ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 Справа № 917/316/19

м. Полтава

за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства Дружба, вул. Нагірна, 81, с. Вільхуватка, Чутівський район, Полтавська область, 38852

до Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, вул. Центральна, 20, с. Петрівка, Чутівський район, Полтавська область, 38832

про визнання недійсним рішення Чапаєвської сільської ради № 16 від 13.05.2016 року,

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 10.10.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_2, сільський голова.

Відповідно до п.п. 3, 6 ст. 216 ГПК України, підготовче засідання продовжується після оголошення перерви в судовому засіданні 02.04.2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про дату складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 09.04.2019 року.

Суть справи: розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення №16 від 13.05.2016 року позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області «Про внесення змін до рішення від 30 січня 2014 року №5 «Про затвердження відсотка розміру пайової участі для ПСП «Дружба», в частині збільшення розміру відсотка пайової участі ПСП «Дружба» з 0,15 до 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Чапаєвської сільської ради №16 від 13.05.2016 року є необґрунтованим, незаконним, таким, що порушує права та інтереси і не відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи те, що рішенням Полтавської обласної ради від 31.01.2017 року «Про перейменування Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області» Чапаєвська сільська рада Чутівського району Полтавської області перейменована на Петрівську сільську раду Чутівського району Полтавської області (а.с. 55), позивач звернувся з позовом до Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

В заяві від 29.03.2019 року (вх. № 3260 від 01.04.2019 року, а.с. 125-128) відповідач повідомив суду про прийняття Петрівською сільською радою рішення № 1 від 28.03.2019 року «Про внесення зміни до рішення № 16 позачергової восьмої сесії Чапаєвської сільської ради сьомого скликання від 13.05.2016 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», яким вирішено пункт 1 цього рішення виключити, рішення № 5 тридцять першої сесії Чапаєвської сільської ради шостого скликання від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба» вважати чинним; копія рішення № 1 від 28.03.2019 року долучена до заяви (а.с. 129).

Після перерви, оголошеної в судовому засіданні 02.04.2019 року (протокол судового засідання від 02.04.2019 року, а.с. 135-136), відповідач подав до суду заяву про визнання позову (вх. № 3362 від 02.04.2019 року, а.с. 137-140), в якій вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», предявлені в позовній заяві, вважає законними, обґрунтованими та визнає в повному обсязі. При цьому відповідач просить суд повернути позивачу 50 відсотків сплаченого ним судового збору з Державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 130 ГПК України та відмовити у відшкодуванні витрат на оплату адвокатських послуг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба» (далі ПСП «Дружба») на території Чапаєвської сільської ради збудувало комплекс по прийманню, зберіганню та сушці зернових та олійних культур, який 19.11.2013 року введено в експлуатацію, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, декларацією про готовність об'єкта до експлуатації (а.с. 35-46).

Рішенням № 4 від 30.01.2014 року XXXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області (а.с. 101) визначено розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури с. Чапаєве до 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд. В цьому ж рішенні було зазначено про те, що фактичний розмір відсотків буде встановлюватися рішенням сесії по кожному забудовнику окремо на основі конкретних документів замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села, що підтверджують вартість будівництва об'єкта з техніко-економічними показниками.

Рішенням № 5 від 30.01.2014 р. XXXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області (а.с. 100) визначено замовнику у розвитку інфраструктури с. Чапаєве, а саме ПСП «Дружба» - 0,15 відсотків пайової участі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

12.02.2015 року між Чапаєвською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_3 (відповідач) та ПСП «Дружба» (позивач) укладено договір №1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Чапаєве, за умовами якого ПСП «Дружба» здійснює пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Чапаєве шляхом перерахування коштів до сільського цільового фонду створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Чапаєве, а Чапаївська сільська рада приймає дані кошти на окремий рахунок (а.с. 62-63).

Положеннями пп. 2.2.2 пп. 2.2 п. 2 цього договору визначено, що позивач зобов'язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури села на протязі 20 днів з дня підписання угоди в сумі 129 689,00 грн.

Згідно п. 4 договору, за невиконання або неналежне його виконання сторони несуть відповідальність відповідно до закону, цього договору та Порядку, затвердженого рішенням XXI сесії VI скликання від 26.12.2012 р. За несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі ПСП «Дружба» сплачує пеню у розмірі 0,5 % облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Приписами пп. 5.4 п. 5 цього договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання зобов'язань у повному обсязі.

Згідно листа №23 від 12.02.2015 року (а.с. 105) договір № 1 від 12.02.2012 р. разом із розрахунком величини пайової участі направлений на адресу Чапаєвської сільської ради та отриманий сільським головою ОСОБА_4, про що свідчить його підпис на копії цього листа, а кошти пайової участі в сумі 129689,00 грн. перераховані до бюджету Чапаєвської сільської ради 22.06.2016 р. на підставі платіжного доручення № 678 (а.с. 108).

Разом з тим, до моменту оплати позивачем коштів пайової участі, рішенням позачергової восьмої сесії сьомого скликання № 16 від 13.05.2016 року внесені зміни до рішення № 5 XXXI сесії Чапаєвської сільської ради VI скликання від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», а саме: пункт 1 читати: «Замовнику у розвитку інфраструктури с. Чапаєве, а саме ПСП «Дружба» за адресою с. Чапаєве, вул. Привокзальна, 26 встановити 5 відсотків пайової участі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта» (а.с. 54).

Вважаючи, що вказане рішення №16 від 13.05.2016 року необґрунтованим, незаконним та таким, що порушує права та інтереси і не відповідає нормам чинного законодавства позивач звернувся до суду із вимогою визнати його недійсним.

28.03.2019 року відповідачем Петрівською сільською радою прийнято рішення № 1 від 28.03.2019 року «Про внесення зміни до рішення № 16 позачергової восьмої сесії Чапаєвської сільської ради сьомого скликання від 13.05.2016 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», зокрема пункт 1 рішення № 16 від 13.05.2016 року виключити, рішення № 5 тридцять першої сесії Чапаєвської сільської ради шостого скликання від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба» вважати чинним (а.с. 129).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу (далі - ГК України), кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права і законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєктів господарювання або споживачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ГК України, органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом. Відносини органів місцевого самоврядування з суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися також на договірних засадах.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як встановлено судом, рішенням № 5 від 30.01.2014 р. XXXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області визначено відсоток пайової участі ПСП «Дружба» у розвитку інфраструктури с. Чапаєве, а саме - 0,15 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта (а.с. 100).

12.02.2015 року між сторонами у справі укладено договір №1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Чапаєве (а.с. 62-63), кошти пайової участі в сумі 129 689,00 грн. перераховані до бюджету Чапаєвської сільської ради 22.06.2016 р. на підставі платіжного доручення № 678 (а.с. 108).

Рішенням позачергової восьмої сесії сьомого скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області № 16 від 13.05.2016 року внесені зміни до рішення № 5 XXXI сесії Чапаєвської сільської ради VI скликання від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», а саме: пункт 1 читати: «Замовнику у розвитку інфраструктури с. Чапаєве, а саме ПСП «Дружба» за адресою с. Чапаєве, вул. Привокзальна, 26 встановити 5 відсотків пайової участі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта» (а.с. 54).

Зазначене рішення є предметом оскарження в даній справі.

Після відкриття провадження у справі, 28.03.2019 року Петрівська сільська рада прийняла рішення № 1 «Про внесення зміни до рішення № 16 позачергової восьмої сесії Чапаєвської сільської ради сьомого скликання від 13.05.2016 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», яким вирішено пункт 1 цього рішення виключити, рішення № 5 тридцять першої сесії Чапаєвської сільської ради шостого скликання від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба» вважати чинним (а.с. 129) та звернулась до суду із заявою про визнання позову.

Суд вважає, що прийняття рішення відповідача № 1 від 28.03.2019 року не свідчить про відсутність між сторонами предмета спору, оскільки вказаним рішенням внесено зміни в раніше прийняте рішення № 5 від 30.01.2014 року, що має своїм наслідком його зміну саме з дати прийняття відповідного рішення (28.03.2019 року). В той же час, предметом позову є вимога про визнання недійсним рішення № 16 від 13.05.2016 року. В разі задоволення позову вказане рішення буде визнане таким, що не відповідає вимогам закону на момент його прийняття, а також недійсним, тобто таким, що не породжує юридичних наслідків з моменту його прийняття.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

В пунктах 3, 4 ст. 185 ГПК України зазначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 191 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За п. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи прийняття Петрівською сільською радою рішення № 1 від 28.03.2019 року «Про внесення зміни до рішення № 16 позачергової восьмої сесії Чапаєвської сільської ради сьомого скликання від 13.05.2016 року «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба», а також те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вирішив позовні вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

За п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

В тексті позовної заяви (а.с. 9) позивач зазначив, що попередній розмір судових витрат за розгляд справи складатиметься з 1921,00 грн. судового збору, та 4000,00 грн. вартості складання позовної заяви та додаткових документів; вказаний розмір є не остаточним та докази понесених витрат на правову допомогу з детальним описом будуть надані додатково у відповідності до ст. 126 ГПК України.

Судовий збір сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 78 від 19.02.2019 року , оригінал якого залучений до матеріалів справи (а.с. 18).

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, частково покладається на відповідача в сумі 960,50 грн. Судовий збір в сумі 960,50 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

В судовому засіданні 04.04.2019 року представник позивача, адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1366 від 25.01.2013 року) заявив клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів цивільно-правового договору № 1/19 від 20.02.2019 року та акту наданих послуг до нього від 04.04.2019 року (а.с. 141-142); вказані докази прийняті судом, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 04.04.2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз судових рішень Верховного Суду дає змогу дійти обґрунтованого висновку, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі може бути також неподання відповідною стороною переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова КГС ВС від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17).

Крім того, Верховний Суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31.01.2019 у справі № 19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі № 906/194/18, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18).

Так, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги.

Такими документами, як убачається із рішень Верховного Суду, можуть бути, зокрема, квитанції про оплату послуг адвоката; видаткові касові ордери; платіжні доручення про передачу коштів адвокату; виписки з рахунків тощо.

Зазначена в позовній заяві сума судових витрат на правову допомогу (4000,00 грн.) не є розрахунком таких витрат, оскільки не містить складових, з яких складається такий розрахунок (опису робіт, витраченого часу, розміру тощо), акт наданих послуг від 04.04.2019 року не є належним доказом розрахунку витрат на правничу допомогу, таким чином, позивачем не виконані вимоги ч. 1 ст. 124 ГПК України.

Крім того, позивач не надав суду фінансові документи на підтвердження фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованим клопотання позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката на суму 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 124 (ч. 2), 126, 129, 130 (ч. 1), 185 (ч. 3), 191 (ч. 4), 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним п. 1 рішення позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області № 16 від 13.05.2016 року «Про внесення змін до рішення Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області № 5 від 30.01.2014 року «Про затвердження відсотка розміру пайової участі для ПСП «Дружба» в частині збільшення розміру відсотка пайової участі ПСП «Дружба» з 0,15 до 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва обєкта.

3. Стягнути з Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області (вул. Центральна, 20, с. Петрівка, Чутівський район, Полтавська область, 38832, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Дружба (вул. Нагірна, 81, с. Вільхуватка, Чутівський район, Полтавська область, 38852, ) 960,50 грн. - витрат по сплаті судового збору.

4. Із пред'явленням даного рішення в органи Державної казначейської служби України повернути Приватному сільськогосподарському підприємству Дружба (вул. Нагірна, 81, с. Вільхуватка, Чутівський район, Полтавська область, 38852, ) з Державного бюджету України 960,50 грн. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 78 від 19.02.2019 року на суму 1921,00 грн., яке знаходиться в матеріалах справи.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко