ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019м. ДніпроСправа № 904/491/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е., за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область

до Приватного акціонерного товариства "Южкокс", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу в сумі 150 270,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №5374 від 08.11.2018

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №66-311/юр/д від 10.12.2018

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (далі - відповідач) про стягнення штрафу в сумі 150 270,00 грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

У серпні 2018 року зі станції Запоріжжя-Камянське Придніпровської залізниці Приватне акціонерне товариство "Южкокс" здійснило відправлення вантажу "кокс доменний" у вагонах: № 62006457, № 56443245, № 55332795, № 61653911, згідно накладної № 45802188 відповідно на станцію Сартана Донецької залізниці, Одержувачем вантажу є ПрАТ "МК "Азовсталь".

09.08.2018 на станції призначення Сартана Донецької залізниці на підставі статті 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме:

- у вагоні № 62006457 встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній № 45802188 масою більше документа на 1950 кг., про що складений комерційний акт № 484809/309 від 09.08.2018;

- у вагоні № 56443245 встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній № 45802188 масою більше документа на 1850 кг., про що складений комерційний акт № 484809/310 від 09.08.2018;

- у вагоні № 55332795 встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній № 45802188 масою більше документа на 2300 кг., про що складений комерційний акт № 484809/311 від 09.08.2018;

- у вагоні № 61653911 встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній № 45802188 масою більше документа на 2400 кг., про що складений комерційний акт № 484809/312 від 09.08.2018.

Згідно із накладною №45802188 загальна сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає 30 054,00 грн.

- за вагон № 62006457 складає 7570,00 грн.;

- за вагон № 56443245 складає 7457,00 грн.;

- за вагон № 55332795 складає7570,00 грн.;

- за вагон № 61653911 складає 7457,00 грн.

За неправильно зазначену в накладній масу вантажу позивач нарахував штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у загальній сумі 150 270,00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019, справу № 904/491/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 12.03.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

11.03.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти позову, з огляду на наступне.

Відповідач стверджував, що наведені позивачем розбіжності у комерційних актах за №№: 484809/309, 484809/310, 484809/311, 484809/312 від 09.08.2018 не є розбіжністю фактичної маси вантажу у вагонах № 62006457, 56443245, 55332795, 61653911, із загальною масою всього вантажу, що зазначена у накладній № 45802188 - 570100 кг. (п. 24 накладної).

Окрім цього, відповідач зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку розбіжностей у масі вантажу, оскільки таким документом, на думку відповідача є відомість вагонів, яка відповідно до п. 1.1. Правил, складається у разі пред'явлення до перевезення вантажу групою відправкою або маршрутом і додається до накладної як окремий перевізний документ. З урахуванням викладеного, відповідач наголошує, що саме відомістю вагонів визначена маса вантажу в кожному окремому вагоні.

Таким чином, на думку відповідача, позивачем належним чином не доведена розбіжність фактичної маси вантажу у вагонах з масою, зазначеною саме у накладній.

Разом з цим, відповідач в порядку ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України заявив про зменшення розміру штрафу на 80 % - до 30 054,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2019 відкладено розгляд справи на 09.04.2019.

21.03.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти відзиву на позов, з огляду на наступне.

Позивач вважає хибним твердження відповідача, стосовно відомості вагонів, яка додається до накладної, як окремий документ, оскільки це твердження не відповідає приписам п. 6.7 Правил оформлення перевізних документів, де зазначено, що відомість вагонів (додаток 2), додається до накладної та є її невід'ємною частиною, і не може спростовувати обставини зафіксовані у комерційних актах станції Сартана №№ 484809/309, 484809/310, 484809/311, 484809/312 від 09.08.2018, щодо розбіжностей фактичної маси вантажу у вагонах №№ 62006457, 56443245, 55332795, 6163911 із зазначеною масою вантажу в цих же вагонах в пунктах 9, 7, 6 і 5 відомості вагонів, яка є невід'ємною частиною накладної № 45802188.

Також, позивач заперечував проти зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки відповідач не обґрунтував причин для зменшення розміру штрафу (тяжкий фінансовий та майновий стан відповідача або інше).

28.03.2019 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечував проти міркувань позивача викладених у відповіді на відзив.

09.04.2019 від представника позивача надійшли пояснення на заперечення, в яких позивач заперечував проти доводів викладених у запереченнях та відповідь на відзив та підтримав свою правову позицію викладену позові та відповіді на відзив.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.04.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 09.04.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом вище, комерційними актами від 09.08.2018 за №№:484809/309, 484809/310, 484809/311, 484809/312 підтверджується зазначення в накладній №45802188 маси вагонів за №№ 62006457, № 56443245, № 55332795, № 61653911 менше від маси, вказаної у накладній на перевезення.

Названі комерційні акти складено у відповідності з Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

У відповідності зі статтей 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 05.04.2018 у справі №906/533/17.

Отже, розмір штрафу за неправильно зазначену масу вантажу складає 150 270,00 грн.

Господарський суд перевірив розрахунок штрафу та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відтак, господарський суд дійшов висновку про непорушність вантажу, а отже доведеність вини відповідача в частині неправильності зазначення маси вантажу.

Щодо клопотання про зменшення розміру штрафу.

Суд зазначає, що враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Також, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд констатує, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вивчивши матеріали справи господарський суд дійшов до висновку, що згідно матеріалів цієї справи відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, а суд відповідно не мав змоги дослідити чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Саме лише заявлення відповідачем про зменшення розміру штрафу не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності, а отже не може бути підставою для зменшення розміру штрафу.

Згідно частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, порядок повернення судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За вказаних обставин, суд вважає, що сума 16,95 грн. надлишково сплаченого судового збору, підлягає поверненню з Державного бюджету України за відповідною заявою позивача.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 2254,05 грн. покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240-241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ) до Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (51909, Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 1; ) про стягнення штрафу в сумі 150 270,00 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (51909, Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 1; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ) штраф в сумі 150 270,00 грн. (сто пятдесят тисяч двісті сімдесят грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2254,05 грн. (дві тисячі двісті пятдесят чотири грн. 05 коп).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22; ).

Боржник: Приватне акціонерне товариство "Южкокс" (51909, Дніпропетровська обл., м. Камянське, вул. Вячеслава Чорновола, буд. 1; ).

Повний текст рішення складено - 10.04.2019.

Суддя ОСОБА_3