РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2019Справа № 910/14472/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

про стягнення 124 764,00 грн. штрафу

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Аскерова К.С.;

від відповідача - Костерний Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" про стягнення 124 764,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при заповненні перевізних документів було невірно зазначено масу вантажу, що було виявлено у процесі перевезення.

Ухвалою суду від 01.11.2018 ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 04.12.2018.

30.11.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, з наступних підстав:

- розпорядженням ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-1-25/315-17 від 08.02,2017 за підписом члена Правління ОСОБА_3 зобов'язано регіональні філії у разі затримки вагонів з неправильно зазначеною масою вантажу застосовувати штрафні санкції відповідно до вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України тільки у разі перевантаження вагона понад його вантажопідйомність. Аналогічне розпорядження було видано в межах регіональної філії «Одеська залізниця» № 10/293 від 10.02.2017;

- у відзиві відповідач заперечив проти алгоритму нарахування позивачем розміру штрафу згідно з вимогами п. 118 Статуту залізниць України;

- відповідач заперечив проти комерційних актів залізниці як доказів на підтвердження відповідальності Відповідача. Так, зокрема зазначив, що всі проведені результати зважування вагонів суттєво різняться між собою, комерційні акти станції Знам'янка були складені тільки 29.05.2018, хоча спірні вагони прибули на попутку станцію Знам'янка 26.05.2018, що є порушенням п. 4 Правил складення актів, при, цьому позивач не обґрунтував правомірність та підставність такої затримки вагонів;

- комерційні акти станції Знам'янка, які були складенні без участі вантажовідправника (Відповідача) в односторонньому порядку за результатами затримки та зважування вагонів, підписані не уповноваженими особами, у зв'язку з чим, є неналежними та недопустимими доказами по справі;

- станом на дату зважування вагонів - 29.05.2018, повірка вказаних ваг станції Знам'янка була прострочена, тому на них не допускалося зважування спірних вагонів Відповідача. Відповідно, результати зважування вагонів на таких вагах з простроченим терміном повірки є недостовірними та не повинні прийматися до уваги. У зв'язку з цим, і затримка, і зважування спірних вагонів на попутній станції Знам'янка були вчиненні залізницею безпідставно.

В судовому засіданні 04.12.2018 було оголошено перерву на 10.01.2019.

17.12.2018 позивачем подана заява про поновлення строку на подання відповіді на відзив. Судом задоволено клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначив, що телеграма ПАТ «Українська залізниця» від 08.02.2017 №Ц-1-25 та телеграма регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 10.02.17 № Н/295 є внутрішніми електронними документами Позивача, які не можуть бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності. Окрім того, зазначив, що враховуючи, що маса тари вагонів була перевірена після їх вивантаження на станції Миколаїв-Вантажний та з урахуванням норми граничного розходження визначення маси нетто, результати зважування по станціям Знам'янка та Миколаїв-Вантажний є тотожними, а також зазначив, що комерційні акти ст. Знам'янка складені з додержанням вимог Правил складення актів, при цьому, станом на час складання комерційних актів ст. Знам'янка 29.05.2018, вагонні ваги СВ-1 50000В2 були повірені 07.09.2017.

22.12.2018 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане 22.12.2018 через загальний відділ діловодства суду клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати та зобов'язати регіональну філію "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" надати належним чином завірені копії наступних документів:

1) акти загальної форми станції Знам'янка Одеської залізниці від 26.05.2018 р. № 51356, №51357;

2) витяг з книги реєстрації комерційних несправностей ГУ-98 станції Знам'янка у період з 26.05.2018 по 29.05.2018 включно;

3) Протокол зважування поїзда з вагонами №№ 95699559, 95670667 від 26.05.2018 р. на станції Знам'янка Одеської залізниці з відображенням у ньому всіх повних відомостей (швидкість руху поїзда та інші відомості);

4) Оригінали для долучення до матеріалів справи Комерційних актів станції Знам'янка від 29.05.2018 р. № 410006/133 та № 410006/134 та Комерційних актів станції Миколаїв-Вантажний від 01.06.2018 р. № 415207/32 та № 415207/33.

Ухвалою суду від 10.01.2019 задоволено клопотання про витребування доказів. Витребувано у регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" належним чином завірені копії наступних документів: 1) акти загальної форми станції Знам'янка Одеської залізниці від 26.05.2018 р. № 51356, №51357; 2) витяг з книги реєстрації комерційних несправностей ГУ-98 станції Знам'янка у період з 26.05.2018 по 29.05.2018 включно; 3) Протокол зважування поїзда з вагонами №№ 95699559, 95670667 від 26.05.2018 р. на станції Знам'янка Одеської залізниці з відображенням у ньому всіх повних відомостей (швидкість руху поїзда та інші відомості); 4) Оригінали для долучення до матеріалів справи Комерційних актів станції Знам'янка від 29.05.2018 р. № 410006/133 та № 410006/134 та Комерційних актів станції Миколаїв-Вантажний від 01.06.2018 р. № 415207/32 та № 415207/33. Зобов'язано регіональну філію "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" витребувані документи направити до Господарського суду міста Києва до 06.02.2019.

08.01.2019 відповідачем подані доповнення по справі №910/14472/18.

07.02.2019 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 10.01.2019 подано оригінали комерційних актів, а також надані пояснення з приводу надання не усіх документів, які було витребувано зазначеною ухвалою.

28.02.2019 також позивачем на виконання вимог ухвали суду долучені копія акту загальної форми станції Знам'янка Одеської залізниці від 26.05.2018 №51356 та копія акту загальної форми станції Знам'янка Одеської залізниці від 26.05.2018 №51357.

У судових засіданнях 07.02.2019, 28.02.2019 судом оголошувались перерви.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року по накладним № 34904490 та № 34904482 зі станції Яготин Південно-Західної залізниці ТОВ «ТЕП «Вертикаль» було відправлено вагони №95699559 та №95670667 з вантажем «зерно кукурудзи», станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, одержувач ТОВ "СП "Нібулон".

Відповідно до накладної №34904490, маса нетто вантажу у вагоні №95699559 становила 64 650 кг.

Відповідно до накладної №34904482, маса нетто вантажу у вагоні №95670667 становила 64 550 кг.

Вказані дані щодо зазначення маси вантажу у вагонах зазначені також у виписках з книги зважування вантажів форми ГУ-36.

Відповідно до накладних № 34904490 та № 34904482 визначено спосіб визначення маси вантажу - на вагонних вагах (150 т) (п. 26 залізничних накладних).

Як стверджує позивач, при проходженні вагону через станцію Знам'янка Одеської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаної відправником у накладних.

Так, 29.05.2018 станцією Знам'янка Одеської залізниці було складено комерційні акти №410006/133 та №410006/134, якими засвідчено, що по прибуттю поїздів проводилось комісійне зважування на тензометричних вагових вагах СВ-1 50000В2 та виявлено:

- вага у вагоні № 95699559, брутто 88300 кг., тара з документа 22600 кг., нетто 65700 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 1050 кг.;

- вага у вагоні № 95670667, брутто 87750 кг, тара з документа 22150 кг., нетто 65600 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 1050 кг.

Також, на підставі переваження станцією Знам'янка були складені акти загальної форми від 29.05.2018 №51402 та від 29.05.2018 №51403.

Після того, 31.05.2018 вантаж прибув на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, та при їх зважуванні 01.06.2018 на 150-ти вагонних вагах було виявлено:

- маса нетто вантажу у вагоні № 95699559 вже має іншу вагу та становить 65650 кг., що більше ніж зазначено у накладній № 34904490 на 1000 кг., про що складено новий Комерційний акт № 415207/32 від 01.06.2018 p.;

- маса нетто вантажу у вагоні № 95670667 вже має іншу вагу та становить 65450 кг., що більше ніж зазначено у накладній № 34904482 на 900 кг., про що складено новий Комерційний акт № 415207/33 від 01.06.2018 р.

Приписами ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України , ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського суду України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України (надалі - Статут) передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно з статті 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З огляду на вказані норми за неправильно зазначену у накладній масу відповідальність несе відправник.

Як встановлено судом, зважування вказаних вагонів проводилось на території станції відправлення Яготин Південно-Західної залізниці - місцях загального користування, про що свідчать пам'ятки № 151 про подавання вагонів, № 172 про забирання вагонів, відомості № 1 №15050022 плати за користування вагонами, відомості № 15050023 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 15.05.2018.

За результатами зважування вказаних вагонів, відправником (Відповідач) були оформлені відповідні перевізні документи на вагон №95699559 (накладна № 34904490), на вагон № 95670667 (накладна № 34904482) із внесенням до відповідних граф накладних маси нетто вказаних вагонів, яка була отримана шляхом зважування на вказаних вище вагонних вагах.

Як вбачається з матеріалів справи у графі 55 накладних №34904490, №34904482 правильність внесених відомостей підтвердив уповноважений представник відповідача Василевський Р.В., у графі 24 накладної № 34904490 "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами та прописом 129350 кг (відповідно до вагону 95699559 маса становить 64 650 кг) та накладної №34904482 "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами та прописом 193 350 кг (відповідно до вагону 95670667 маса становить 64 550 кг). У графі 25 вищевказаних накладних "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України").

Відповідно до ст. 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Маса вантажів визначається відправником (ст. 37 Статуту залізниць України).

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до п. 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони, тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагону, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до п. 7 "Правил приймання вантажів до перевезення" маса вантажів, які перевозяться навалом насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

Даний пункт кореспондується з "Правилами перевезення вантажів навалом і насипом", які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 п. 1.1. яких трактує вантажі, які не потребують упакування, в залежності від фракційного складу перевозяться навалом або насипом. У перевізних документах на ці вантажі у графі "найменування вантажу" проставляється "навалом".

У додатку № 1 до цих правил надано перелік вантажів, які допускаються до перевезення навалом або насипом серед яких зазначено - зернові та зернобобові культури.

Саме тому у графі 20 залізничної накладної зазначено "навал", тому вантаж може бути прийнятим до перевезення лише після зважування.

Крім цього, відповідно до п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що за домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси.

Сторонами в накладних узгоджено порядок визначення маси вантажу на 150-тонних вагонних вагах. Графа 26 залізничних накладних відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів "спосіб визначення маси" заповнюється відправником/залізницею та в ній зазначається спосіб визначення маси.

Залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача, то саме в ній сторони домовились щодо саме цього вагону про спосіб визначення маси.

Як встановлено судом, відповідно до виписки з книги зважування на вагонних вагах станції Яготин Підвенно-Західної залізниці (ф. ГУ-36) за 15.05.2018, вагон №95699559 на станції Яготин зважувався працівником залізниці. Тара вагона склала 22600 кг. При зважуванні встановлено вагу вантажу брутто - 64 650 кг., нетто - 87250 кг.

Також, відповідно до виписки з книги зважування на вагонних вагах станції Яготин Підвенно-Західної залізниці (ф. ГУ-36) за 15.05.2018, вагон № 95670667 на станції Яготин зважувався працівником залізниці. Тара вагона склала 22150 кг. При зважуванні встановлено вагу вантажу брутто - 64 550 кг., нетто - 86700 кг.

Таку вагу зазначено відповідачем у графі 24 залізничних накладних №34904490, 34904482.

Здійснення зважування працівниками залізниці обумовлено тим, що лише у залізниці є такі ваги. Жоден працівник відповідача не володіє в повному обсязі знаннями та навиками роботи з ваговимірювальними засобами та пристроями - у даному випадку для визначення маси у вагоні. Об'єктивно зважування на чужих вагах не мав можливості провести відповідач, оскільки не має ключів доступу до чужого майна, та не має відповідних спеціалістів.

Як зазначено в п. 4.1. Інструкції про порядок застосування засобів вагозважувальної техніки на залізничному транспорті України, яка затверджена Наказом Міністерства Інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 за результатами зважування оформляються перевізні документи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що саме позивачем було зважено вантаж і записано вагу у свою книгу проведення зважування ГУ № 36, відповідач на підставі даних залізниці вніс в п. 24 накладних відомості щодо маси вантажу.

Позивачем не доведено, що на момент заповнення накладних вага вантажу була інша ніж та, що зазначена відповідачем та зафіксована позивачем в книзі зважування на станції відправлення.

З огляду на встановлене судом та зазначене вище, зважування вагонів за накладними № 34904490, №34904482 здійснювалось вантажовідправником спільно з представником залізниці, яким було погоджено дані у накладних із зазначенням маси вантажу у графах 24 та 25.

У разі, якщо відправником зазначено не ту вагу, що зазначено в книзі зважування ГУ-36, залізниця повинна відправити відправника на дозувальну площадку, яку передбачено п. 11 Правил приймання вантажів до перевезення та п. 3 параграфу 66 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності затвердженої Міністерством путей сообщения СССР від 30.12.1978 № ЦФ/3504, якою введено в дію ведення книги зважування ГУ36, та яка є чинною відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 № 1545-ХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів Законодавства СССР".

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

З матеріалів справи вбачається, що по прибутті вагону на станцію Знам'янка, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладних не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт №410006/133 від 29.05.2018 та комерційний акт № 410006/134 від 29.05.2018.

Як вбачається з комерційного акта №410006/133 від 29.05.2018, підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні №95699559, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній № 34904490.

З розділу "Д" комерційного акту №410006/133 від 29.05.2018 вбачається, що внаслідок зважування вагону №95699559 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-1 50000В2 працівником станції Жеребіло в присутності заступника начальника станції Самойленко при зважуванні виявилось брутто 88300 кг., тара з документами 22600 кг, нетто 65700 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 1050 кг.

Як вбачається з комерційного акта №410006/134 від 29.05.2018, підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні №95670667, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній №34904482.

З розділу "Д" комерційного акту №410006/134 від 29.05.2018 вбачається, що внаслідок зважування вагону №95670667 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-1 50000В2 працівником станції Жеребіло в присутності заступника начальника станції Самойленко при зважуванні виявилось брутто 87750 кг., тара з документами 22150 кг, нетто 65600 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону збільшення на 1050 кг.

Суд вважає, що відомості даних комерційних актів не можуть бути належним доказом у справі, оскільки позивач при здійсненні контрольного переважування застосував інший спосіб зважування, ніж при зважуванні вантажу при його прийманні до перевезення на станції Яготин.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 встановлено, що зернові вантажі та насіння, які перевозяться насипом, зважуються із зупиненням та розчепленням вагонів.

Суд на підставі змісту поданих Позивачем комерційних актів встановив, що на станції Знам'янка Одеської залізниці зважування вагонів проводилось на тензометричних статичних вагонних вагах, на станції Миколаїв-Вантажний зважування вагонів проводилось на 150-ти тонних вагах, однак при цьому в актах не зазначено, чи здійснювалось розчеплення вагонів, що є обов'язковою умовою при зважуванні зернових вантажів відповідно до п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення. Зі змісту комерційного акта неможливо достеменно встановити чи правильно визначалась вага вантажу.

При цьому, відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, засоби вимірювальної техніки (ЗВВТ), які використовуються для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, повинні бути повірені органами, акредитованими на право проведення повірки, у відповідності до вимог ДСТУ 2708, ГОСТ 8.453, ТОСТ 7328, ГОСТ 29329, ГОСТ 30414, НД 32 УЗ 0023. Результати повірки також заносяться повірником до технічного паспорта ваг.

Повірка ЗВВТ здійснюється з такими інтервалами: для ЗВВТ, призначених для зважування сільськогосподарських та харчових вантажів - 6 місяців; для ЗВВТ, призначених для зважування решти вантажів, - 12 місяців.

У даному випадку, вантажем, який перевозився залізницею у спірних вагонах є зерно кукурудзи, тобто, він відноситься до сільськогосподарських вантажів, які мають зважуватися на вагах (ЗВВТ), що пройшли повірку з інтервалом у 6 місяців. Згідно наданої Позивачем копії технічного паспорту на ваги станції Знам'янка, останні повірені з інтервалом в 12 місяців як для зважування решти вантажів.

П. 3.4 даної Інструкції чітко передбачено, що не допускається зважування вантажів, що перевозяться залізницями, на таких ЗВВТ, у яких: прострочені терміни повірки згідно з п. 3.2 цієї Інструкції; пошкоджене тавро або пломба повірника; є інші порушення вимог чинних нормативно-правових та нормативно-технічних актів.

Відповідачем встановлено, що тензометричні статичні вагонні ваги СВ-1 50000В2 проміжної станції Знам'янка, на якій були затримані 26.05.2018 р. та зважені 29.05.2018 р. вагони з вантажем Відповідача, повірені 07.09.2017 р. Інформація про дану повірку, вказана у розділах «Д» Комерційних актів станції Знам'янка № 410006/133 від 29.05.2018 p., № 410006/134 від 29.05.2018 р. Наступна повірка даних ваг мала бути проведена не пізніше 07.03.2018 (інтервал 6 місяців).

Отже, станом на дату зважування вагонів - 29.05.2018 p., повірка вказаних ваг станції Знам'янка була прострочена, тому на них не допускалося зважування спірних вагонів Відповідача. Відповідно, результати зважування вагонів на таких вагах з простроченим терміном повірки є недостовірними та не можуть прийматися судом до уваги.

Окрім того, суд вказує, що згідно з п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, комерційні акти складаються, зокрема: на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом; у разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

П. 4.2. Правил комерційного огляду поїздів та вагонів передбачено, що вагони (контейнери), з комерційними несправностями, які потребують перевірки кількості й стану вантажу або його перевантаження; з ознаками крадіжок (проломи стін, покрівлі, підлоги вагона або контейнера; сліди розкриття тари вантажних місць; заварювання на запірному пристрої; несправні провушини стояка дверей та заклади, що свідчать про можливий доступ до вантажу без пошкодження ЗПП), перевіряють на станції виявлення несправності. Перевірку вантажу здійснює не пізніше наступної доби після відчеплення вагона комісія у складі начальника станції (заступника начальника станції, завідуючого вантажним районом, старшого прийомоздавача), прийомоздавача, працівника воєнізованої охорони і, при потребі, представника органів внутрішніх справ на транспорті.

Згідно відомостей графи 49 накладних №№ 34904490, 34904482, датами початку затримки вагонів №№ 95699559, 95670667 значиться 26.05.2018 р. 22:01 год., в той час як зважування вагонів було проведено тільки 29.05.2018 p. Комерційні акти станції Знам'янка були складені тільки 29.05.2018 p., що є порушенням п. 4 Правил складання актів.

Також, судом взято до уваги, що згідно з п. 24 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2015 р. № 735, для досягнення мети товариства та провадження господарської діяльності товариство приймає внутрішні документи, обов'язкові для виконання всіма працівниками і підрозділами товариства.

Відповідно до п.п. 87, 88, 89 Статуту публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2015 р. № 735, колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є правління. Правління діє на підставі законодавства, цього Статуту та положення про нього. Правління підзвітне загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Правління діє від імені товариства у межах, установлених законодавством, цим Статутом і положенням про нього. Діяльність правління регулюється принципами економічної доцільності та спрямована на одержання прибутку. Членом правління може бути фізична особа, яка має повну цивільну дієздатність і не є членом наглядової ради чи ревізійної комісії. Члени правління несуть персональну відповідальність за виконання рішень загальних зборів, наглядової ради та правління.

Згідно з п. 2.7. наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 04.05.2017 р. № 289 «Про введення в дію Положення про регіональну філію «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», у своїй діяльності Філія керується законодавством. Статутом Товариства та внутрішніми документами Товариства, цим Положенням, рішеннями та наказами, прийнятими та виданими органами Товариства та його посадовими особами. Діяльність Філії контролюється правлінням Товариства, рішенням якого є для Філії обов'язковими.

П. 5.5. наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 04.05.2017 р. № 289 «Про введення в дію Положення про регіональну філію «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено, що Директор Філії на підставі довіреності та у межах своїх повноважень видає розпорядчі документи з поточних питань діяльності Філії, обов'язкові для всіх працівників Філії та її Структурних підрозділів, які не повинні суперечити рішенням, наказам та/або розпорядженням Товариства (ПАТ «Укрзалізниця»).

Розпорядженням ПАТ «Укрзалізниця» № Ц-1-25/315-17 від 08.02.2017 р. за підписом члена Правління ОСОБА_5 зобов'язано регіональні філії у разі затримки вагонів з неправильно зазначеною масою вантажу застосовувати штрафні санкції відповідно до вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України тільки у разі перевантаження вагона понад його вантажопідйомність.

Аналогічне розпорядження було видано в межах регіональної філії «Одеська залізниця» - № 10/293 від 10.02.2017.

У даному випадку, відповідно до доданих до позову комерційних актів станції Миколаїв - Вантажний регіональної філії «Одеська залізниця» вказано, що виявлена різниця маси вантажу з даними залізничних накладних в сторону збільшення у вагоні № 95699559 на 1000 кг., у вагоні № 95670667 на 900 кг. При цьому, таке збільшення маси вантажу не є перевантаженням вказаних вагонів понад їх вантажопідйомність, не створює жодних загроз для безпеки руху залізничного транспорту, не впливає на перегляд розміру провізної плати за перевезення вантажу.

Відповідно до листа від 04.01.2019 №ЦМ-12/5 Департамент комерційної роботи ПАТ «Укрзалізниця» повідомлено відповідача, що вказівкою ПАТ «Укрзалізниця» від 08.02.2017 №Ц-1-25/315-17 дійсно зобов'язано залізниці України (регіональні філії ПАТ «Укрзалізниця») у разі затримки вагонів з неправильно зазначеною масою вантажу застосовувати штрафні санкції відповідно до вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України тільки у разі перевантаження вагона понад вантажопідйомність та претензійно-позовну роботу проводити тільки у вищезазначених випадках. Дана вказівка № Ц-1-25/315-17 є чинна та обов'язкова до виконання регіональними філіями AT «Укрзалізниця».

За встановлених обставин справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.04.2019

Суддя І.І.Борисенко