ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 Справа № 914/282/19

За позовом: Львівського міського центру зайнятості,
до відповідача:Головного управління ДФС у Львівській області,
предмет позову: стягнення 17'658,96 грн.
Суддя ОСОБА_1
Секретар судового засідання ОСОБА_2
Представники сторін:
позивача:ОСОБА_3 довіреність № 5 від 25.01.2019,
відповідача:ОСОБА_4 довіреність № 558/9/10.4-02 від 21.01.2019.
Процедури.

1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського міського центру зайнятості до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у звязку із поновленням на роботі у розмірі 17'658,96 грн. Ухвалою від 18.02.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Сторони подали до суду відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення на відповідь.

2. За клопотанням відповідача суд ухвалою від 27.03.2019 призначив судове засідання на 10.04.2019.

Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

3. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 12.08.2013 по 06.08.2014 виплачував незаконно звільненому працівнику Державної податкової служби у Львівській області ОСОБА_5 допомогу по безробіттю. У зв'язку з поновленням останнього на роботі за рішенням суду, відповідач повинен повернути позивачу суму виплаченої допомоги по безробіттю у загальному розмірі 17'658,96 грн.

Заперечення відповідача.

4. Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-34). Зокрема, відповідач зазначив, що рішенням суду ОСОБА_5 поновлено на роботі з 09.07.2013, з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто середній заробіток з відрахуванням суми, виплаченої позивачем. Законодавством передбачено, що застрахована особа повинна повідомляти про наявність рішення суду про поновлення на роботі. У випадку умисного невиконання своїх обовязків, сума виплаченого забезпечення стягується із застрахованої особи. Таким чином, законодавством не передбачено відповідальність роботодавця у вигляді відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю.

Відповідь на відзив (а.с. 40).

5. Позивач заперечив викладені у відзиві обставини. Зокрема зазначив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Головне управління ДФС у Львівській області на підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № 813/6264/13-а поновило ОСОБА_5 на роботі про що видано наказ від 11.08.2015 № 248-о. Водночас, допомога по безробіттю виплачувалася у період з 12.08.2013 по 06.08.2014. Право позивача стягувати з роботодавця суму виплаченої допомоги по безробіттю передбачене Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Заперечення на відповідь (а.с. 43-46).

6. Аргументи відповідача, наведені у запереченні на відповідь на відзив, аналогічні аргументам, наведеним у відзиві.

Фактичні обставини справи.

7. ОСОБА_5, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, 08 липня 2013 року був звільнений з Державної податкової служби у Львівській області у зв'язку зі реорганізацією та скороченням штатної чисельності на підприємстві відповідача. Ця обставина підтверджується наказом № 161-0 від 04.07.2013 (а.с. 22).

8. ОСОБА_5 05.08.2013 подав позивачу заяву про надання йому статусу безробітного (а.с. 13). Позивач наказом № НТ130809 від 09.08.2013 надав ОСОБА_5 статус безробітного, а наказом № НТ131024 від 24.10.2013 призначив та розпочав виплату ОСОБА_5 допомоги по безробіттю. Наказом № НТ131105 від 05.11.2013 позивач скоротив виплату допомоги по безробіттю, а наказом № НТ140807 від 07.08.2014 припинив виплату допомоги по безробіттю, водночас, припинивши реєстрацію безробітного. Зазначені обставини підтверджуються витягом із наказів при прийняті рішення по особі ОСОБА_5 ПК № 00078 (а.с. 14).

9. Відповідно до Додатка 4 до Персональної картки № 00078 про нарахування допомоги по безробіттю та платежі (а.с. 15-19), позивач з серпня 2013 по серпень 2014 року сплатив ОСОБА_5 17'658,96 грн.

10. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № 813/6264/13-а визнано протиправним та скасовано наказ № 161-0 від 04.07.2013 в частині звільнення ОСОБА_5, поновлено ОСОБА_5 на роботі з 09.07.2013 та стягнуто з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за період з 09.07.2013 по 02.07.2015 в розмірі 42'270,64 грн. (а.с. 24-28). Водночас в рішенні суду вказано, що середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 59'929,60 грн. Однак, у зв'язку з виплатою Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_5 17'658,96 грн. допомоги у зв'язку з безробіттям, суд визначив, що стягненню підлягає середній заробіток з відрахуванням суми, виплаченої Львівським міським центром зайнятості.

11. Наказом від 13.10.2015 № 304-о "Про внесення змін та доповнень до наказу ГУ ДФС у Львівській області від 11.08.2015 № 248-0 "Поновлення на посаді" відповідач виклав абзац 1 наказу від 11.08.2015 № 248-0 виклав в такій редакції: "На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 № 813/6264/13-а поновити ОСОБА_5 з 09.07.2013 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу спеціальних перевірок та перевірок окремих платників управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Львівській області…" (а.с. 23).

12. Позивач надіслав відповідачу повідомлення № 10/142 від 11.01.2019 (а.с. 29), в якому просив відшкодувати виплачену допомогу по безробіттю у розмірі 17'658,98 грн. Відповідач кошти не повернув. Листом № 580/9/050-36 від 21.01.2019 зазначив, що ОСОБА_5 був поновлений на роботі з 09.07.2013 та Головним управлінням ДФС у Львівській області було здійснено нарахування та виплату середнього заробітку за вимушений прогул з 09.07.2013 (а.с. 30).

Оцінка суду.

13. Відповідно до частин 1 та 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

14. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі Закон).

15. Пунктами 2, 6, 8 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що суб'єктами страхування на випадок безробіття є застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Об'єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім'ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону. Страховий випадок це, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

16. Частиною 1 статті 6 Закону передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону видом забезпечення за цим Законом, серед іншого, є допомога по безробіттю.

17. Судом встановлено, що ОСОБА_5 втратив роботу з незалежних від нього обставин та у встановленому законодавством порядку був зареєстрований як безробітний. Позивач виплатив ОСОБА_5 допомогу по безробіттю у сумі 17 658,96 грн. (пункти 8, 9 цього рішення).

18. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Згідно з пунктом 34 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Суд установив, що з 09.07.2013 ОСОБА_5 було поновлено на роботі установи відповідача за постановою суду від 22.07.2015.

19. Згідно з частиною 4 статті 35 Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

20. Частиною 1 статті 34 Закону встановлено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

21. Відповідно до пункту 5 Статуту Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості, систему яких складають Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центр зайнятості Автономної республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

22. Таким чином, законодавством передбачено право позивача стягувати з відповідача суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок відповідача як роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Аналогічна правова позиція висвітлена у численних постановах Верховного Суду: від 12.07.2018 № 914/586/17, від 09.07.2018 № 914/1875/17, від 12.06.2018 № 914/2087/17.

23. У звязку із зазначеним, вимоги позивача про стягнення з відповідача 17'658,96 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

24. Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 1'921,00 грн. відшкодування судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (адреса: 79003, Львівська область, місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 35; ідентифікаційний код 39462700) на користь Львівського міського центру зайнятості (адреса: 79060, Львівська область, місто Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок 122; ідентифікаційний код 25555035) 17'658 (сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 96 коп. боргу та 1'921 (одна тисяча девятсот двадцять одна) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.04.2019.

Суддя Рим Т.Я.