ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/159/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

до фізичної особи-підприємця Томіч Віталія Володимировича

про стягнення 5 600 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

07.03.2019 Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» звернулася до суду з позовом, спрямованим до фізичної особи-підприємця Томіч Віталія Володимировича, про стягнення 5 600 грн, з яких: 4 000 грн основної заборгованості та 1 600 грн штрафу, нарахованих у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором № КБР-43/12/17 від 18.12.2017.

У якості обґрунтування власної позиції позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору відповідач зобов'язаний був протягом 2018 року виплачувати винагороду за використання музичних творів кожні півроку у сумі 2 400 грн, але здійснив часткову оплату у сумі 800 грн, а тому заборгував 4 000 грн. У зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання позивачем нарахований штраф у сумі 1 600 грн за несплату платежу у розмірі 1 600 грн за зобов'язаннями, які виникли з 18.12.2017 по 17.06.2018.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір № КБР-43/12/17 від 18.12.2017 з додатками № 1, № 2,

- реєстр платіжних документів.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 07.03.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлений строк (03.04.2019) надати відзив на позов, а позивачу строк (08.04.2019) - відповідь на відзив, проте у вказаний час відповідач відзив на позов не надав. Вказана ухвала направлена відповідачу за його адресою у той же день, але повернута поштою з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання». Таким чином судом вжиті належні заходи щодо повідомлення відповідача про заявлений до нього позов та судовий його розгляд.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

18.12.2017 між Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» та фізичною особою-підприємцем Томіч Віталієм Володимировичем укладений договір № КБР-43/12/17, за умовами якого позивач надав відповідачу право на публічне виконання музичних творів, а відповідач зобов'язався виплатити позивачу винагороду, узгоджену у додатках до договору.

Зокрема, за змістом додатку № 2 до договору розмір піврічного платежу складає 2 400 грн та ця сума щопіврічно перераховується відповідачем позивачу.

Поряд з цим, відповідно до пункту 3.6. сторонами визначено, що «якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк ніж 4 місяці то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100 % від розміру простроченого платежу».

Пунктом 6.1. договору сторонами визначений строк його дії, а саме - з моменту підписання до 18.12.2018.

На виконання умов договору позивач згідно з додатком № 1 до договору надав відповідачу право використання музичних творів у кафе за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, буд. 158-А, чим виконав взяте на себе за договором зобов'язання.

Проте, за обліковими даними позивача відповідач сплатив вартість наданого йому права частково у сумі 800 грн, а тому несплаченою сумою є 4 000 грн.

Поряд з цим, через невиконання умов договору позивачем нарахований штраф у розмірі 1 600 грн за несвоєчасну сплату винагороди за перше півріччя дії договору.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов'язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов'язань, за якими:

- «Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши несвоєчасну оплату наданого йому права на використання музичних творів, порушив взяте на себе зобов'язання.

Щодо відповідальності за невиконання зобов'язання

Вирішуючи правомірність нарахованого та заявленого до стягнення штрафу, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов'язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання» (частина 2).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов'язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов'язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов'язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, у пункті 3.6. договору сторони встановили можливість застосування штрафу у розмірі 100 % від розміру простроченого платежу у випадку прострочення платежу стосовного одного місяця на строк більший ніж 4 місяці.

Отже, за договором можливість нарахування штрафу ставиться у залежність від прострочення платежу «стосовного одного місяця на строк більший ніж чотири місяці».

Проте, у даному випадку у додатку № 2 до договору сторонами погоджувалася сплата піврічних платежів у розмірі 2 400 грн та не визначалася можливість щомісячної оплати, про що також вказано і самими позивачем у позовній заяві, а тому нарахування штрафу на підставі пункту 3.6. договору не є правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати відповідачем 4 000 основної заборгованості у добровільному порядку, доведеністю позивачем власних вимог, не спростування їх відповідачем, суд вважає позовні вимоги у цій частині такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги у частині нарахування штрафу у сумі 1 600 грн задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 333 від 15.02.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 1 372,17 грн (що обрахована виходячи із 71,43 % задоволених вимог).

При цьому суд зазначає, що у тексті позовної заяви позивач вказав на здійснені ним судові витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн, проте доказів здійснення цих витрат шляхом їх сплати особі, яка надавала допомогу, не надано. Іншими словами позивач не довів шляхом надання доказів факту здійснення витрат на оплату правової допомоги.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Томіч Віталія Володимировича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, оф. 1016; ідентифікаційний код 37396233) - 4 000 грн основної заборгованості та 1 372,17 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін