СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Справа № 905/2382/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників учасників провадження у справі про банкрутство:

апелянта - ОСОБА_1 на підставі довіреності №72 від 01.02.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000267 від 02.03.2018,

боржника - ОСОБА_2 на підставі ордеру серія РН-355 №61 від 19.03.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №463 від 22.07.2005,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" (вх.№315 Д/2) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.12.2018, постановлену у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Чорненькою І.К., у справі №905/2382/18

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", м. Маріуполь

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до місцевого господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" в порядку статей 9-12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.12.2018 відмовлено у прийнятті заяви Акціонерного товариства "Сбербанк" про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" з тих підстав, що зазначені у заяві про порушення справи про банкрутство грошові вимоги Акціонерного товариства "Сбербанк" до боржника за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012, які визнані рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15 та становлять 602 673 393, 03грн, є забезпеченими заставою майна боржника відповідно до договору застави від 06.03.2012 та іпотечного договору від 06.03.2012, незалежно від визначеної сторонами цих договорів вартості заставного майна.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття заяви до розгляду, стягнути з боржника судові витрати зі сплати судового збору.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що заявник має підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника як поручителя, який неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредитором протягом 3 місяців після настання строку їх сплати; враховуючи обмеження, встановлені Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки до органів примусового виконання не пред'являлось та на даний час не виконано; сума безспірних вимог кредитора, які в тому числі забезпечені заставою складає 602 673 393, 03грн, із них, сума безспірних вимог кредитора, що не є забезпеченою заставою, складає 453 178 010, 75грн.

На думку апелянта, питання визначення розміру забезпеченої заборгованості боржника не повинно вирішуватись на стадії прийняття заяви про порушення провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сбербанк" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі №905/2382/18; встановлено учасникам справи строк до 12.03.2019 для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; призначено справу до розгляду на 19.03.2019 о 10:00год.

25.02.2019 на виконання ухвали суду від 13.02.2019 від апелянта надійшла заява про порушення провадження у справі про банкрутство вих.№38174/4/06-2 від 13.12.2018 з усіма додатками до неї, що була подана місцевому господарському суду (вх.№2108).

12.03.2019 від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2541), вважає, що апеляційна скарга не містить обґрунтування, у чому полягає незаконність та/або необґрунтованість ухвали суду від 26.12.2018; зазначає, що АТ "Сбербанк" не відмовлявся від забезпечення, а його вимоги повністю забезпечені майном ТОВ "Маріупольський млинкомбінат". За таких обставин, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду від 26.12.2018 - без змін.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019, у зв'язку з відпусткою судді Плахова О.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 19.03.2019 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги.

Представник боржника проти доводів апеляційної скарги заперечує.

Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 15:30год. 02.04.2019.

29.03.2019 від боржника надійшли письмові пояснення (вх.№3202), зазначає, що за умовами іпотечного договору від 06.03.2012 та договору застави від 06.03.2012 заставою (іпотекою) майна ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" забезпечуються всі вимоги АТ "Сбербанк", які виникли за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/КL від 06.03.2012, укладеного з ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай".

О 15:32год. 02.04.2019 судове засідання продовжено; після перерви представник апелянта просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття заяви до розгляду.

Представник боржника просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду від 26.12.2018 - без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники провадження у справі про банкрутство висловили свої доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, з огляду на передбачені статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду у межах справи про банкрутство, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, в обґрунтування своєї заяви АТ "Сбербанк" посилається на наявність грошових вимог до боржника в сумі 602 673 393, 03грн за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012, які визнані рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15, з яких: 453 178 010, 74грн безспірні вимоги; 149 495 382, 29грн вимоги, що забезпечені заставою майна боржника.

Дані вимоги, на думку заявника, підтверджені рішенням Господарського суду Донецької області від 05.07.2016 у справі №905/1923/15, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.09.2016 у справі №905/1923/15, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15, наказами Господарського суду міста Києва у справі №910/28332/15 від 14.01.2016, постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України про відкриття виконавчого провадження №51785294 від 28.07.2016, постановою про виправлення помилки в процесуальному документів віл 02.11.2018 ВП№51785294, Інформаційною довідкою з АСВП стосовно стану виконавчого провадження №51785294 від 11.12.2018.

Згідно заяви Акціонерного товариства "Сбербанк" про порушення справи про банкрутство, заявник зазначає, що грошові вимоги до боржника в сумі 602 673 393, 03грн, за договором про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL від 06.03.2012, є частково забезпеченими майновими активами боржника у розмірі 149 495 382, 29грн за наступними договорами:

- іпотечний договір від 06.03.2012, укладений між АТ "Сбербанк" та ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат";

- договір застави від 06.03.2012,укладений між АТ "Сбербанк" та ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат".

З доданої заявником до заяви про порушення справи про банкрутство копії іпотечного договору від 06.03.2012 вбачається наступне:

"п.1.1. Відповідно до цього договору в забезпечення виконання зобовязань Боржника ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай", які випливають із договору про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL, укладеного між ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай" та АТ "Сбербанк Росії" 06.03.2012 з усіма змінами та доповненнями до нього (Основний договір 1), договору про відкриття кредитної лінії №27-Н/12/24/ЮО/КL, укладеного між ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай" та АТ "Сбербанк Росії" 06.03.2012, з усіма змінами та доповненнями до нього (Основний договір 2), Іпотекодавець ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" передає Іпотекодержателю АТ "Сбербанк Росії" в іпотеку майно, зазначене в пункті 3.1 цього договору.

п. 3.2 За взаємною згодою Сторін заставна вартість Предмету іпотеки складає 106 570 082, 00грн".

З доданої заявником до заяви про порушення справи про банкрутство копії договору застави від 06.03.2012 вбачається наступне:

"п. 1.1. У відповідності до цього договору в забезпечення зобовязань Боржника ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай", які випливають із договору про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО/KL, укладеного між ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай" та АТ "Сбербанк Росії" 06.03.2012 з усіма змінами та доповненнями до нього (Основний договір 1), договору про відкриття кредитної лінії №27-Н/12/24/ЮО/КL, укладеного між ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай" та АТ "Сбербанк Росії" 06.03.2012, з усіма змінами та доповненнями до нього (Основний договір 2), Заставодавець - ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" передаю Заставодержателю - АТ "Сбербанк Росії" в заставу майно, зазначене в п. 3.1 цього договору.

п. 3.2 За взаємною згодою сторін вартість Предмету застави складає 4 495 382, 29грн".

З посиланням на правовий висновок ОСОБА_3 Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.05.2018 у справі №902/492/17, що забезпеченими зобовязаннями в розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство) та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобовязанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволенні за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечуваного договору та чинного законодавства, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимоги кредитора повністю забезпечені заставою майна боржника, що відповідно до статті 14 Закону про банкрутство є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 06.03.2012 між АТ "Сбербанк Росії" (надалі - Банк) і ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" був укладений договір про відкриття кредитної лінії №26-Н/12/24/ЮО-KL, за умовами якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію в доларах США, в межах якої позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 20млн. доларів США, а позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати Банку проценти за користування кредитом, а також повернути Банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та виконати інші його умови.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між Банком та ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" було укладено договір поруки від 03.12.2013, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" свого обов'язку за кредитним договором.

За умовами пункту 4.1. договору поруки поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і боржник.

Відтак, поручитель та боржник в силу приписів статті 554 Цивільного кодексу України солідарно мають зобов'язання перед Банком до того часу, поки зобов'язання за кредитним договором не буде виконано повністю.

Пунктом 4.2. договору поруки передбачено, якщо боржник за кредитним договором допустить прострочення виконання зобов'язання, наступає відповідальність поручителя. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов'язань, їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань поручителем як солідарним боржником.

Як вказує заявник, позичальник належним чином не виконує покладені на нього кредитним договором зобов'язання, а саме в обумовлені строки не здійснив повернення Банку кредиту, процентів за користування кредитом у розмірах та термінах, що передбачено пунктами 1.1., 6.1., 8.1. кредитного договору.

У зв'язку з порушенням позичальником грошових зобов'язань, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15 задоволено позов АТ "Сбербанк Росії" (правонаступником якого є АТ "Сбербанк") та стягнуто з ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" на користь АТ "Сбербанк" заборгованість у розмірі 23 135 150, 72 доларів США, з яких заборгованість за кредитором 19 973 750, 00 доларів США та заборгованість за відсотками в розмірі 3 161 400, 72 доларів США (станом на 30.06.2015), 344 760, 26грн пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією, 895 421, 12 пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, а також витрати зі сплати третейського збору у розмірі 25 500, 00грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15 видано наказ на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15.

28.07.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15.

Як вказує заявник, боржником судове рішення не виконано, станом на дату подання заяви грошових коштів в рахунок погашення боргу до Банку не надходило.

Крім того, заявник посилається на те, що рішенням Господарського суду Донецької області від 05.07.2016 у справі №905/1923/15 (з урахуванням постанови Донецького апеляційного господарського суду ввід 12.09.2016, якою суму заборгованості за відсотками зменшено до 2 077 185, 49 доларів США) в рахунок часткового погашення заборгованості перед АТ "Сбербанк" за кредитним договором звернуто стягнення на майно, що передано в іпотеку відповідно до договору від 06.03.2012, а саме, на комплекс загальною площею 33 472, 20кв.м, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Луніна, буд. 50, що належить на право власності ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат", а саме, шляхом продажу предмета іпотеки АТ "Сбербанк" від свого імені будь-якій третій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною продажу у розмірі 145 млн.грн.

Як вказує заявник, враховуючи обмеження, встановлені Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції", судове рішення до органів примусового виконання не пред'являлося та на даний час не виконано.

Також заявник посилається на те, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 у справі №910/23250/15 в рахунок часткового погашення заборгованості перед АТ "Сбербанк" за кредитним договором звернуто стягнення на предмети іпотеки згідно з іпотечним договором від 06.03.2012, укладеним з ТОВ "Святошино": майновий комплекс загальною площею 5 820, 8кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кричевського Федора, буд. 19; майновий комплекс загальною площею 291, 4кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кричевського Федора, буд. 19; комплекс нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Лібкнехта Карла, буд. 162 шляхом визнання права власності на предмети іпотеки за АТ "Сбербанк".

За розрахунком заявника, розмір заборгованості ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" за кредитним договором, який було стягнуто за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15 і наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15, з урахуванням здійсненого 24.06.2016 погашення заборгованості за рахунок прийняття Банком у власність майна, становить 21 627 020, 39 доларів США та 1 240 181, 38грн і складається з 19 973 750, 00 доларів США заборгованості за кредитом; 1 653 270, 39 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитом; 344 760, 26грн пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією; 895 421, 12грн пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Як вказує заявник, інших погашень за кредитним договором ані позичальником, ані майновими поручителями, ані боржником - фінансовим поручителем за договором поруки здійснено не було.

Заявник зазначає, що сума безспірних вимог кредитора, які у тому числі забезпечені заставою складає 602 673 393, 03грн; сума вимог кредитора, що не є забезпеченими заставою, складає 453 178 010, 74грн, які є безспірними, оскільки підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили; є непогашеними боржником, що підтверджені розрахунком заборгованості та постановою про відкриття виконавчого провадження і підтверджує неплатоспроможність боржника; перевищують сукупний мінімальний розмір вимог встановлений Законом про банкрутство.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з приписами статті 11 Закону про банкрутство, заява про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі. До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Кредитором є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається із матеріалів справи, АТ "Сбербанк" обґрунтовує наявність грошових зобов'язань до боржника укладеними кредитним договором з позичальником - ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай", договорами іпотеки і застави, за якими боржник - ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат", виступив одним із майнових поручителів за виконання ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" зобов'язання за кредитним договором і договором поруки, укладеним з ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" як фінансовим поручителем з якості забезпечення належного виконання ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" зобов'язання за кредитним договором.

Тобто, фінансовий поручитель - ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" та боржник за кредитним договором - ТОВ "Торговий дім "Золотий Урожай" солідарно мають зобов'язання перед Банком.

Як вбачається із матеріалів справи, Банк реалізував своє право звернення до фінансового поручителя про стягнення з нього як солідарного боржника виконання зобов'язання за кредитним договором і рішенням третейського суду стягнуто з ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" на користь Банку заборгованість за кредитним договором.

Доказів виконання рішення третейського суду та виданого Господарським судом м. Києва наказу боржник суду не надав.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами частини 2 статті 589 Цивільного кодексу України, статті 19 Закону України "Про заставу", за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави.

Виражений у грошовій формі розмір зобов'язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов'язань боржника, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору.

Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Згідно зі статтями 553, 554 Цивільного кодексу України, майновий поручитель за договором застави несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником (боржниками) основного зобов'язання як солідарний боржник, а заставодержатель має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає перед заставодержателем в межах взятих на себе зобов'язань, тобто заставодержатель може задовольнити свої вимоги виключно за рахунок предмета застави.

Отже, місцевий господарськи й суд дійшов вірного висновку про те, розмір вимог, що забезпечені майном боржника, встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави.

Поряд з цим, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку тому факту, що між АТ "Сбербанк" і боржником - ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" також укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком в тому ж обсязі, що і боржник.

Відтак, поручитель та боржник є солідарними боржниками перед Банком до того часу, поки зобов'язання за кредитним договором не буде виконано повністю.

Тобто, у спірних правовідносинах боржник виступає не лише майновим, а і фінансовим поручителем.

Згідно з частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як встановлено статтею 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, боржник не є позичальником за основними кредитними договорами, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Згідно матеріалів справи рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15 стягнуто з ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" на користь АТ "Сбербанк" заборгованість у розмірі 23 135 150, 72 доларів США; ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15 видано наказ на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 07.09.2015 у справі №81/15.

28.07.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 у справі №910/28332/15.

Матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення.

В силу статті 546 Цивільного кодексу України, порука, як і застава, є окремими видами забезпечення виконання зобов'язання.

Проте, застава є видом забезпечення виконання зобво'язання, коли за рахунок майна можливо забезпечити майнові інтереси кредитора, натомість, порука полягає у залученні до виконання зобов'язання фінансового поручителя разом із основним боржником, які діють як солідарні боржники перед кредитором.

Суть договору поруки полягає у тому, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов'язується виконати борг боржника замість останнього.

У даному випадку поза увагою місцевого господарського суду залишилась та обставина, що ТОВ "Маріупольський Млинкомбінат" виступив не тільки як майновий поручитель, але й як фінансовий поручитель за договором поруки; згідно мотивувальної частини оскаржуваної ухвали від 26.12.2018, суд першої інстнації не надав оцінки укладеному між АТ "Сбербанк" і боржником договору поруки, внаслідок чого дійшов передчасного висновку, що всі вимоги кредитора забезпечені заставою майна боржника, що стало підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин, що у свою чергу призвело до постановлення передчасної, без дослідження усіх обставин, що мають значення для розгляду заяви АТ "Сбербанк", ухвали про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу, що у постанові Верховного Суду від 06.09.2018 у справі №918/1071/15 викладено наступний правовий висновок: "Закон про банкрутство не пов'язує включення до реєстру вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог.

Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов'язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 4 або 6 черги вимог кредиторів, якщо боржник у справі про банкрутство отримував кредит чи надав фінансову поруку і вона не припинилася, або погашаються (припиняються), якщо боржник у справі є тільки майновим поручителем третьої особи, яка отримувала кредит".

У світлі зазначеного, колегія суддів зазначає, що перевірка обґрунтованості заяви кредитора є завданням підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство. Зазначене питання може бути вирішено судом не за наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, а за наслідками підсумкового засідання суду, на якому виноситься ухвала про санацію боржника чи постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або ухвала про припинення провадження у справі про банкрутство.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи боржника, що апеляційна скарга АТ "Сбербанк" не містить обґрунтування, у чому полягає незаконність та/або необґрунтованість ухвали суду від 26.12.2018, оскільки у будь-якому випадку суд апеляційної інстанції переглядаючи справу має надати оцінку викладеним в апеляційній скарзі обставинам; в силу частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу АТ "Сбербанк" слід задовольнити, ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі №905/2382/18 скасувати, а матеріали справи №905/2382/18 направити на розгляд суду першої інстанції з урахуванням зазначеного.

Щодо вимоги апелянта стягнути з боржника судові витрати зі сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України врегульовано питання розподілу судових витрат.

Частиною 14 вказаної статті встановлено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті.

Оскільки суд апеляційної інстанції не розглядає справу по суті, матеріали справи №905/2382/18 відповідно до положень статті 271 Господарського процесуального кодексу України направляються на розгляд суду першої інстанції, відтак, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 129, 254-255, 269, ч. 3 ст. 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі №905/2382/18 скасувати.

Справу №905/2382/18 передати на розгляд Господарському суду Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.04.2019

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза