РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2019Справа № 910/15910/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс Плес»
доДержавної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Ді Груп»
провизнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Новікова В.О.
від відповідача:Левіна А.А.
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельвейс Плес» (надалі - «Товариство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» (надалі - «Інститут») про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у тендерній документації на закупівлю робіт виставлені дискримінаційні вимоги, а тому процедура такої закупівлі проведена із порушенням Закону України «Про публічні закупівлі», у зв'язку з чим позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення тендерного комітету Інституту про розгляд тендерних пропозицій та визначення переможця, оформлене протоколом №1 від 21.11.2018 за процедурою закупівлі - роботи по об'єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом'янському районі м. Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-215: 45440000-3 Фарбування та скління)», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі системи Prozorro за №UA-2018-10-16-001427-b;

- зобов'язати відповідача відмінити процедуру закупівлі - Роботи по об'єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом'янському районі м. Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-215: 45440000-3 Фарбування та скління)», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі системи Prozorro за №UA-2018-10-16-001427-b.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Ді Груп» (надалі - ТОВ «Ей Бі Ді Груп»), в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, призначено у справі підготовче засідання.

22.12.2018 представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував повністю з огляду на те, що вимоги тендерної документації в частині встановлення критеріїв до учасників повністю відповідали вимогам Закону України «Про публічні закупівлі», а також жодним чином не порушили права позивача, який взагалі не реєструвався учасником такої тендерної закупівлі та не надавав жодної тендерної пропозиції.

26.12.2018 представником позивача до канцелярії суду подана заява про зміну предмету позову, в якій позивач повідомив про те, що після звернення з даним позовом до суду, між відповідачем та третьою особою був укладений договір за наслідками проведення процедури закупівлі, правомірність якої в даному випадку оскаржується. З огляду на викладене, позивач просив суд разом з раніше заявленими позовними вимогами також визнати недійсним договір №194КРФ від 03.12.2018, укладений між відповідачем та ТОВ «Ей Бі Ді Груп» за результатами спірної закупівлі.

У відповідності до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача на зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Частина 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Тому у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

Судом встановлено, що у поданій заяві про зміну предмету позову Товариством заявлено нову (додаткову) вимогу немайнового характеру, а саме: визнати недійсним договір №194КРФ від 03.12.2018, укладений між відповідачем та ТОВ «Ей Бі Ді Груп». Тобто, в даному випадку подана позивачем заява не є заявою про зміну предмета позову, а фактично є іншим позовом.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №910/18802/17.

З урахуванням викладеного, оскільки подана позивачем заява про зміну предмету позову є фактично іншим позовом, який може бути пред'явлений в окремому позовному провадженні, судом в порядку ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України було відмовлено в задоволенні такої заяви.

25.02.2019 представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №640/19876/18 за позовом Товариства до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним рішення від 13.11.2018 №11605-р/пк-пз.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Розглянувши заяву відповідача судом встановлено, що заявником не доведено існування об'єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи Окружного адміністративного суду міста Києва, наявність якої є обов'язковою умовою для застосування приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, судом відмовлено в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання 01.04.2019 з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

В судове засідання представник відповідача з'явилася, надала пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням викладеного, неявка представника третьої особи, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні 01.04.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На веб-порталі системи Prozorro Інститутом було оприлюднено оголошення №UA-2018-10-16-001427-b про проведення процедури закупівлі - Роботи по об'єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом'янському районі м. Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-215: 45440000-3 Фарбування та скління)».

На засіданні тендерного комітету Інституту було затверджено тендерну документацію на закупівлю вказаних робіт.

Рішенням тендерного комітету Інституту, оформленим протоколом розгляду тендерних пропозицій №1 від 21.11.2018, тендерну пропозицію ТОВ «Ей Бі Ді Груп» визнано такою, що відповідає вимогам тендерної документації, та визнано ТОВ «Ей Бі Ді Груп» переможцем торгів.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання вказаного рішення незаконним та скасування у зв'язку з тим, що під час складання тендерної документації на закупівлю робіт, відповідачем були встановлені дискримінаційні умови.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Стаття 1 Закону України «Про публічні закупівлі» містить визначення термінів, зокрема:

- замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків;

- учасник процедури закупівлі - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, юридична особа (резидент або нерезидент), яка подала тендерну пропозицію або взяла участь у переговорах у разі застосування переговорної процедури закупівлі;

- тендерна документація - документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках. Тендерна документація не є об'єктом авторського права та/або суміжних прав);

- тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації (пункти 9, 29, 30, 35 частини 1 наведеної статті).

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме оголошення про проведення процедури закупівлі та тендерну документацію - не пізніше ніж за 15 днів до дня розкриття тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині четвертій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж.

Як встановлено судом, відповідачем на веб-порталі системи Prozorro було оприлюднено оголошення №UA-2018-10-16-001427-b про проведення процедури закупівлі - Роботи по об'єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом'янському районі м. Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-215: 45440000-3 Фарбування та скління)».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником на веб-порталі Уповноваженого органу для загального доступу. Тендерна документація повинна містити:

1) інструкцію з підготовки тендерних пропозицій;

2) один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність вимогам статті 17 у разі, якщо така інформація міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним;

3) інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). При цьому технічна специфікація повинна містити: детальний опис товарів, робіт, послуг, що закуповуються, у тому числі їх технічні та якісні характеристики; вимоги щодо технічних і функціональних характеристик предмета закупівлі у разі, якщо опис скласти неможливо або якщо доцільніше зазначити такі показники; посилання на стандартні характеристики, вимоги, умовні позначення та термінологію, пов'язану з товарами, роботами чи послугами, що закуповуються, передбачені існуючими міжнародними або національними стандартами, нормами та правилами. Технічна специфікація не повинна містити посилання на конкретну торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника. У разі якщо таке посилання є необхідним, воно повинно бути обґрунтованим, а специфікація повинна містити вираз "або еквівалент". Технічні, якісні характеристики предмета закупівлі повинні передбачати необхідність застосування заходів із захисту довкілля;

4) кількість товару та місце його поставки;

5) місце, де повинні бути виконані роботи чи надані послуги, їх обсяги;

6) строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг;

7) проект договору про закупівлю з обов'язковим зазначенням порядку змін його умов;

8) опис окремої частини або частин предмета закупівлі (лота), щодо яких можуть бути подані тендерні пропозиції, у разі якщо учасникам дозволяється подати тендерні пропозиції стосовно частини предмета закупівлі (лота);

9) перелік критеріїв та методику оцінки тендерних пропозицій із зазначенням питомої ваги критеріїв. Опис методики оцінки за критерієм "ціна" повинен містити інформацію про врахування податку на додану вартість (ПДВ);

10) строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються дійсними, але не менше ніж 90 днів з дати розкриття тендерних пропозицій;

11) інформацію про валюту, у якій повинна бути розрахована і зазначена ціна тендерної пропозиції;

12) інформацію про мову (мови), якою (якими) повинні бути складені тендерні пропозиції;

13) зазначення кінцевого строку подання тендерних пропозицій;

14) розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати);

15) розмір, вид, строк та умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати);

16) прізвище, ім'я та по батькові, посаду та адресу однієї чи кількох посадових осіб замовника, уповноважених здійснювати зв'язок з учасниками;

17) у разі закупівлі робіт - вимогу про зазначення учасником у тендерній пропозиції інформації (повне найменування та місцезнаходження) щодо кожного суб'єкта господарювання, якого учасник планує залучати до виконання робіт як субпідрядника в обсязі не менше ніж 20 відсотків від вартості договору про закупівлю.

Тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити.

Тендерна документація може містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій.

Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов'язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.

Тендерна документація не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.

Відповідно до частини 2 вказаної статті замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв:

- наявність обладнання та матеріально-технічної бази;

- наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід;

- наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічного договору.

За змістом ч. 3 вказаної статті визначені замовником згідно з цією статтею кваліфікаційні критерії та перелік документів, що підтверджують інформацію учасників про відповідність їх таким критеріям, зазначаються в тендерній документації та вимагаються під час проведення переговорів з учасником (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Замовник не встановлює кваліфікаційні критерії та не визначає перелік документів, що підтверджують подану учасниками інформацію про відповідність їх таким критеріям, у разі закупівлі нафти, нафтопродуктів сирих, електричної енергії, послуг з її передачі та розподілу, централізованого постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, послуг з централізованого опалення, послуг поштового зв'язку, поштових марок і маркованих конвертів, телекомунікаційних послуг, у тому числі з трансляції радіо- та телесигналів, послуг з централізованого водопостачання та/або водовідведення, послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування.

Отже, наведені приписи Закону України «Про публічні закупівлі» встановлюють, що замовник може встановлювати кваліфікаційні критерії і встановлювати спосіб документального підтвердження відповідності таким критеріям.

Як встановлено судом, рішенням тендерного комітету від 21.11.2018 затверджено тендерну документацію щодо проведення відкритих торгів на закупівлю робіт.

Замовником відповідно до положень статті 16 Закону України «Про публічні закупівлі» визначені кваліфікаційні критерії та перелік документів, що підтверджують інформацію учасників про відповідність їх таким критеріям.

Позивач вказує, що всупереч викладеним нормам Закону, відповідачем до тендерної документації були включені дискримінаційні вимоги, які позбавили позивача можливості взяти участь в процедурі закупівлі. На думку позивача, такими вимогами є:

- наявна будівельна техніка та обладнання, яке буде використовуватися для виконання робіт, має бути власністю учасника та/або бути в оренді та/або лізингу, в користування на підставі договорів послу (та/або власністю субпідрядників - у разі їх залучення) (п. 5.1.2 кваліфікаційних критеріїв до учасників тендерної документації);

- учасник (або субпідрядник у разі його залучення) повинен мати доступ або мати в наявності склад або виробничу базу для підготовки виробництва, що знаходиться на території виробництва (п. 5.1.2.1);

- довідка, що підтверджує досвід виконання аналогічного договору за період з 2015-2018 років (п. 5.1.4.1);

- ціна з врахуванням податку на додану вартість - якщо учасник є платником ПДВ, та без врахування податку на додану вартість - якщо учасник не є платником ПДВ (п. 1 розділу V).

В той же час, дослідивши зміст тендерної документації та положення ч. 2 ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі», судом не встановлено жодних дискримінаційних вимог, які були включені відповідачем до тендерної документації, та позбавили позивача права на участь в процедурі закупівлі.

Зокрема, вимоги тендерної документації повністю відповідають приписам ч. 2 ст. 16 Закону України «Про публічні закупівлі» та були сформульовані замовником на власний розсуд, що є його правом в розумінні вказаної норми Закону.

При цьому, позивачем жодним чином не доведено суду та не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України неможливості виконати вказані вимоги тендерної документації (а саме, залучення субпідрядників, укладення договорів оренди обладнання та приміщення, надання доказів виконання аналогічних договорів тощо).

Також суд зазначає, що 27.10.2018 позивач звернувся до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України зі скаргою щодо порушення Інститутом порядку проведення процедури закупівлі, в якій вказував на включення замовником дискримінаційних умов до тендерної документації, які унеможливили взяття позивачем участі в процедурі закупівлі.

Відповідно до статті 1 та частини 2 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі» органом оскарження процедур закупівлі є Антимонопольний комітет України, до якого подаються в тому числі, скарги, що стосуються тендерної документації та/або прийнятих рішень, дії чи бездіяльності замовника, що відбулися до закінчення строку, установленого для подання тендерних пропозицій, можуть подаватися до органу оскарження з моменту оприлюднення оголошення про проведення торгів, але не пізніше ніж за чотири дні до дати, установленої для подання тендерних пропозицій.

Відповідно до частини 12 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі» рішення органу оскарження набирають чинності з дня їх прийняття та є обов'язковими для виконання замовниками, особами, яких вони стосуються.

Рішенням Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №11605-р/пк-пз від 13.11.2018 Товариству відмовлено у задоволенні такої скарги.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивачем належними та достатніми доказами не підтверджено обґрунтованості доводів, що тендерна документація містить дискримінаційні умови та порушує права позивача.

Більш того, належних обґрунтувань щодо наявності підстав для визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету Інституту про розгляд тендерних пропозицій та визначення переможця, оформлене протоколом №1 від 21.11.2018 за процедурою закупівлі - роботи по об'єкту «Капітальний ремонт фасадів лабораторно-клінічного корпусу ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України по вул. Амосова, 6 в Солом'янському районі м. Києва» ДСТУ БД.1.1-1.2013 (код ДК 021-215: 45440000-3 Фарбування та скління)», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі системи Prozorro за №UA-2018-10-16-001427-b, позивачем не надано.

При цьому, доводи позивача щодо невідповідності умов тендерної документації не свідчать про наявність підстав для скасування рішення тендерного комітету Інституту про розгляд тендерної пропозиції та визначення переможця. Жодних обґрунтувань щодо порушення приписів Закону України «Про публічні закупівлі» внаслідок прийняття спірного рішення позивачем не наведено.

Суд зазначає, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас за змістом зазначеної статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

При цьому, як встановлено судом, позивач тендерної пропозиції щодо спірної закупівлі не подавав, участі у процедурі закупівлі не брав. Обґрунтованих доводів щодо неможливості подати тендерну пропозицію з огляду на визначені у тендерній документації умови, позивач суду не навів.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності у нього порушеного права внаслідок прийняття оскаржуваного рішення тендерного комітету.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право, а встановленим судом обставинами підтверджено відсутність порушеного права позивача внаслідок прийняття оскаржуваного рішення тендерного комітету, що також, підтверджує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельвейс Плес» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.04.2019.

Суддя В.П. Босий