ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/10283/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. - доповідач

судді: Антонік С.Г., Дармін М.О.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3 від 08.01.2019 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №2147 від 30.10.2018 р., представник;

представник Центрального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі

за заявою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі № 904/10283/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський вагонобудівельний завод, м.Дніпро

до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення 942 360,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до господарського суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі №904/10283/15 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі № 904/10283/15 відмовлено у задоволенні заяви акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року у справі № 904/10283/15.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, відповідач - Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, оскаржив її до Центрального апеляційного господарського суду, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016року по справі № 904/10283/15 таким, що не підлягає виконанню.

Апелянт посилається на те, що стягувач намагається виконати рішення суду у даній справі у примусовому порядку всупереч зазначеному у наказі строку, оскільки положення п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 не можуть розповсюджувати свою дію на накази, видані судом до дня прийняття вказаного Закону, а саме: до 02.06.2016.

Як зазначає апелянт, судом не взято до уваги, що у рішенні від 05.04.2001 по справі №3-рп/2001 Конституційний Суд України вирішив, що положення ч.1 ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Проте, як зазначено апелянтом, спірні правовідносини, які є предметом розгляду у справі, не полягають у площині юридичної відповідальності фізичних осіб, що і виключає можливість зворотної дії часу Закону України № 1404-VIII відносно них, адже субєктами таких правовідносин є саме юридичні особи.

Таким чином, положення Закону України від 02.06.2016 № 1404-VHI Про виконавче провадження в частині строків предявлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положеннь цього Закону, розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, оскільки застосування поняття набрання чинності законом у спірних правовідносинах не може зводитись лише до визначення певної календарної дати, а повинно невідємно повязуватись із моментом прийняття відповідного закону при неухильному дотримуванні принципу незворотності дії законів у часі.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали суду та визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016року по справі № 904/10283/15 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі № 904/10283/15 за заявою акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.04. 2019 року на 10:00 год.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить суд залишити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року у справі №904/10285/15 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, керуючись ст.58 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.99 p. N 1-рп/99, частинами 1, 2 ст. 12 та п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016.

В судовому засіданні 09.04.2019року представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016року по справі № 904/10283/15 таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Представник Центрального ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засіданняне з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином, надав клопотання в якому просив розглянути справу без участі його представника.

09.04.2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу та відповідь на відзив, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2016, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2016, стягнуто з державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський вагонобудівний завод" 39727 грн. 99 коп. інфляційних втрат583854 грн. 60 коп. пені, 68554 грн. 36 коп. 3% річних, 14135 грн. 41 коп. витрат по сплаті судового збору; у решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 08.06.2016 видано наказ.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2018 за заявою позивача здійснено заміну Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", у звязку зі зміною найменування.

Звертаючись до суду із заявою про визнання наказу від 08.06.2016 таким, що не підлягає виконанню, боржник посилався на те, що строк предявлення судового наказу до примусового виконання встановлено в один рік, однак, всупереч зазначеному в наказі строку, позивач намагається виконати рішення суду у примусовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, господарський суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016, збільшив строк пред'явлення до виконання, як наказів суду, виданих після 05.10.2016 - дата набрання чинності Законом, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред'явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016.

Оскільки, строк пред'явлення спірного наказу від 08.06.2016 року до виконання не сплив, то з урахуванням приписів п. 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 судовий наказ № 904/10283/15 від 08.06.2016, який поданий до виконання 28.01.2019, пред'явлено в межах встановленого для пред'явлення виконавчих документів до виконання трирічного строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 2 та 3 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Таким чином, наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню якщо:

- його видано помилково;

- обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка була чинною на момент видачі спірного судового наказу- 8.06.2016 року, строк пред'явлення наказу до виконання встановлювався в один рік з дня, наступного за днем набрання рішенням суду законної сили.

Разом з цим, 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У пункті 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред'явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред'явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2016 на виконання судового рішення від 13.04.2016 у даній справі господарським судом видано наказ та зазначено строк пред'явлення наказу до виконання - до 02.06.2017 ( л.с. 221 т.1).

Відтак, на момент набрання чинності 05.10.2016 Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 строк пред'явлення наказу суду від 08.06.2016 на примусове виконання рішення місцевого суду у справі не сплив, а тому висновок суду попередньої інстанції, що судовий наказ від 08.06.2016, який поданий на виконання 28.01.2019, пред'явлено в межах строку встановленого для пред'явлення виконавчих документів до виконання, узгоджуються із статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній на момент подання позивачем наказу до виконання, положеннями якої строк пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання збільшено до трьох років з дня, наступного за днем набрання законної сили рішенням суду, на виконання якого видано виконавчий документ.

При цьому, доводи апелянта про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми п. 5 перехідних положень Закону України « Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, та посилання на ст. 58 Конституції України, є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Положенню ч.1 ст. 58 дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99.

Так, у пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У пункті 3 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Оскільки, у пункті 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом ( тобто, три роки), то доводи апелянта в цій частині не відповідають нормам діючого законодавства.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст.276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст.275- 282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 у справі №904/10283/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена у повному обсязі 12.04.2019.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя М.О. Дармін