ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/611/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря,

секретар судового засідання - І.В. Іванов,

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС"

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2016, прийняте суддею Оборотовою О.Ю., м. Одеса, повний текст складено 16.09.2016,

у справі № 916/611/16

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС"

про стягнення 105 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016 ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" (далі - ТОВ "МБК", Товариство) з позовом про стягнення 105 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем права позивача, як учасника Товариства, на отримання в повному обсязі дивідендів шляхом неналежного виконання відповідного рішення Загальних зборів учасників ТОВ "МБК".

07.09.2016 (вх. 2-4678/16) до Господарського суду Одеської області надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, яка містить додаткові вимоги щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС», оформленого протоколом №2 від 02.12.2015, в частині вирішення питання щодо невиплати отриманого та нерозділеного прибутку за 2014 рік у розмірі 400000 грн., визначеного пунктом 3 Порядком денного, а також стягнення 3% річних у сумі 2470грн.

Оскільки у вказаній заяві позивач одночасно змінив і предмет, і підставу позову, Господарський суд Одеської області відмовив у задоволенні даної заяви та розглядав по суті раніше заявлені позовні вимоги.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2016 позов задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» на користь ОСОБА_2 105 000 грн. 00 коп. заборгованості з виплати дивідендів, витрати за правову допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1575,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог щодо стягнення заборгованості з виплати дивідендів та їх відповідністю вимогам чинних нормативно-правових актів. Стосовно клопотання позивача про стягнення з відповідача вартості понесених ним витрат на послуги адвоката у сумі 1900 грн., суд задовольнив його частково у сумі 1000 грн., з огляду на те, що, незважаючи на підготовку позовної заяви, вказана заява не була подана адвокатом, і представництво у справі також здійснював не адвокат, а представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діяли на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.09.2015 за № 1293.

Не погодившись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду (у подальшому матеріали справи були передані до Південно-західного апеляційного господарського суду у зв'язку з ліквідацією Одеського апеляційного господарського суду) з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи. Так, скаржник зазначив, що згідно з рішенням загальних зборів учасників ТОВ "МБК", яке було оформлене протоколом № 2 від 02.12.2016, Товариство повинно було використати отриманий та нерозподілений прибуток за 2014 рік у розмірі 400000 грн. для збільшення обігових коштів відповідача, тобто фактично загальні збори Товариства прийняли рішення не розподіляти прибуток товариства. Відтак, на думку відповідача, оскаржуваним рішенням господарський суд першої інстанції проігнорував положення Закону України «Про господарські товариства» та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та втрутився в господарську діяльність ТОВ "МБК", підмінивши вищий орган управління Товариства. Крім того, скаржник вказав, що із наданих позивачем документів неможливо встановити взаємопов'язаність понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката із даною справою, проте суд не розібрався у даному питанні та стягнув з товариства на користь позивача витрати на оплату послуг адвоката у вищевказаному розмірі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 апеляційне провадження у справі №916/611/16 зупинено до розгляду справи №916/975/16 по суті у зв'язку з пов'язаністю даних справ.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 прийнято справу № 916/611/16 до провадження колегією суддів даного суду у складі головуючого судді Поліщук Л.В., суддів: О.Ю. Аленіна, М.А. Мишкіної, а ухвалою від 18.02.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №916/611/16, розгляд справи призначено на 19.03.2019 о 14:30 год.

Відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу до Південно-західного апеляційного господарського суду не надходив.

У судовому засіданні 19.03.2019 суддею Мишкіною М.А. заявлено самовідвід у даній справі.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.03.2019 заяву судді Мишкіної М.А. про самовідвід у справі №916/611/16 задоволено; справу № 916/611/16 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого протоколом від 20.03.2019, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2019 прийнято справу № 916/611/16 до провадження у новому складі колегії суддів та призначено розгляд справи на 10.04.2019 о 15:00 год.

10.04.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яка мотивована неможливістю представника ТОВ "МБК" бути присутнім у даному судовому засіданні у зв'язку із терміновим відрядженням до м. Києва. Окрім цього, відповідач зазначив, що виникла необхідність подання нових доказів у даній справі.

Судова колегія відхилила вказане клопотання з огляду на те, що, по-перше, відповідачем не надано доказів направлення його представника у відрядження, а по-друге, явка сторін не визнавалась обов'язковою.

Що стосується посилання товариства на необхідність подання нових доказів у даній справі, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Проте відповідач не скористався своїм правом на подання суду апеляційної інстанції доказів, які не були подані до суду першої інстанції разом із доказами неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, а лише голослівно вказав про необхідність подання нових доказів, не зазначивши, що заважало йому надати їх раніше (апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" на рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2016 у даній справі була прийнята до провадження судом апеляційної інстанції ще 03.10.2016) або разом із клопотанням про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.04.2019 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" створено на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Південна будівельна компанія», оформленого протоколом № 1 від 19.03.2002, та 25.03.2002 зареєстровано Малиновською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради за №03567960Ю0021068.

Згідно з новою редакцією Статуту названого товариства, затвердженою Загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» від 09.07.2008 (протокол № 27), ОСОБА_2 з 19.03.2002 є засновником та учасником даного товариства та володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 25%. Іншим учасником Товариства з часткою 75% статутного капіталу є ОСОБА_5.

Відповідно до пункту 9.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» (чинною на момент проведення Загальних зборів) вищим органом управління товариства є загальні збори учасників товариства.

Підпунктом 7 пункту 9.3 Статуту передбачено, що затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів Товариства, затвердження звітів і висновків Ревізійної комісії, розподіл прибутку та збитків Товариства, визначення строку та порядку виплати частки прибутку відноситься до виняткової компетенції Зборів учасників.

30 березня 2015 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС», рішення яких оформлені протоколом від 30.03.2015 № 1.

Відповідно до вказаного протоколу на загальних зборах учасників Товариства були присутні ОСОБА_5 та ОСОБА_2

На розгляд зборів винесено наступний порядок денний:

1. Затвердження балансу та фінзвіту за 2014р.

2. Розподіл прибутку за 2014р.

На вказаних зборах одностайно були прийняті рішення про затвердження балансу та фінансового звіту за 2014р.; здійснено розподіл чистого прибутку, частку якого в розмірі 800 тис. грн. вирішено направити на виплату дивідендів, а залишок нерозподіленого прибутку залишено в розпорядженні підприємства, виплати вирішено виконати прямо пропорційно долі внесків учасників в Статутний фонд: 75% прибутку - ОСОБА_5, 25% - ОСОБА_2; виплату дивідендів визначено здійснити в період березень-жовтень 2015р.

01 квітня 2015 року на поточний рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 була зарахована частина дивідендів від ТОВ «МБК» у розмірі 95000 грн., що підтверджується листом Публічного Акціонерного Товариства Акціонерного Банку «Південний» №221-22819 від 29.04.2016.

02 грудня 2015 року проведені Загальні збори учасників ТОВ «МБК», якими по другому питанню прийнято рішення у зв'язку з відсутністю у Товариства вільних коштів для виплати дивідендів, згідно протоколу Загальних зборів № 1 від 30.03.2015 року та необхідністю поповнення обігових коштів Товариства - не виплачувати отриманий та не розподілений прибуток за 2014 рік у розмірі 400000,00 (чотириста тисяч) гривень та використати ці кошти для збільшення обігових коштів Товариства.

Як зазначив позивач, дивіденди не були сплачені йому відповідачем у повному обсязі у визначені статутом та рішенням загальних зборів строки, а тому ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Одеської області за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України визначено, що учасники господарського товариства мають право в порядку, встановленому установчими документами товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Аналогічні положення передбачені ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», згідно якої учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів, що також закріплено у п. 5.1.2 Статуту ТОВ «МБК».

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу (ч. 1 ст. 98 ЦК України).

Частиною 4 ст. 145 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до частини 1 ст. 59, пункту «д» статті 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів).

Розділом 8 Статуту ТОВ «МБК» (у редакції від 09 липня 2008 року, чинній на момент винесення рішення загальних зборів від 30.03.2015) передбачено, що чистий прибуток, одержаний після сплати процентів по кредитам банків, сплати податків та інших платежів до бюджету, залишається у повному розпорядженні Товариства, яке визначає напрями його використання.

Пунктами 8.2-8.5 Статуту ТОВ «МБК» передбачені строки та порядок сплати частки прибутку Товариства (дивідендів), відповідно до яких виплата частки прибутку проводиться один раз на рік, у безготівковій формі, протягом першого кварталу року, який йде після звітного, при цьому, умови виплати часток прибутку можуть змінюватися у відповідності з рішенням Загальних зборів Учасників.

Як вище зазначалось, 30 березня 2015 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «МБК», оформлені протоколом №1. На вказаних зборах був затверджений баланс та фінансовий звіт товариства за 2014 рік та прийнято рішення здійснити розподіл чистого прибутку наступним чином: частку чистого прибутку у розмірі 800 тис. грн. направити на виплату дивідендів, а залишок нерозподіленого прибутку залишити в розпорядженні підприємства. Також даним рішенням загальних зборів встановлено порядок та строки виплати частини прибутку (дивідендів) учасникам товариства, а саме: виплати дивідендів мають бути прямо пропорційно долі внесків учасників товариства в Статутний фонд: 75% прибутку - ОСОБА_5, 25 % прибутку - ОСОБА_2; виплату дивідендів вирішено здійснити в період з березень-жовтень 2015 року.

Судова колегія зауважує, що рішення Загальних зборів ТОВ «МБК» від 30 березня 2015 року, оформлене протоколом №1 від 30.03.2015, є чинним та оскаржене не було.

Як вбачається із листа Публічного Акціонерного Товариства Акціонерного Банку «Південний» №221-22819 від 29.04.2016 року, 01 квітня 2015 року на поточний рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 була зарахована частина дивідендів від ТОВ «МБК» у розмірі 95 000 гривень.

Отже, відповідно до рішення зборів від 30.03.2015 ТОВ «МБК» повинно було виплатити ОСОБА_2 дивіденди у сумі 200000,00 грн., проте 01.04.2015 сплачена лише частина дивідендів у розмірі 95000 гривень, тобто не доплачено 105000,00 грн.

Пунктом 35 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснено, що господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням.

Враховуючи обставини справи та вищевикладені положення чинного на час виникнення спору законодавства, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про стягнення з ТОВ «МБК» на користь ОСОБА_2 105000,00 грн. заборгованості з виплати дивідендів.

Твердження скаржника про те, що оскаржуваним рішенням господарський суд першої інстанції проігнорував положення Закону України «Про господарські товариства» та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» та втрутився в господарську діяльність ТОВ "МБК", підмінивши вищий орган управління Товариства, оскільки згідно з рішенням загальних зборів учасників ТОВ "МБК", яке було оформлене протоколом № 2 від 02.12.2015, Товариство повинно було використати отриманий та нерозподілений прибуток за 2014 рік у розмірі 400000 грн для збільшення обігових коштів відповідача, тобто фактично загальні збори Товариства прийняли рішення не розподіляти прибуток товариства, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Дійсно, по другому питанню порядку денного загальних зборів учасників Товариства, проведених 02.12.2015, вирішено: у зв'язку з відсутністю у товариства вільних коштів для виплати дивідендів, згідно протоколу загальних зборів №1 від 30.03.2015, та необхідністю поповнення обігових коштів товариства не виплачувати отриманий та не розподілений прибуток за 2014 рік у розмірі 400000 грн. та використати ці кошти для збільшення обігових коштів товариства.

Проте, рішенням Господарського суду Одеської області від 10.09.2018 у справі № 916/975/16, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2019, позов ОСОБА_2 задоволено: визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС", яке оформлене протоколом №2 від 02.12.2015; визнано недійсною редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС", затверджену загальними зборами учасників, оформленого протоколом №2 від 02.12.2015 та зареєстровану Реєстраційною службою Одеського управління юстиції від 03.12.2015 за №0015228; скасовано реєстраційну дію, вчинену державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації громадських формувань Одеського міського управління юстиції від 03.12.2015 №0015228, а також стягнуто з ТОВ "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4134 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 3200 грн.

Рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС", яке оформлене протоколом №2 від 02.12.2015, було визнано недійсним у зв'язку з порушенням ТОВ "МБК" порядку скликання загальних зборів та за відсутності повідомлення позивача, чим порушено корпоративні права ОСОБА_2 на прийняття участі в управлінні цим товариством.

Отже, рішення загальних зборів ТОВ "МБК", яке оформлене протоколом №2 від 02.12.2015 та на яке посилається відповідач, визнано недійсним вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, натомість рішення загальних зборів ТОВ «МБК» від 30 березня 2015 року, оформлене протоколом №1 від 30.03.2015, є чинним та підлягає виконанню Товариством.

Що стосується посилань скаржника на те, що відповідно до вимог Податкового кодексу України ним одночасно з перерахуванням ОСОБА_2 дивідендів в розмірі 95000,00 грн. Товариство, як податковий агент позивача, перерахувало 5000,00 грн. як податок з доходів у вигляді дивідендів у розмірі 5% до бази оподаткування (100000,00 грн), судова колегія зазначає наступне. По-перше, ТОВ «МБК» не надано належних та допустимих доказів перерахування 5000 грн. в якості податку з доходів, по-друге, питання оподаткування не відносяться до компетенції господарських судів України, оскільки стосуються публічно-правових відносин та не можуть бути вирішені в рамках розгляду приватноправового (у даному випадку корпоративного) спору.

Стосовно витрат позивача на оплату послуг адвоката, колегія суддів виходить з нижче викладеного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.123 ГПК України).

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката стосовно подання вищевказаної позовної заяви ОСОБА_2 надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1821 від 04.11.2009, посвідчення адвоката Чайковського О.І. №1586, договір №13/01-16 про надання адвокатських послуг від 13.01.2016, витяг з договору №13/01-16 про надання адвокатських послуг від 13.01.2016, акт виконаних робіт за вказаним договором від 09.03.2016, квитанцію №103 від 10.03.2016 на суму 1900 грн.

У вказаному вище акті виконаних робіт зазначено, що названим адвокатом, у тому числі надано консультації позивачу з правових питань, пов'язаних зі спором щодо порядку нарахування та виплати дивідендів учасникам господарського товариства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове стягнення з відповідача лише вартості понесених позивачем витрат на послуги адвоката у сумі 1900,00 грн., а саме в розмірі 1000,00 грн., з огляду на те, що, незважаючи на підготовку позовної заяви, вказана заява не була подана адвокатом, і представництво у справі також здійснював не адвокат, а представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діяли на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.09.2015 за № 1293.

При цьому судова колегія відхиляє доводи скаржника про те, що із наданих позивачем документів неможливо встановити взаємопов'язаність понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката із даною справою, оскільки ТОВ "МБК" не доведено наявності між сторонами інших спорів щодо стягнення нарахованих дивідендів учаснику господарського товариства.

Враховуючи викладене, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення у даному випадку відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2016 у справі №916/611/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.04.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир