ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа№ 910/10716/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Пашкіної С.А.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Кулаков В.В.

відповідача - Авраменко Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2018 р. (повне рішення складено 05.11.2018 р.)

у справі № 910/10716/18 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення коштів у розмірі 2820835,05 грн

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення з відповідача 2655200,05 грн страхового відшкодування, 74876,64 грн інфляційних втрат, 41464,76 грн 3% річних, 47793,60 грн пені та 1500,00 грн вартості оцінки майна.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов укладеного договору добровільного страхування серії АМ №115530 від 17.02.2017 р. не виконав свого обов'язку щодо виплати страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.10.2018 р. у справі № 910/10716/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що укладений між сторонами договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №115530 від 17.02.2017 р. не припинив свою дію, тому страховик зобов'язаний сплатити страхове відшкодування.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10716/18 залишено без руху.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/618/18 від 17.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10716/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10716/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. справу № 910/10716/18 призначено до розгляду на 06.02.2019 р.

У судовому засіданні 06.02.2019 р. було оголошено перерву до 28.02.2019 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

17.02.2017 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі-Груп" (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115530 (далі - договір).

Згідно з п. 5 договору застрахованим транспортним засобом є Land Rover Range Rover 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Страхова сума 2999999,00 грн, страховий тариф - 3,82%.

Відповідно до п. 6 договору застрахованими ризиками, зокрема є АК НЗ - Автокаско незаконне заволодіння.

20.11.2017 р. о 18 годині 20 хвилин у позивача було викрадено транспортний засіб.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0015237 20.11.2017 р. приблизно о 18 годині 20 хвилин невстановлена слідством особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, 1-В, заволоділа автомобілем Range Rover д.н.з НОМЕР_1, що належить ТОВ "Джи-Пі Груп", чим спричинила матеріальної шкоди.

21.11.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом "Range Rover" д.н.з НОМЕР_1 та просив сплатити йому страхове відшкодування.

Листом № 533-31 від 24.01.2018 р. відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування та зазначив, що на момент події, яка відбулась з транспортним засобом, враховуючи прострочену сплату чергового страхового платежу, страховиком не надавалося страхове покриття по страховим ризикам згідно з умовами договору страхування.

Відповідно до п. 9 договору строк дії договору з 00 год. 00 хв. 20.02.2017 року по 24 год. 00 хв. 19.02.2018 року.

Як вбачається з умов договору страхування, загальна страхова премія поділена на 4 частини (платежі) та сторони погодили такий графік сплати страхового платежу частинами:

45869,98 грн - по 20.02.2017 р.

34402,49 грн - по 20.05.2017 р.

22934,99 грн - по 20.08.2017 р.

11467,50 грн - по 20.11.2017 р.

Відповідно до п. 8 договору платіж в розмірі 11467,50 грн, термін сплати - по 20.11.2017 р. Період відповідальності з 00 год. 00 хв. 20.11.2017 р. по 24 год. 00 хв. 19.02.2018 р.

Як передбачено п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Згідно з платіжним дорученням № 722 від 20.11.2017 р. позивачем перераховано відповідачу 11467,50 грн з призначенням платежу: "страховий платіж за дог АМ 115530 зг рах. №АМ 115530 від 15.11.17".

З даного платіжного доручення вбачається, що воно одержане банком позивача 20.11.2017 р. о 13:04 год.

Разом з цим, грошові кошти в розмірі 11467,50 грн були одержані банком відповідача 21.11.2017 р. Дата валютування 21.11.2017 р.

Згідно з п. 8.5 загальних умов страхування сплата страхової премії відбувається в готівковій або безготівковій формі на розрахунковий рахунок або в касу страховика. Якщо сплата страхової премії або її частини здійснюється у формі банківського або поштового переказу, датою сплати премії (платежу) вважається день надходження на поточний рахунок страховика премії (платежу) в сумі, визначеній в ОУС цього договору.

Відповідно до п. 6.1.3 загальних умов страхування дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою страхувальника та страховика, а також у разі, зокрема, несплати страхувальником страхової премії, або її частини (платежу) в повному розмірі у встановлені договором строки (терміни).

При цьому договір припиняє свою дію через 10 календарних днів, починаючи з дати, зазначеної в ОУС цього договору як кінцева дата сплати чергового страхового платежу (крім першого), за умови, що протягом цього строку страхувальник не сплатив прострочену чергову частину страхового платежу в повному обсязі, якщо інше письмово не погоджено між сторонами договору або якщо страховик не надіслав письмового повідомлення страхувальнику про припинення дії договору страхування протягом цього строку. При цьому страховик не несе відповідальності та звільняється від сплати страхового відшкодування за страховими випадками, що сталися в період: з 00 год. 00 хв. (за київським часом) дати, до якої страхувальник зобов'язаний був сплатити прострочену чергову частину страхової премії (черговий платіж), до 00 год. 00 хв. (за київським часом) дати, наступної за датою сплати страхувальником чергової частини страхового платежу в повному обсязі. Відповідальність страховика відновлюється з 00 год. 00 хв. (за Київським часом) дати, наступної за датою сплати страхувальником простроченої чергової частини страхового платежу в повному обсязі, але загальний строк дії договору страхування, зазначений в ОУС, при цьому не змінюється.

Відповідно до п. 13.1.9 загальних умов страхування підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування, є випадки, передбачені чинним законодавством України, відповідними чинними правилами страховика та цим договором, а також: несплати страхувальником страхової премії (платежу) або її частини в повному розмірі у встановлені цим договором строки.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як передбачено ст. 9 Закону України "Про страхування", страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

У відповідності до ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Вбачається, що платіжним дорученням № 722 від 20.11.2017 р. позивачем було перераховано відповідачу 11467,50 грн з призначенням платежу: «страховий платіж за дог AM 115530 зг рах. № АМ 115530 від 15.11.17». З даного платіжного доручення вбачається, що воно одержане банком позивача 20.11.2017 р. о 13:04 год.

Згідно з п. 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в України в національній валюті у розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання" («Дата проведення»), має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до п. 2.31 вказаної Інструкції банк отримувача зобов'язаний зарахувати на рахунки своїх клієнтів кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами протягом операційного дня, у день їх отримання, якщо під час проведення контролю за реквізитами цих документів, що здійснюється відповідно до цієї глави, не виявлено розбіжностей.

Так, банк платника позивача провів операцію у 13:04 год., тобто протягом операційного дня кошти були зараховані до банку отримувача. Однак, банк отримувача здійснив зарахування лише на наступний день.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

За умовами укладеного договору, останній припиняє свою дію через 10 календарних днів, починаючи з дати, зазначеної в особливих умовах страхування цього договору як кінцева дата сплати чергового страхового платежу (крім першого), за умови, що протягом цього строку страхувальник не сплатив прострочену чергову частину страхового платежу в повному обсязі, якщо інше письмово не погоджено між сторонами договору або якщо страховик не надіслав письмового повідомлення страхувальнику про припинення дії договору страхування протягом цього строку.

Враховуючи те, що 10-ти денний термін не минув, укладений між сторонами договір не припинив свою дію.

Так, згідно умов договору, страховик не несе відповідальності та звільняється сплати страхового відшкодування за страховими випадками, що сталися в період: з 00 год. 00 хв. (за київським часом) дати, до якої страхувальник зобов'язаний був сплатити прострочену чергову частину страхової премії (черговий платіж), до 00 год. 00 хв. за київським часом дати, наступної за датою сплати страхувальником чергової частини страхового платежу в повному обсязі.

Враховуючи раніше зазначений п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р., приймаючи до уваги, що позивач повинен був сплатити кошти фактично по 20.11.2017 р. включно, датою, до якої він повинен сплатити кошти - вважається саме наступний день - 21.11.2017 р. За умовами договору страховик не несе відповідальності саме з 00.00 год. 21.11.2017 р., в той час як страхова подія відбулась 20.11.2017 р.

До того ж, у випадку, якщо визначені ст. 213 ЦК України правила тлумачення не дозволяють визначити зміст умови договору, застосовується тлумачення на основі принципу contra proferentem. Його суть: сторона, яка включила умову в договір, повинна нести ризик, пов'язаний з її неясністю. При цьому не має значення, вона сама розробила таку умову або скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 753/11000/14- ц від 18.04.2018 р.

Оскільки позивачем було вчасно сплачено останній страховий платіж за укладеним договором відповідно до вимог п. 8.5 цього договору, договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115530 від 17.02.2017 р. не припинив своєї дії, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2655200,05 грн страхового відшкодування є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Крім цього, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 47793,60 грн пені.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 9.5.5 загальних умов страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну сплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який встановлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таку ж правову позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

З розрахунку позивача вбачається, що ним було нараховано розмір пені за період, що перевищує 6 місяців.

Здійснивши перерахунок розміру пені за період з 29.01.2018 р. по 29.06.2018 р., колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 40093,52 грн.

Також за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором позивач нарахував та просить суд стягнути з останнього 74876,64 грн інфляційних втрат та 41464,76 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань.

Як передбачено п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем при нарахуванні інфляційних втрат було допущено арифметичну помилку та не враховано від'ємний показник інфляції, відтак задоволенню підлягають інфляційні витрати у розмірі 55749,20 грн, в той час як 3% річних нараховані позивачем правильно та підлягають задоволенню повністю у сумі 41464,76 грн.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 1500,00 грн витрат за проведену експертну оцінку транспортного засобу не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів понесених ним витрат на цю суму.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.10.2018 р. у справі № 910/10716/18 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову частково, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

3. Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" (03194, м. Київ, бул. Кольцова, 14-У, оф. 125, код ЄДРПОУ 38382 (два мільйони шістсот п'ятдесят п'ять тисяч),05 грн страхового відшкодування, 55759 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят девять),20 грн інфляційних втрат, 41464 (сорок одна тисяча чотириста шістдесят чотири),76 грн 3% річних та 40093 (сорок тисяч дев'яносто три),52 грн пені.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" (03194, м. Київ, бул. Кольцова, 14-У, оф. 125, ) 41887 (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят сім),87 грн судового збору за подання позовної заяви».

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи-Пі Груп" (03194, м. Київ, бул. Кольцова, 14-У, оф. 125, ) 62832(шістдесят дві тисячі вісімсот тридцять дві),72 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

С.А. Пашкіна