ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/357/19

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б.6, 01001; )

До відповідача: Обслуговуючого кооперативу Середньофонтанський 19-А (вул. Середньофонтанська, б.19-А, м. Одеса, 65039; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - на підставі договору № 14/3173/18 від 25.10.2018 р.; ОСОБА_3 - на підставі довіреності № 14-18 від 16.01.2019р.;

Від відповідача: не зявився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_3 - на підставі довіреності № 14-18 від 16.01.2019р.;

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі-ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу (далі-ОК) Середньофонтанський 19-А про стягнення 2 540 грн. 19 коп., з яких: пеня у розмірі 2 222 грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 317 грн. 52 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18 лютого 2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу № 916/357/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її передчасною та просить залишити без розгляду з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 11.03.2019р.. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Позивач у справі зазначив, що 26 серпня 2016р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та Обслуговуючим кооперативом Середньофонтанський 19-А (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3647/1617-ТЕ-23 .

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016р. до 31.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору Постачальник зобовязався поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобовязався оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно із п.1.2 Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення т а постачання гарячої води населенню.

Згідно до п. 1.3. Договору за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України ) та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р. було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 2 632 451 грн. 21 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017р., актом приймання-передачі від 28.02.2017р., актом приймання-передачі від 31.03.2017р., актом приймання-передачі від 30.04.2017р., актом приймання-передачі від 31.05.2017р., актом приймання-передачі від 30.06.2017р., актом приймання-передачі від 31.07.2017р., актом приймання-передачі від 31.08.2017р., актом приймання-передачі від 30.09.2017р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3. цього Договору укладання договору про організацією взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20 „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, не змінює строків там умов розрахунків за цим договором. Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

Позивач в обґрунтування позову посилається на п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема ,є договори та інші правочини. Крім того, позивач зазначив, що згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Позивач зазначив, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у строк, визначений Договором №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р., чим порушував умови господарського зобовязання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору.

Згідно з п.8.2. Договору у разі невиконання Споживачем п.6.1. Договору він зобовязується оплатити Постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

З урахуванням строку прострочення сплати основного боргу за Договором №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р., за розрахунком позивача розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем зобовязань складає 2 222 грн. 67 коп. При цьому, позивач зазначає, що розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом, здійснено у відповідності до вимог ст. 232 Господарського кодексу України та з наступного дня від дня прострочення основного зобовязання.

Позивач також зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач зазначив, що, оскільки відповідачем не виконані умови Договору №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р. щодо оплати отриманого природного газу у зазначений строк, він зобовязаний сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу.

На підставі викладеного, позивач зазначив, що загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 317 грн. 52 коп.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з ОК Середньофонтанський 19-А пеню у розмірі 2 222 грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 317 грн. 52 коп.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що, дійсно, 26 серпня 2016р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та Обслуговуючим кооперативом Середньофонтанський 19-А (Споживач) було укладено Договір постачання природного газу № 3647/1617-ТЕ-23, відповідно до п.6.1 якого оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

При цьому, відповідач визнав, що порушив виконання умов Договору в частині своєчасної оплати за поставлений позивачем природний газ в січні та лютому 2017р., а також, погоджується з правильністю обрахувань сум пені та 3% річних , та не має на меті ухилятися від сплати зазначених сум.

Разом з тим, враховуючи те, що в кінці 2017р. ОК Середньофонтанський 19-А очолив ОСОБА_4, який не приймав участі у підписанні Договору, а також, не знав, що розрахунки за вказаним Договором проводились попереднім керівництвом несвоєчасно, і що зазначені обставини згодом призведуть до нарахування позивачем штрафних санкцій, відповідач вважає, що позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подано передчасно, за відсутністю спроб позивача врегулювати спір у досудовому порядку, а тому приводить відповідача до зайвих втрат у вигляді сплати судового збору. За таких обставин, відповідач просить суд залишити позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» без розгляду.

Розглянув матеріали справи, враховуючи позицію сторін у справі , судом встановлено, що 26 серпня 2016р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та Обслуговуючим кооперативом Середньофонтанський 19-А (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3647/1617-ТЕ-23, згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобовязався поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобовязався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, між сторонами за Договором склалися правовідносини щодо поставки товару.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р. позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 2 632 451 грн. 21 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2017р., актом приймання-передачі від 28.02.2017р., актом приймання-передачі від 31.03.2017р., актом приймання-передачі від 30.04.2017р., актом приймання-передачі від 31.05.2017р., актом приймання-передачі від 30.06.2017р., актом приймання-передачі від 31.07.2017р., актом приймання-передачі від 31.08.2017р., актом приймання-передачі від 30.09.2017р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3. цього Договору укладання договору про організацією взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20 „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, не змінює строків там умов розрахунків за цим договором. Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

Як вбачається з матеріалів справи, та проти чого не заперечує відповідач, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у строк, визначений Договором №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р., чим порушував умови господарського зобовязання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору.

В силу ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також, умовами п. 8.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Споживачем п.6.1. Договору він зобовязується оплатити Постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 2 222 грн. 67 коп.

Відповідно до п.8.3 Договору сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 цього Договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обовязку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором, за винятком сум, сплачених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства, позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 317 грн. 52 коп., які також підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Судом не приймається позиція відповідача щодо залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у звязку із невжиттям заходів досудового врегулювання спору, адже, умовами Договору №3647/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 26.08.2016р. (п.10.1) передбачено , що у разі виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобовязуються розвязувати ї шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення . Згідно п.10.2 Договору у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) розвязуються у судовому порядку. Отже, сторони не передбачили обовязкового порядку досудового врегулювання спорів, зокрема, у вигляді претензійного порядку. За поясненнями представника позивача, переговори щодо сплати пені та 3% річних проводилися сторонами у телефонному режимі, але не призвели до оплати їх відповідачем у добровільному порядку.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, ст.ст. 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу Середньофонтанський б.19-А (вул. Середньофонтанська, 19-А, м. Одеса, 65039; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. ОСОБА_5, б. 6, м. Київ, 01001; ) пеню у розмірі 2 222 грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 317 грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 квітня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога