ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2019 р. Cправа № 902/51/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСОЛАР" (21022, вул. Сергія Зулінського, 21-А, м. Вінниця)

до:Фізичної особи-підприємця Феннича Андрія Михайловича (АДРЕСА_1; АДРЕСА_4)

про стягнення 80186 грн.

представники сторін не з'явились

В С Т А Н О В И В :

25.01.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСОЛАР" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Феннича Андрія Михайловича коштів в розмірі 80186,00 грн..

Ухвалою суду від 28.01.2019 позов залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків: 10 днів з дня вручення ухвали суду.

08.02.2019 р. до суду надійшло клопотання № 62 від 07.02.2019 на виконання ухвали суду від 28.01.2019 р.

Ухвалою від 11.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/51/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.03.2019.

Ухвалою від 04.03.2019 відкладено підготовче засідання на 20.03.2019 з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою від 20.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/51/19 для судового розгляду по суті на 10 квітня 2019 року.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився. В заяві б/н від 10.04.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив справу розглядати за відсутності представника позивача.

Відповідач правом участі в судовому засідання також не скористався. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду останній повідомлений належним чином, ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією. Відправлення адресовані відповідачу згідно витягу з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" - "не вручені під час доставки: інші причини".

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 10.04.2019 прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно замовлення покупця № 1101 від 12.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСОЛАР" (позивач) замовив у Фізичної особи-підприємця Феннича Андрія Михайловича (відповідач) камінну топку Romotop KV HEAT T 70.50.01 в кількості 1(одна) штука за ціною 51194,00 грн.

14.09.2017 позивач оплатив замовлення № 1101 від 12.09.2017, що стверджується платіжним дорученням № 1737 від 14.09.2017 на суму 51194,00 грн.

Оскільки товар є комплектним, на виконання здійсненого замовлення відповідач згідно видаткової накладної № 368643 від 11.10.2017 поставив товар в кількості 12 шт. на загальну суму 51194,00 грн. (а.с. 16).

Для встановлення камінної топки виявились необхідні додаткові деталі, в зв'язку з чим позивачем було зроблено друге замовлення.

Згідно рахунку на оплату № 6368373 від 11.04.2018 було здійснено замовлення ще 10 деталей на загальну суму 36277,00 грн.

Платіжним дорученням № 408 від 17.04.2018 позивач провів оплату по рахунку № 6368373 від 11.04.2018 на суму 36277,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної від 18.04.2018 за № 369015 відповідач поставив позивачу товар на суму 36277,00 грн.

Загальна сума поставленого товару складає 87471,00 грн.

Оскільки поставлений товар був з недоліками, що неможливо усунути, позивач поставлений товар не використовував.

Після отримання товару та обладнання до нього позивач повідомив відповідача, про істотні недоліки та запропонував повернути кошти чи замінити товар.

Як стверджує позивач в позовній заяві відповідач усно надав згоду на вирішення питання мирним шляхом.

Для врегулювання питання мирним шляхом позивач направив на адресу відповідача лист № 97 від 24.07.2018 до листа додано накладні на повернення товару № 1 від 24.07.2018 на суму 51194,00 грн. та № 2 від 24.07.2018 на суму 28992,00 грн., на загальну суму 80186,0 грн.

Відповіді від відповідача позивач не отримав.

На адресу відповідача позивачем направлено претензію № 203 від 09.11.2018, в якій останній вимагає негайного повернення коштів в сумі 80186,00 грн. за накладними на повернення неякісного товару (а.с.29-31).

Позивач повторно направив відповідачу лист № 215 від 10.12.2018 про повернення коштів.

Відповідач відповіді на листи та претензію позивачу не надав, кошти за неякісний товар не повернув, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Сторони у справі є учасниками господарськими відносин, тому відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом.

Так, правовідносини сторін ґрунтуються на договорі купівлі-продажу, який регулюється статтями 655-697 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст.207 ГПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що сторони обмінялися такими документами: замовлення покупця № 1101 від 12.09.2017, видаткова накладна № 368643 від 11.10.2017, рахунок на оплату № 6368373 від 11.04.2018, видаткова накладна №369015 від 18.04.2018. Крім того, позивач перерахував кошти за платіжними дорученнями №1737 від 14.09.2017 та №408 від 17.04.2018. Зазначені документи містять усі істотні умови договору купівлі-продажу, які визначені ст.655 ЦК України.

Так, ст. 655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 671 ЦК України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Якщо договором купівлі-продажу асортимент товару не встановлений або асортимент не був визначений у порядку, встановленому договором, але із суті зобов'язання випливає, що товар підлягає переданню покупцеві в асортименті, продавець має право передати покупцеві товар в асортименті виходячи з потреб покупця, які були відомі продавцеві на момент укладення договору, або відмовитися від договору.

Статтею 672 ЦК України встановлено, що якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір: 1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару; 2) відмовитися від усього товару; 3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором; 4) прийняти весь товар. У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред'явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно зі ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

З наведених вище норм чинного законодавства та наведених обставин вбачається, що відповідач порушив умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо асортименту товару та його якості, чим порушив права позивача.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховується, що згідно ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Оскільки доказів повернення коштів за поставлений неналежної якості товар позивачу в розмірі 80186,00 грн. суду відповідачем не надано, позовні вимоги в частині стягнення з останнього 80186,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у відповідності до поданих квитанцій.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів (договорів, рахунків, квитанцій, тощо) понесення позивачем витрат на правничу допомогу, а також відсутня заява подана позивачем до закінчення судових дебатів про надання відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Феннича Андрія Михайловича (АДРЕСА_1; АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОСОЛАР" (21022, вул. Сергія Зулінського, 21-А, м. Вінниця, ) 80186,00 грн. - коштів за поставлений товар неналежної якості та 1921,00 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України)

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12 квітня 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (21022, вул. Сергія Зулінського, 21-А, м. Вінниця)

3,4 - відповідачу (АДРЕСА_1; АДРЕСА_4)