ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 Справа №914/2366/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Дніпротранснафта», м. Кам»янське Дніпропетровської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕД-5», смт. Івано-Франкове,

про стягнення 615556,39 грн.

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - адвокат,

від відповідача не з»явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Дніпротранснафта», м. Кам»янське Дніпропетровської області, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕД-5», смт. Івано-Франкове, про стягнення 439594,49 грн. заборгованості, 71260,5 грн. пені, 96349,11 грн. 48 процентів річних, 8352,29 грн. інфляційних та судових витрат у справі.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач частково не оплатив поставлену йому на підставі Договору поставки нафтопродуктів за № 190417/1 від 19 квітня 2017 р. продукцію в сумі 439594,49 грн.

Позивач просить на підставі п. п. 5.2., 5.3. Договору № 190417/1 від 19.04.2017 р., ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на його користь 71260,5 грн. пені за період з 29.05.2018 р. по 14.12.2018 р., 71260,5 грн. сорока восьми процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов»язання з 29.05.2018 р. по 14.12.2018 р. та 8352,29 грн. інфляційних за місяці прострочення виконання грошового зобов»язання: червень 2018 р. вересень 2018 р.

У поясненнях від 08 січня 2019 р. позивач звертає увагу суду на ту обставину, що наявність заборгованості відповідача підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом за період: жовтень 2018 р., який підписано відповідачем.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.12.2018 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Дніпротранснафта», м. Кам»янське Дніпропетровської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕД-5», смт. Івано-Франкове, залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.01.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву у справі, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, наведених в ухвалах суду від 18.02.2019 р. та від 13.03.2019 р.

Ухвалою суду від 20.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу № 914/2366/18 до розгляду по суті.

Мотивувальна частина рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Між сторонами у справі 19 квітня 2017 р. укладено Договір поставки нафтопродуктів № 190417/1. На підставі цього Договору позивач поставив відповідачу бітум нафтовий дорожній вартістю 2583651,48 грн. Вказане підтверджується видатковими накладними № 2287 від 14.12.2017 р., № 101, № 100 від 10.03.2018 р., № 506 від 02.05.2018 р., № 707 від 14.05.2018 р., № 785 від 17.05.2018 р., № 955 від 28.05.2018 р., № 1572 від 03.07.2018 р. та відповідними, наявними у матеріалах справи, товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів. За отриману продукцію відповідач розрахувався частково, сплативши з березня по 13.07.2018 р. згідно з наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями 2144056,99 грн., з порушенням умов оплати продукції, встановлених сторонами у п. 3.2. Договору.

Таким чином, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо виконання умов договору поставки товару.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно до приписів ст. ст. 526, 530, 549, 611, 629, 692 ЦК України та ст. ст. 232, 265ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Покупець зобов»язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарозпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов»язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов»язковий для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Переліченими вище доказами (видатковими накладними № 2287 від 14.12.2017 р., № 101, № 100 від 10.03.2018 р., № 506 від 02.05.2018 р., № 707 від 14.05.2018 р., № 785 від 17.05.2018 р., № 955 від 28.05.2018 р., № 1572 від 03.07.2018 р., наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів, платіжними дорученнями, а також підписаним сторонами Актом звірки взаєморозрахунків за період: жовтень 2018 р., підтверджується наявність на день розгляду справи судом 439594,49 грн. заборгованості відповідача перед позивачем. Вказана заборгованість виникла на підставі Договору поставки нафтопродуктів № 190417/1. Згаданими вище доказами підтверджується також й порушення відповідачем строків оплати продукції, встановлених п. 5.3. Договору. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Задоволенню також підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 96349,11 грн. сорока восьми процентів річних, обчислених на підставі п. 5.3. Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказані позовні вимоги заявлено позивачем, виходячи із існування прострочення виконання грошового зобов»язання за період з 29.05.2018 р. по 14.12.2018 р. більш, ніж на сім календарних днів. При цьому суд виходить з того, що станом на 04.07.2018 р. заборгованість відповідача, яка існувала більш, ніж сім календарних днів, становила суму 300812,4 грн. Вона існувала з 04.07.2018 р. по 09.07.2018 р. включно. З 10.07.2018 р. по 12.07.2018 р. розмір заборгованості, яка існувала більше, ніж 7 календарних днів, становив 684594,49 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних за місяці прострочення: червень 2018 р. вересень 2018 р. підлягають задоволенню частково, в сумі 5275,12 грн. Позивач при обчисленні інфляційних за окреслений вище період часу помилково виходив з того, що індекс інфляції за липень 2018 р. становив 100 %, тоді як такий становив 99,3 %. При обрахунку інфляційних позивачем не враховано висновки пленуму Вищого господарського суду України, викладені у п. 3.2. його постанови від 17 грудня 2013 р. за № 14. Так, позивачем не враховано період часу, в який індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Правильність нарахування інфляційних судом перевірялась у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97р.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на підставі п. 5.2. договору пені за період з 29.05.2018 р. по 29.11.2018 р. за прострочення сплати 55812 грн. заборгованості та пені за період з 04.07.2018 р. по 14.12.2018 р. за прострочення сплати 383782 грн. заборгованості підлягають задоволенню частково, в сумі 71205,47 грн. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачем нараховано пеню за період з 29.05.2018 р. по 29.11.2018 р. за прострочення сплати 55812 грн. понад строки, встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме: за 29.11.2018 р.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕД 5» (Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул. Яворівська, будинок 32, поштовий індекс: 81070, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Дніпротранснафта» (Дніпропетровська область, м. Кам»янське, вул. Чайковського, 3-Ж, поштовий індекс: 51909, ) 439594,49 грн. заборгованості, 71205,47 грн. пені, 96349,11 грн. процентів річних, 5275,12 грн. інфляційних та 9186,36 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідний суд протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.04.2019 р.

Суддя Бортник О.Ю.