СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. Справа № 922/2230/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Чернота Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ № 000442 від 27.09.17; довіреність № 01-26/741 від 18.01.19,

третьої особи ОСОБА_2 довіреність б/н від 02.01.19,

відповідача ОСОБА_3 Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000398 від 20.07.18; довіреність № 01.01-14/7903-18 від 17.12.18,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків, (вх. №430 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2018 (головуючий суддя Ольшанченко В.І., суддя Присяжнюк О.О., суддя Чистякова І.О.; повне судове рішення підписано 08.01.2019) у справі № 922/2230/18

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд державного майна України, м. Київ,

до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків,

про стягнення 267 350 992,16 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Харківобленерго, м. Харків, (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути на свою користь з Комунального підприємства Харківводоканал (надалі відповідач) 267350992,16 грн, з яких: заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 226803614,95 грн (тарифна складова - 189003012,46 грн та ПДВ 20% - 37800602,49 грн), пені в розмірі 19842143,47 грн та 8211872,95 грн, інфляційних витрат в розмірі 9010876,11 грн і 3% річних в розмірі 3482484,68 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №1.01 про постачання електричної енергії від 03.01.2008 щодо проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.12.2018 у справі № 922/2230/18 в позові відмовлено повністю.

Позивач, АТ "Харківобленерго", не погодившись з зазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2018 у справі № 922/2230/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ «Харківобленерго» не мала документального підтвердження, ані про збільшення Відповідачем обсягу річного споживання е/е більш ніж утричі порівняно з 2008 року, ані про введення Відповідачем нових потужностей після 2008 року та місячне споживання яких складає понад 20млн кВт.год на технологічні потреби виробництва. На думку апелянта, у Товариства відсутнє документальне підтвердження щодо кількості використаної електричної енергії КП "Харківводоканал" саме на технологічні потреби виробництва Відповідача. Більш того, під час розгляду справи відповідачем не доведено належними доказами наявність умов, передбачених Порядком для віднесення його для споживачів І класу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на те, що при підрахунку вартості спожитої електричної енергії (втрати електричної енергії) не були враховані факти наявності сторонніх підключень в точках приєднання КП Харківводоканал, що призвело до порушень п. 6.23, п. 6.28 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), які зафіксовано актами про порушення. Від підпису акту від 14.06.2018 представники позивача відмовилися, своїх зауважень не внесли. Отже, відповідач вважає, що проведені розрахунки спожитої електричної енергії були здійснені без перевірки правильності розрахунку технологічних втрат електричної енергії КП Харківводоканал у відповідності до вимог п. 6.23.1.2, п. 6.28 ПКЕЕ, що безпосередньо входить в предмет доказування у даній справі. Також відповідач вказує, що позивачем було неправомірно застосовано тариф за 2 класом споживача, при визначенні вартості спожитої відповідачем електричної енергії без врахування положень підпункту 4 п. 3.1 Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, який відносить КП Харківводоканал до споживачів 1 класу незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу, які визначені додатком №3.1 до договору №1.01. Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 922/4198/17, в якій зазначено, що враховуючи наявність державного регулювання правовідносин з постачання електроенергії, а також умов п. 2.1 Додатку № 1.01, при визначенні класу споживача електричної енергії застосуванню підлягають критерії, прямо визначені державним регулятором у відповідному Порядку, незалежно від того, який клас напруги погоджено сторонами у відповідному договорі та дати такого погодження.

09.04.2019 представник позивача Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків, в судовому засіданні підтримував апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

09.04.2019 в судовому засіданні представник позивача надав клопотання про призначення судової експертизи, в якому просив призначити у цій справі судові електротехнічну та економічну експертизи, проведення якої доручити судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057), поставивши на розгляд наступні питання:

1) Чи збільшило КП Харківводоканал обсяг річного споживання більше, ніж у тричі, порівняно з 2008 роком за договорами № 1.01 від 03.01.2008 та № 4 від 07.05.2004 у сукупності?

2) Чи ввело КП Харківводоканал нові виробничі потужності після 2008 року?

3) Який місячний обсяг спожитої електроенергії на технологічні потреби КП Харківводоканал після 2008 року за договором № 1.01 від 03.01.2008 (зокрема з липня 2017 року по квітень 2017 року)?

Представник відповідача заперечував проти заявленого позивачем клопотання про призначення судової електротехнічної та економічної експертизи у даній справі, посилаючись на те, що під час слухання справи в суді першої інстанції представник позивача категорично заперечував проти заявленого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи. Крім того, відповідач вказував на те, що поза межами даної справи було проведено дві експертизи (висновки експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_4 Міністерства юстиції України №2021 від 26.02.2018 та №15300/15835 від 13.07.2018 по справах №922/4198/17 та №922/4199/17), про які зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 12.02.2019 у справі № 922/4927/15, тому призначення судової електротехнічної та економічної експертизи є, на думку відповідача, безпідставним та недоречним.

Колегія суддів в судовому засіданні дійшла висновку про те, що вищевказане клопотання про призначення судової електротехнічної та економічної експертизи у даній справі буде вирішено після заслуховування сторін та з"ясування всіх обставин справи.

Представник відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків, в судовому засіданні підтримав вимоги відзиву на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін та у задоволенні скарги АТ "Харківобленерго", відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Фонд державного майна України, м. Київ, в судовому засіданні підтримав вимоги позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.01.2008 між Акціонерною компанією Харківобленерго (постачальником) та Комунальним підприємством каналізаційного господарства Харківкомуночиствод (споживачем) було укладено договір №1.01 на постачання електричної енергії (надалі договір №1), за яким постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п. 2.1 договору №1.01 під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричної енергії (далі ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (далі ПУЕ), іншими нормативними документами. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобовязуються до внесення до договору змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Пунктами 2.3.3, 2.3.4 договору №1.01 встановлено обовязки споживача: своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 Порядок розрахунків (ч. 2 п. 10.2 ПКЕЕ);

здійснювати протягом перших 3 днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу (якщо споживач має погоджену у встановленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання);

обсяг електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні визначається відповідно до даних складеного акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача;

у разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії (п. 6.9 ПКЕЕ).

Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та споживача згідно вимог ПКЕЕ та додатком №4а Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Згідно з п. 9.4 вказаного договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2008. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Таким чином, договір №1 є діючим, що не заперечується представниками сторін.

Пунктом 1 додатку №2 Порядок розрахунків до договору розрахунковий період сторонами встановлено з 1 числа місяця до 1 числа наступного місяця.

Остаточний розрахунок вартості електричної енергії здійснюється також розрахунковим шляхом, що полягає, зокрема, у застосуванні тарифного класу (1 чи 2) у відповідності до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою НКРЕ №1052 від 13.08.1998.

Відповідно до п. 5 додатку №2 до договору №1.01 остаточний розрахунок споживача за спожиту електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 про використану електричну енергію, який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів. Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО Харківенергозбут рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

В разі неявки споживача для отримання рахунків постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунки вважаються отриманими з дня їх відправлення.

Згідно з п. 6 додатку №2 договору №1.01 у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до п. 10 додатку №2 до договору №1.01 у випадку неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті споживачем (тобто нарахування надмірних сум або, навпаки, не нарахування сум, які споживач повинен оплачувати у відповідності до цього договору або нормативних документів), постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує в відповідному розрахунковому відділі компанії до 6 числа наступного за розрахунковим місяця та сплачує у порядку, визначеному п. 5 цього додатку.

Рішенням ХІІ сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 №577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства Харківкомуночиствод було перейменовано у Комунальне підприємство Харківводоканал.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на свою користь з Комунального підприємства Харківводоканал 267350992,16 грн, з яких: вартість електричної енергії в розмірі 226803614,95 грн (тарифна складова - 189003012,46 грн та ПДВ 20% - 37800602,49 грн), пеня в розмірі 19842143,47 грн та 8211872,95 грн, інфляційні витрати в розмірі 9010876,11 грн і 3% річних в розмірі 3482484,68 грн. Відповідач, в свою чергу, частково оплатив спожиту електроенергію в сумі 218354275,21 грн., що підтверджується матеріалами справи, посилаючись на те, що позивачем зроблено неправильний розрахунок грошового зобовязання внаслідок неправильного застосування класу споживання.

Внаслідок чого, як зазначив позивач, виникла прострочена заборгованість в сумі 226803614,95 грн.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що у відповідності до умов п. 2.1 договору №1.01, ще до внесення відповідних змін до його положень, позивач був зобовязаний застосувати положення постанови НКРЕ №1110 від 30.06.2011, які змінили умови договірних правовідносин в частині віднесення КП Харківводоканал до споживачів 1 класу, тому, позивачем неправильно зроблений розрахунок вартості спожитої відповідачем електричної енергії, що викладено у рахунках за спірний період, а відтак позивачем невиконане зобов'язання за п. 10 додатку №2 до договору №1.01 в частині проведення перерахунку та пред'явлення до сплати рахунків із правильним розрахунком суми грошового зобов'язання КП Харківводоканал.

Господарський суд Харківської області дійшов висновку про те, що виникненню зобов'язання споживача з оплати спожитої товарної продукції має передувати виконання постачальником зобов'язання з виставлення рахунків з правильним розрахунком вартості електричної енергії чого позивачем зроблено не було, а тому строк виконання зобов'язання відповідача з оплати рахунків за період липень 2017 - квітень 2018 є таким, що не настав. Необґрунтованими в звязку з цим є і позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат, як відповідальності за прострочення оплати, оскільки строк виконання основного зобовязання не настав, а відтак відсутні і підстави для притягнення відповідача до відповідальності за його неналежне виконання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду Харківської області, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаївділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві, товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Договір укладається на розсуд сторін.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (частина 1 статті 714 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

В ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3 статті 714 ЦК визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України Про засади функціонування ринку електричної енергії України та Про електроенергетику.

Статтями 627, 628 ЦК встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як свідчать матеріали справи, строк виконання грошового зобов'язання з оплати вартості спожитої відповідачем електричної енергії узгоджений обома сторонами у п. 5 додатку №2 Порядок розрахунків до договору №1.01.

Разом з тим, відповідно до п. 10 додатку №2 вказаного договору у випадках неправильного розрахунку сум, що підлягають оплаті споживачем (тобто нарахування надмірних сум, або, навпаки, ненарахування сум, які споживач повинен оплачувати у відповідності до даного договору або нормативних документів), постачальник проводить перерахунок за весь період неправильного нарахування та відображає його в рахунку, який споживач отримує в відповідному розрахунковому відділі компанії до 6 числа наступного за розрахунковим місяця та лише тоді сплачує його у порядку визначеному пунктом 5 додатку №2 до договору №1.01.

Отже, у вказаних положеннях договору сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов'язку по сплаті вартості електричної енергії лише після пред'явлення постачальником (позивачем) виставленого у відповідності до нормативно-правових актів та положень договору рахунку.

Тобто виникненню зобов'язання споживача з оплати спожитої товарної продукції має передувати виконання позивачем зобов'язання з виставлення рахунків з правильним розрахунком вартості електричної енергії.

При укладенні договору №1.01 для визначення класу напруги споживача сторони керувалися приписами п. 4 постанови НКРЕ від 13.08.1998 №1052 щодо затвердження Порядку визначення класів споживачів, диференційованих за ступенями напруги, в редакції від 30.06.2005, відповідно до якого споживачу встановлювалися різні класи окремо по кожній точці продажу електричної енергії залежно від встановлених на них ступенях напруги.

При цьому, в п. 2.1 договору №1.01 сторони передбачили, що в разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Надалі, постановою НКРЕ №1110 від 30.06.2011 були внесені зміни до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії та розширено перелік випадків віднесення суб'єкта до споживачів 1 класу, а саме: п. 3.1 Порядку доповнено підпунктом 4 такого змісту: до 1 класу відносяться споживачі, які: є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

Згідно з п. 3.2 Статуту КП Харківводоканал предметом діяльності КП Харківводоканал є: видобування, виробництво, збір, очищення, подача, постачання, транспортування, розподіл та реалізація питної води; розподілення питної та непитної води для промислових потреб, населенню, тощо; приймання, збирання, відведення, транспортування та повне біологічне очищення стічних вод, знезараження та скид біологічно очищеної води в водні об'єкти.

Вказане, відповідно до Класифікатору видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29 листопада 2010 року № 530), відноситься до процесу промислового виробництва у відповідності до секції E Водопостачання; каналізація, поводження з відходами.

Досліджуючи питання відповідності підприємства відповідача критеріям споживачів 1 класу, враховуючи також заперечення апелянта щодо правильності застосованого тарифу, колегія суддів бере до уваги наявні в матеріалах справи висновки експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_4 Міністерства юстиції України №2021 від 26.02.2018 та №15300/15835 від 13.07.2018 по справах №922/4198/17 та №922/4199/17, відповідно в яких експерти встановили та засвідчили, що КП Харківводоканал (до перейменування комунальне підприємство каналізаційного господарства Харківкомуночиствод) з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме - для надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення. У порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65313209 кВт/год, у продовж періоду 2014 - 2017 років комунальне підприємство Харківводоканал щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком. КП Харківводоканал дійсно споживало електричну енергію, за договорами про постачання електричної енергії від 07.05.2004 №4 та від 03.01.2008 №1.01, в щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт/год на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2017 року.

Посилання позивача на те, що результати комплексної електротехнічної та економічної експертизи за матеріалами справи №922/4198/17 проводились в межах дослідження умов договору №4, в той час як предметом розгляду по даній справі є спір про стягнення коштів за договором №1, суд вважає безпідставним, оскільки зазначене спростовується безпосередньо самим текстом висновку №2021 від 26.02.2018, в якому досліджувалися технічні характеристики юридичної особи КП Харківводоканал в цілому (в т.ч. і за договором №1), незалежно від джерел набуття збільшення обсягів електроспоживання та виробничих потужностей, як того і вимагає пп. 4 п. 3.1 Порядку визначення класів споживачів.

В Постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 922/4927/15 касаційна інстанція прийняла до уваги вищезазначений висновок експерта та вказала, що суди попередніх інстанцій при встановлені обставин відповідності відповідача критеріям споживача електричної енергії 1 класу взяли до уваги висновок судової комісійної електротехнічної експертизи № 2021 від 26.02.2018, проведеної в іншій господарській справі № 922/4198/17. Згідно із зазначеним висновком Комунальне підприємство "Харківводоканал" (до перейменування - Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод") з 31.12.2011 ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а саме: для надання послуг з централізованого водопостачання централізованого водовідведення. У порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65 313 209 кВт*год., упродовж періоду 2014-2017 років Комунальне підприємство "Харківводоканал" щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком; Комунальне підприємство "Харківводоканал" дійсно споживає електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004 та № 1.01 від 03.01.2008, у щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт*год. на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2017 року. Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відповідач - Комунальне підприємство "Харківводоканал" відповідає всім критеріям споживачів електричної енергії 1 класу згідно з підпунктом 4 пункту 3.1. Порядку.

Отже, факт відповідності КП Харківводоканал критеріям споживачів 1 класу у спірний період (враховуючи, що з юридичної конструкції пп. 4 п. 3.1 Порядку визначення класів споживачів відповідність певному класу можна встановити тільки за результатами обсягів електроспоживання за відповідний календарний рік) підтверджений належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, які не спростовані апелянтом.

Згідно пункту 2.1 договору № 1.01 від 03.01.2008 у разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Відповідно до зазначеного пункту 2.1 договору позивач при здійсненні розрахунку вартості спожитої відповідачем електричної енергії зобов'язаний був застосувати положення Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1110 від 30.06.2011, які змінили умови договірних правовідносин в частині віднесення Комунального підприємства "Харківводоканал" до споживачів електричної енергії 1 класу.

Таким чином, позивачем неправильно зроблено розрахунок вартості спожитої електричної енергії у розумінні п. 10 додатку №2 до договору №1 та неправомірно застосовано 2 тарифний клас, що призвело до необґрунтованого збільшення вартості спожитої КП Харківводоканал електричної енергії та зумовило виникнення зобов'язання позивача з пред'явлення рахунків за спірний період з правильним розрахунком вартості спожитої відповідачем електричної енергії.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що 1 клас споживачів має застосовуватися до підприємства відповідача у цілому, а не за окремими договорами та незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 по справі №922/741/16.

Виходячи з вищевикладеного, предявлені до сплати рахунки на оплату вартості електричної енергії за спірний період, на які посилається позивач як на підставу виникнення зобов'язання з їх оплати, неправильними та такими, що не встановлюють настання зобовязання КП Харківводоканал щодо остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію у відповідності до п. 5 додатку №2 до договору №1.01, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з липня 2017 року по квітень 2018 року в сумі 226803614,95 грн.

Посилання апелянта про встановлення класу напруги додатками №3.1 до договору №1 за кожною точкою приєднання окремо, є безпідставними, оскільки в додатках №3.1 до договору №1 визначений клас напруги кожної точки приєднання позивача залежно від встановленої на ній ступеню напруги кожної точки приєднання (менше чи більше 27,5 кВ), виходячи з положень підпункту 1 п. 3.1 Порядку, положеннями якого встановлено загальне правило визначення класу споживача, відповідно до якого споживачів 1 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги 27,5 кВ та вище. При цьому, відповідно до п. 4 Порядку якщо споживач отримує електричну енергію за декількома точками продажу з різними класами відповідно до пункту 3 цього Порядку, йому встановлюються різні класи окремо по кожній точці продажу електричної енергії, що і було визначено сторонами в додатках №3.1 до договору №1.

Натомість, згідно з положеннями підпункту 4 п. 3.1 Порядку КП Харківводоканал належить до споживачів 1 класу незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу, які і визначено додатками №3.1.

При цьому, як вже було зазначено, в п. 2.1 договору №1 встановлено, що в разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів. В подальшому, постановою НКРЕ №1110 від 30.06.2011, були внесені зміни до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії та розширено перелік випадків віднесення суб'єкта до споживачів 1 класу, а саме: пункт 3.1 Порядку доповнено підпунктом 4 такого змісту: до 1 класу відносяться споживачі, які: є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу (які і визначені додатком №3.1 до договору).

Так, у відповідності до умов п. 2.1 договору №1, ще до внесення відповідних змін до його положень, позивач був зобовязаний застосувати положення постанови НКРЕ №1110 від 30.06.2011, які змінили умови договірних правовідносин в частині віднесення КП Харківводоканал до споживачів 1 класу.

Отже, позивачем невірно зроблений розрахунок вартості спожитої відповідачем електричної енергії, що викладено у рахунках за спірний період, а відтак позивачем невиконане зобов'язання за п. 10 додатку №2 до договору №1 в частині проведення перерахунку та пред'явлення до сплати рахунків із правильним розрахунком суми грошового зобов'язання КП Харківводоканал.

Доказів здійснення позивачем перерахунку та предявлення до сплати відповідачу рахунків із правильним зазначенням суми грошового зобовязання матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах позивач допустив прострочення кредитора відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки допустив бездіяльність, яка полягає у неприведенні ним своїх рахунків на оплату спожитої електричної енергії у відповідність з наведеними вимогами чинного законодавства та, зокрема з належним класом споживання електроенергії, що є обов'язковим як в силу визначених сторонами умов договору, так і в силу законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 по справі №922/4927/15.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням постанов Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/741/16, від 28.11.2018 у справі № 922/4198/17, від 12.02.2019 у справі № 922/4927/15, якими встановлено необхідність застосування до відповідача тарифу споживачів 1 класу напруги у розрахунках вартості електричної енергії, неправомірність застосування позивачем у рахунках за спірний період (липень 2017 квітень 2018) тарифів для 2 класу напруги, правомірність застосування постанови НКРЕ № 1110 від 30.06.2011 щодо необхідності врахування змін до договірних правовідносин, а також, проведення перерахунку та предявлення до сплати рахунків із правильним розрахунком суми грошового зобовязання, дійшла висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення на свою користь з Комунального підприємства Харківводоканал 267350992,16 грн є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання про призначення у справі судових електротехнічної та економічної експертиз, колегія суддів з урахуванням викладених обставин, дійшла висновку про відмову в його задоволенні у звязку з безпідставністю.

Судова колегія Східного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2018 у справі № 922/2230/18 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2018 у справі № 922/2230/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.12.2018 у справі № 922/2230/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 12.04.2019.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя Л.Ф. Чернота