ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 Справа №914/38/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.,

при секретарі Малюшевській І.Є.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали справи за позовом: Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради, м.Борислав Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства СТО-ВП, м.Львів

про стягнення 38 107,85 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат

від відповідача: не зявився

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 38, 42, 43 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. Проводилася технічна фіксація судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Суть заяви: Позов заявлено Комунальним підприємством Вододар Бориславської міської ради до Приватного підприємства СТО-ВП про стягнення заборгованості на суму 38 107,85 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2019 відкрито провадження у справі № 914/38/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.02.2019 р.

Ухвалою суду від 11.02.2019 підготовче засідання відкладено на 11.03.2019. 11.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 02.04.2019.

02.04.2019 представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні. Представник позивача письмово повідомив суд про те, що позивач не має наміру укладати мирову угоду з відповідачем, передавати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу чи звертатися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судових засідань, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, повернутими на адресу суду та долученими до матеріалів справи; вимог ухвал суду не виконав, відзиву на позов та доказів погашення заборгованості суду не подав. 11.03.2019 р. відповідач подав на адресу клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки уповноважений представник, який представляє інтереси відповідача перебуває у відпустці та не може зявитися в судове засідання, а директор підприємства не володіє необхідними професійними знаннями. Доказів перебування уповноваженого представника відповідача у відпустці суду не надано. 02.04.2019 року відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки сторонни мають намір укласти мирову угоду. Проте позивач в судовому засіданні заперечив щодо такого клопотання, зазначивши, що відповідач не звертався до позивача з пропозицією про примирення та укладення мирової угоди, відтак відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Слід звернути увагу відповідача на те, що суд обмежений строками розгляду справи, встановленими нормами ГПК України, і сторонам було надано достатньо часу (з 01.01.2019 ухвали про відкриття провадження у справі) для реалізації своїх прав щодо подання пояснень та заперечень по суті спору, щодо ознайомлення із матеріалами справи та представлення письмових доказів, клопотань, заяв, пояснень з урахуванням змісту спірних правовідносин, в тому числі на примирення та укладення мирової угоди. Натомість відповідач не скористався переліченими процесуальними правами в межах строку розгляду справи, а неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, вказуючи на обставини, які не були підтверджені належними та допустими доказами.

Відтак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Отже суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його представника та за відсутності його відзиву на позов, в порядку ст.165 ГПК України за наявними матеріалами.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 02.04.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25.06.2018 при здійсненні працівниками КП «Вододар» обстеження водопостачання міні-маркету «Galicia Bread» по вул. Коваліва, 25 у м. Бориславі, Львівської області, підприємницьку діяльність у якому на момент здійснення перевірки здійснювало Приватне підприємство «СТО-ВП» і виявлено безоблікове водокористування. Цього ж числа комісією в складі представників КП «Вододар»: начальника абонентського відділу ОСОБА_2, начальника виробничо - технічного відділу ОСОБА_3, інженера виробничо - технічного відділу ОСОБА_4 контролера ОСОБА_5 складено акт обстеження водорозбірної арматури в міні-маркеті «Galicia Bread» по вул. Коваліва, 25 у м. Бориславі, Львівської області. Актом встановлено: «що міні-маркет «Galicia Bread» несанкціоновано підключено до мережі централізованого водопостачання та водовідведення, водопровідний ввід діаметром 20 мм., абонентом КП «Вододар» не являється. До опломбування водопровідного вводу допущено не було.» Також факт порушення зафіксовано за допомогою фото зйомки. Від підписання акту представники міні-маркету «Galicia Bread» (ПП "СТО-ВП") відмовились.

11.07.2018 року працівниками КП «Вододар» було проведено припинення водопостачання міні-маркету «Galicia Bread» шляхом опломбування водопровідного вводу пломба №С43182870, що зафіксовано в акті обстеження водопровідної арматури від 11.07.2018 за участю представника ПП «СТО-ВП» - ОСОБА_6

Таким чином, було виявлено безоблікове самовільне несанкціоноване, не погоджене з виробником приєднання до комунального водопроводу.

Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли позадоговірні відносини із відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення.

Договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" (стаття 19) та "Про житлово-комунальні послуги" (стаття 19).

Згідно зі ст. 46 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" (надалі Закон) визначає, що особи, винні у самовільному підключенні споживачів до об'єктів та систем питного водопостачання і водовідведення притягаються до відповідальності згідно із законами України.

Положеннями статті 47 цього Закону передбачено відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, зокрема частиною 1-ю цієї статті визначено, що підприємствам питного водопостачання та централізованого водовідведення, яким заподіяно шкоду юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання та централізованого водовідведення, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання та централізованого водовідведення або шляхом забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до закону.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила № 190).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Правил № 190, вони визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно з п.4.3 Правил № 190 забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів)

Відповідно до п. 3.2. цих Правил № 190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Отже, безоблікове водокористування включає у себе дві самостійні дії - самовільне приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення, та самовільне користування ними.

Згідно з п. 3.3 Правил № 190 у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Приписами п. 3.4. Правил № 190 визначено, що розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Отже, оскільки відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення (за відсутності згоди Позивача та укладеного договору), що зафіксовано у вищеописаному акті, то водокористування Позивача є безобліковим.

Також з наведенного вбачається, що важливим є встановлення початку безоблікового водокористування.

Оскільки термін початку безоблікового водокористування встановити неможливо, КП «Вододар» провело розрахунок втрат води за пропускною спроможністю труби вводу діаметром 20 мм., (діаметр водопровідної труби по внутрішньому перерізі - 17 мм.) при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек., та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу, протягом одного місяця (30 календарних днів). Сума витрат води при безобліковому водокористуванні станом на 25.06.2018 становить 31 459,82 грн.:

3,14 * 0,0172 / 4 * 2 м/с * 24 * 3600с * 30 днів * 26,75 грн. = 31 459,82 грн.

25.06.2018 року на адресу відповідача було надіслано лист із вимогою оплатити втрати води при безобліковому водокористуванні, який ним отримано 10.07.2018 року.

Враховуючи те, що водопостачання фактично було припинено 11 липня 2018 року, КП «Вододар» проведено донарахування витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 26.06.2018 року (дата виявлення порушення) до 11.07.2018 року (дата фактичного припинення порушення), що становить 17 827,23 грн.

3,14 * 0,0172 / 4 * 2 м/с * 24 * 3600с * 17 днів * 26,75 грн. = 17 827,23 грн.

11.07.2018 року адресу відповідача було надіслано лист із вимогою оплатити втрати води при безобліковому водокористуванні за період з 26.06.2018 року до 11.07.2018 року, який отримано ним 18.07.2018 року.

Крім того, 30.11.2018 року рішенням Виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області № 282 внесено зміни до пунктів 1, 2, 3, 4 рішення виконавчого комітету від 14 березня 2018 року № 62 «Про встановлення тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення комунальномупідприємству „Вододар. Так, зокрема, внесено зміни у п. 1 рішення № 62 та встановлено комунальному підприємству „Вододар тариф на послугу з водопостачання для всіх споживачів в розмірі 26,11 грн/м3.

Таким чином позивачем проведено перерахунок нарахованих сум з урахуванням того факту, що відбулась зміна тарифу на послуги з водопостачання.

Сума витрат води при безобліковому водокористуванні станом на 25.06.2018:

3,14 * 0,0172 / 4 * 2 м/с * 24 * 3600с * 30 днів * 26,11 грн. = 30 707,14 грн.

Донарахування витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 26.06.2018 року (дата виявлення порушення) по 11.07.2018 року (дата фактичного припинення порушення 3,14 * 0,0172 / 4 * 2 м/с * 24 * 3600с * 17 днів * 26,11 грн. = 17 400,71 грн.

Суд приймає до уваги перерахунок суми витрат, оскільки у зв'язку з зменшенням тарифу на послуги з водопостачання для всіх споживачів, відповідальність відповідача зменшилася відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 ЦК України.

Таким чином, розмір витрат води при безобліковому водокористуванні після проведеного перерахунку зіставив 48107,85 грн. 11.07.2018 року відповідачем на рахунок позивача сплачено 10 000,00 грн. заборгованості по безобліковому водокористуванні. Таким чином залишається непогашеною сума заборгованості відповідача по безобліковому водокористуванні на час подання позовної заяви в розмірі 38 107,85 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причиновий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях або бездіяльності (діях або бездіяльності його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 908/999/17.

Отже, позивачем доведено наявність усіх складових цивільного правопорушення у діях відповідача.

За таких обставин суд робить висновок про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст. ст. 2, 12, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради до Приватного підприємства СТО-ВП про стягнення заборгованості на суму 38 107,85 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Приватного підприємства СТО-ВП (79049, Львівська область, м. Львів, проспект Червоної Калини,109; ) на користь позивача: Комунального підприємства Вододар Бориславської міської ради (82300, Львівська область, м. Борислав, вулиця В. Великого, 229а, ) 38 107,85 грн. заборгованості та 1 762,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і в строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Повний текст рішення складено 09 квітня 2019 р.

Суддя Гутьєва В.В.