ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/685/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.

секретар судового засідання Максимів Н. Б.

за участю:

від позивача: Хоптій М.В. - адвокат, (договір про надання правової допомоги №12/18-05/01 від 05.12.2018; посвідчення № 228 від 10.01.2006)

від відповідача ПАТ"ПУМБ": Борисов О.С. - адвокат, (довіреність №303 від 01.02.2018; посвідчення №1188 від 25.01.2018)

від відповідача ТОВ "Компанія Рона" та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 представники не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особа-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

до відповідачів:

1) Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" вул. Андріївська, буд.4,м. Київ,04070

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" вул. Максимовича, 8, м. Івано-Франківськ, 76007

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, АДРЕСА_2

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Івано-Франківської області подано позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ТОВ "Компанія Рона" в якій позивач просить визнати недійсним договір №1 від 09.07.2014року укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Рона" із змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою №1 від 01.01.2015року до зазначеного договору.

Ухвалою суду від 15.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.09.2018. За наслідками судового засідання 13.09.2018 відкладено підготовче засідання на 05.10.2018. Ухвалою від 05.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.11.2018. 13.11.18 судове засідання не відбулося в зв"язку з хворобою судді Грици Ю.І.Ухвалою від 16.11.2018 підготовче засідання призначено на 06.12.2018. В судовому засіданні 06.12.2018 суд за письмовою згодою сторін суд перейшов до розгляду справи по суті. Ухвалою від 06.12.2018 відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 15.01.2019. 15.01.2019 судове засідання не відбулося у зв"язку з хворобою судді Грици Ю.І. Ухвалою від 22.01.2019 призначено розгляд справи в судовому засіданні на 07.02.2019. Ухвалою суду від 07.02.19 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3; відкладено розгляд справи на 05.03.19. Ухвалою суду від 05.03.19 відкладено розгляд справи на 28.03.19.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що при укладенні оспорюваного договору майнової поруки та в подальшому договору іпотеки керівником ТОВ "Компанія "Рона" було введено в оману ОСОБА_2 з метою заволодіння майном останнього, що є спільною сумісною власністю подружжя та доводиться доказами отриманими в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження. Крім того, вказаний договір укладено без згоди дружини позивача. Зауважує, що вказаний договір укладено помилково, що є підставою для визнання його недійсними, як такого, що порушує законні права та інтереси позивача.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що на сьогодні вказані договори кредиту та іпотеки є діючими, сторонами не оскаржувалися, рішення суду про визнання будь-якого з вказаних договорів недійсними відсутнє; про укладення договору №1 ПАТ "Пумб" стало відомо тільки з позовної заяви. Також просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, що , на думку відповідача, пропущений позивачем.

Представник відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" в судові засідання жодного разу не з"явився. Причини неприбуття представника суду невідомі. Відзиву на позов не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи судом, що підтверджено повідомленнями про вручення ухвал суду.

Представник від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не з"явився. 05.03.19 (вх.№3819/19) від третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 надійшли пояснення по справі. Зі змісту вказаних пояснень вбачаєтся, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі від 13.09.83р. Пояснює, що оспорюваний договір №1 від 09.07.14 та в подальшому договір іпотеки, було укладено ОСОБА_2 та передано майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, в іпотеку без її відома та згоди. Зауважує, що при укладенні вказаних договорів ОСОБА_2 не мав права самостійно розпоряджатися майном, що є спільною сумісною власністю. Також, вважає, що щодо її чоловіка ОСОБА_2 були вчинені шахрайські дії з боку ОСОБА_5, який на той час був директором ТОВ "Компанія Рона", через укладення договору поруки під впливом помилки та обману, що полягала в обітцяній фінансовій вигоді та компенсації договору майнової поруки. Однак, коштів обумовлених договором отримано не було. За таких обставин, вважає, що укладений договір майнової поруки порушує і її права та законні інтереси.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами( ч.9 ст.165 ГПК України)

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сторони по даній справі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом. Відповідач -ТОВ "Компанія Рона" не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановленому порядку та строк. З метою безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст.86 ГПК України, з"ясувавши обставини на яких грунтуються позовні вимоги, з врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

09.07.14 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія «Рона» було укладено договір №1 за умовами якого ФОП ОСОБА_2 для забезпечення виконання ТОВ «Компанія «Рона» зобов'язань, що ґрунтуються на генеральному договорі №ЮР/1.14-17 про умови надання банківських гарантій та акредитивів від 26.02.2014 р. та кредитному договорі №1.14-16 від 26.02.14 приймає на себе зобов'язання виступити майновим поручителем перед банком шляхом підписання Іпотечного договору предметом якого є зазначене в п.1.1 даного договору нерухоме майно, а саме:

- адмінбудинок площею 1203,5 м2 за адресою: АДРЕСА_3;

- виробничий цех площею 1865,1 м2 за адресою: АДРЕСА_3;

- трансформатора підстанція площею 50,9 м2 по АДРЕСА_3

- земельна ділянка площею 1,3504 га АДРЕСА_3.

Іпотечний договір № 1.14-16/17/1-16 між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ "Пумб" було укладено 09.07.14 .

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору №1 (розділ 2) на користь ФОП ОСОБА_2 ТОВ "Компанія Рона" повинні були виплачуватися грошові кошти , як компенсація можливих незручностей з приводу перебування майна поручителя в іпотеці, у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. Додатковою угодою в 01.01.2015р. сума збільшена до 80000 (вісімдесят тисяч грн.). Ці кошти повинні були виплачуватись до моменту припинення дії договору, який визначено моментом припинення іпотечного договору, тобто протягом всього часу перебування майна іпотеці.

Як зазначає позивач ТОВ "Компанія Рона" не виконано своїх зобов"язань щодо виплати грошових коштів позивачу в розмірах та строки обумовлені в оспорюваному договорі майнової поруки. Більше того, в зв"язку з припиненням виконання кредитних зобов'язань перед банком, ПАТ "Пумб" 31.01.17 здійснив державну реєстрацію права власності на іпотечне майно, що описано в Договорі №1. Вважає, що спірний договір укладено ним помилково під впливом обману зі сторони тогочасного директора ТОВ "Компанія Рона" що полягав в обітцяній фінансовій вигоді та компенсації договору майнової поруки.

З метою забезпечення повноти та всебічності захисту порушених прав позивача, останній звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсним договору №1 від 09.07.14 укладеним між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмежені відповідальністю «Компанія «Рона» зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01.01.2015 р. до Договору №1 від 09.07.2014 р.

За змістом п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

В даному випадку, позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважає що укладення оспорюваного договору №1 відбулося помилково під впливом обману зі сторони тогочасного директора ТОВ "Компанія Рона" що полягав в обіцяній фінансовій вигоді та компенсації договору майнової поруки, яка в подальшому виплачена не була.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Однією з підстав для недійсності спірного договору майнової поруки є вчинення його під впливом помилки та обману.

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язання і регламентується ст.ст. 553-559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові (ст.558 ЦК України).

За приписами статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Як встановлено судом, оплата послуг поручителя в розмірі та в строки обумовлені договором №1 не відбулася.

Наявність факту обману з боку боржника - ТОВ "Компанія Рона" вбачається і з матеріалів кримінального провадження № 0000414 від 02.02.17 де ОСОБА_2 є потерпілим.

Окрім того, як випливає із зібраних у справі доказів, спірний договір майнової поруки було укладено позивачем без відома та згоди на його укладення та, відповідно, без згоди на передання зазначеного в договорі майна в іпотеку, дружиною останнього. Шлюб зареєстровано 13.09.83р. За таких обставин, має місце факт одноособового розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, що суперечить приписам цивільного законодавства.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 ГПК України).

Частиною 8 ст.80 ГПК визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу дії положень ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлені вище обставини, на думку суду, свідчать про порушення прав та законних інтересів позивача та є підставою для визнання недійсним договору №1 від 09.07.2014 року зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01.01.2015 р.

З приводу тверджень відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності слід зазначити, що у відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як встановлено судом, про порушення свого права позивач дізнався після того як банк звернув стягнення на належне йому майно.

За таких обставин, суд вважає, що позовна давність пропущена з поважних причин та не є підставою для відмови в позові, тому справа розглядалася по суті заявлених позовних вимог.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 ГПК України, покласти на відповідача - ТОВ "Компанія Рона" оскільки предмет даного спору - визнання недійсним договору №1 від 09.07.2014 року укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмежені відповідальністю «Компанія «Рона» . ПАТ "Пумб" не є стороною оспорюваного договору , а тому не може нести відповідальності за його укладення.

Керуючись ст.267 Цивільного кодексу, ст.ст.129, 232-233, 236-238,240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати недійсним договір №1 від 09.07.2014 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмежені відповідальністю «Компанія «Рона» зі змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №1 від 01.01.2015 р. до Договору №1 від 09.07.2014 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" (вул. Максимовича, 8, м. Івано-Франківськ, 76007, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2(АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) 1762,0 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 09.04.2019