, зокрема, рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4466/15, яким задоволено позов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 01.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу позивача залишено без руху, з огляду на відсутність даних щодо зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України у справі №910/5409/18 2 643,00 грн. судового збору, сплаченого за квитанцією №6964 від 04.10.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у справі №910/5409/18 відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.02.2019.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 21.02.2019 представником позивача було заявлено клопотання щодо зобов'язання відповідача виконати вимоги ухвали Господарського суду першої інстанції від 24.07.2018.

Після відхилення колегією суддів вищевказаного клопотання, представником позивача адвокатом ОСОБА_3 було заявлено про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М. судді Михальська Ю.Б. та Тищенко А.І., в якому останній зазначає про сумніви в неупередженості та об'єктивності суддів у зв'язку з порушенням останніми принципу безсторонності, які прийняли до уваги пояснення відповідача та відмовили у заявленому представником позивача клопотанні, чим позбавили позивача права на справедливий та неупереджений розгляд справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №910/5409/18 заяву представника позивача адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Скрипці І.М., Михальській Ю.Б. та Тищенко А.І. у справі №910/5409/18 визнано необґрунтованою.

Передано справу №910/5409/18 для визначення автоматизованою системою у відповідності до ст. 32 ГПК України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений представником позивача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 заяву представника позивача адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Скрипки І.М., Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі №910/5409/18 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_3 про відвід суддів Скрипці І.М., Михальській Ю.Б. та Тищенко А.І. від розгляду справи №910/5409/18.

Матеріали справи повернуто колегії суддів 04.03.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №910/5409/18 розгляд справи призначено на 04.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 задоволено клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_3 про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 заяву представника позивача ОСОБА_4 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції повернуто заявнику без розгляду.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні в приміщенні Північного апеляційного господарського суду 04.04.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач та його представник в судове засідання апеляційної інстанції 04.04.2019 (ні до Північного апеляційного господарського суду, ні до Господарського суду Дніпропетровської області, якому було доручено забезпечення проведення відеоконференції) не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка позивача та його представника обов'язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитку печатки підприємця, Фізичній особі-підприємцю Литвину Максиму Сергійовичу 04.01.2011 відкрито у ПАТ КБ "Приватбанк" поточні рахунки для здійснення підприємницької діяльності: поточний рахунок 4568 та поточний картковий рахунок 0057. У вказаній заяві зазначено, що підписавши цю заяву Фізична особа-підприємець Литвин Максим Сергійович погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг (ще розміщені на сайті банку), тарифами банку, які разом з цією заявкою та карткою із зразками підписів та відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування.

Судом встановлено, що 17.01.2011 Фізична особа-підприємець Литвин Максим Сергійович подав відповідачу заявку на підключення (авторизацію) користувачів електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів, яка була прийнята відповідачем.

До позову позивачем надано документ, що має назву платіжне доручення №Е0528L09T8 від 28.05.2014, за яким грошові кошти у розмірі 54375,05 грн. перераховані з рахунку 4568 на рахунок 4568, отримувачем якого зазначено Литвина Максима Сергійовича підприємця; призначення платежу - "сальдо счета согласно приказа 6695879". Вказаний документ не містить штампів банку та містить вказівку про проведення банком 28.05.2014.

Судом встановлено, що 29.04.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою-вимогою від 29.04.2015, відповідно до якої просив у термін три операційних дні з моменту надходження платіжного доручення від 29.04.2015 № 1 - виконати платіжне доручення від " 29" квітня 2015 № 1 на переказ коштів: шляхом списання з рахунку ФОП Литвина Максима Сергійовича НОМЕР_3 ПАТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299 грошових коштів в загальній сумі 53000,00 грн. та перерахувати їх на рахунок Литвина Максима Сергійовича ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_1 НОМЕР_2, відкритий у ПАТ "СБЕРБАНК РОСІЇ". МФО 320627 Призначення платежу: Перерахування власних коштів Литвин Максим Сергійович ІПН НОМЕР_1.

Судом встановлено, що до вказаної вимоги позивачем було долучено платіжне доручення №1 від 29.04.2018 (у двох примірниках), що містить такі реквізити: платник - Фізична особа-підприємець Литвин Максим Сергійович, дебет рах. НОМЕР_3, банк платника ПАТ КБ "Приватбанк"; одержувач Литвин Максим Сергійович, кредит рах. № 7760, банк одержувача ПАТ "Сбербанк Росії", на суму 53000,00 грн.

Вказані документи були отримані відповідачем 30.04.2015, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком №9216 від 29.04.2015 та повідомленням про вручення №387.

Судом встановлено, що станом на момент подання позову до суду та розгляду спору по суті переказ за платіжним дорученням проведений відповідачем не був, доказів протилежного суду не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він надав відповідачу для виконання платіжне доручення №1 від 29.04.2015 для здійснення переказу грошових коштів у розмірі 53000,00 грн. з рахунку Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича НОМЕР_3, банк платника ПАТ КБ "Приватбанк", код банку 305299 на рахунок Литвина Максима Сергійовича, рахунок зарахування НОМЕР_2, банк одержувача ПАТ "Сбербанк Росії", код банку 320627, однак вказане платіжне доручення відповідачем виконане не було, у зв'язку з чим позивач просить зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення №1 від 29.04.2015.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що банківський рахунок НОМЕР_3 не є предметом спірного договору банківського рахунку, невиконанням умов якого обґрунтовано позов, позивачем не доведено належності йому рахунку НОМЕР_3, відсутні підстави для зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення №1 від 29.04.2015.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 1071 ЦК України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Клієнт є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, а права власності є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України.

Право розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в банку, надане лише власникові рахунку.

Відповідно до положень ЦК України, зокрема статті 1074, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

У листі Департаменту платіжних систем Національного банку України від 23.11.2004 № 25-118/1918-12202 "Про облік недіючих рахунків" до недіючих рахунків віднесено рахунки, за якими протягом тривалого часу не здійснювалися операції, із власниками яких банком утрачений зв'язок та зазначено, що кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, 28.05.2014 відповідно до платіжного доручення №Е0528L09T8 грошові кошти у розмірі 54375,05 грн. перераховані з рахунку 4568 на рахунок 4568, отримувачем якого зазначено Литвина Максима Сергійовича підприємця; призначення платежу - "сальдо счета согласно приказа 6695879".

Позивач вказує, що жодних розпоряджень на здійснення переказу грошових коштів з рахунку 4568 він не надавав та зазначає, що 10.03.2015 позивачем було отримано в системі "Приват24" повідомлення про те, що кошти з рахунків позивача переведені на балансовий рахунок 2903 в зв'язку з тим, що НБУ зупинив роботу банків в Криму, операцію по рахунку слід вважати помилковою.

Згідно пункту 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

У п.п. 2.5 вищеназваної постанови зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктами 19.1, 19.2 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2013 № 492 визначено, що зміною рахунку клієнтів уважається процедура відкриття нових рахунків і закриття раніше відкритих рахунків клієнтів не за їх ініціативою, у результаті проведення якої змінюються всі або окремі (один або кілька) банківські реквізити клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку; зміна рахунків клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку; зміна рахунків клієнтів здійснюється банком у разі: проведення реорганізації в межах одного банку; проведення реорганізації банків шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення; зміни місцезнаходження банку, у результаті якої змінюється код банку; змін порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів (у тому числі рахунків клієнтів, за якими операції не здійснювалися протягом трьох років і більше та на яких є залишки коштів).

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 № 280, рахунок 2903 "Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками" призначений для обліку кредиторської заборгованості банку перед клієнтами за недіючими рахунками.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

За приписами ст. 21.1 Закону ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (ст. 1.35 Закону).

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону).

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону).

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону).

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону).

Отже, відповідно до листа НБУ від 23.11.2014 №25-118/1918-12202 кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

Враховуючи викладене, посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не доведено, що позивач є володільцем банківського рахунку НОМЕР_3, зокрема, не надано доказів щодо відкриття позивачем вказаного рахунку є безпідставним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дотримався встановлених законом правил переказу коштів та ініціював в належний спосіб переказ коштів на рахунок НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Сбербанк», МФО 320627, згідно з платіжним дорученням № 1 від 29.04.2015 на суму 53 000,00 грн.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що було зроблено позивачем.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на вищевказані обставини справи у їх сукупності, відтак дійшов помилкового висновку про відмову в позові.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича з підстав, викладених в ній підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 у справі №910/5409/18 підлягає скасуванню з підстав, викладених вище, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв'язку з задоволенням позову, судові витрати за подання позовної заяви покладаються на відповідача, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання останнім апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Литвина Максима Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 у справі №910/5409/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2018 у справі №910/5409/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Зобов'язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) виконати платіжне доручення №1 від 29.04.2015 на переказ коштів шляхом перерахування з рахунку Фізичної особи - підприємця Литвина Максима Сергійовича (49000, м. Дніпро, вул. Радісна, буд. 118-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти в загальній сумі 53000,00 грн. на рахунок Фізичної особи - підприємця Литвина Максима Сергійовича (49000, м. Дніпро, вул. Радісна, буд. 118-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Сбербанк», МФО 320627 призначення платежу: перерахування власних коштів Литвин Максим Сергійович ІПН НОМЕР_1.

5. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) на користь Фізичної особи - підприємця Литвина Максима Сергійовича (49000, м. Дніпро, вул. Радісна, буд. 118-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1762,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) на користь Фізичної особи - підприємця Литвина Максима Сергійовича (49000, м. Дніпро, вул. Радісна, буд. 118-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2 643,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

8. Матеріали справи №910/5409/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 12.04.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б.Михальська

А.І. Тищенко