УХВАЛА

м. Київ

12.04.2019Справа № 910/4417/19

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Фонду гарантування фізичних осіб

до відповідача-1: ОСОБА_1,

відповідача-2: ОСОБА_2,

відповідача-3: ОСОБА_3,

відповідача-4: ОСОБА_4,

відповідача-5: ОСОБА_5,

відповідача-6: ОСОБА_6,

відповідача-7: ОСОБА_7,

відповідача-8: ОСОБА_8,

відповідача-9: ОСОБА_9,

відповідача-10: ОСОБА_10,

відповідача-11: ОСОБА_11

про стягнення солідарно 494 679 084,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (позивач, Фонд гарантування) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (відповідачі 1-11) про стягнення з них солідарно 494 679 084,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадові особи Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" (далі - Банк), а саме члени Наглядової ради, Правління та Кредитного комітету Банку (відповідачі 1-11) спільними діями/рішеннями, свідомо та умисно приймаючи рішення про здійснення кредитних операцій протягом 2010-2012 років, здійснили невиправдані ризикові кредитні операції, які не мали фінансово-економічного обґрунтування та несли загрозу інтересам вкладників та кредиторів Банку, що призвело до погіршення фінансового становища Банку та його подальшої неплатоспроможності, внаслідок чого залишились незадоволеними вимоги Фонду гарантування та інших кредиторів Банку, які у зв'язку з ліквідацією Банку є погашеними, що свідчить про заподіяння Фонду гарантування та кредиторам Банку шкоди.

Позивач стверджує, що операції з кредитування позичальників:

- ТОВ "Дитячий канал" за кредитним договором від 13.02.2012 №13/12-КЛ;

- ТОВ "ПВК "Будівельник" за кредитним договором від 12.10.2011 №180/11-КЛ;

- ПрАТ "Українська фінансова мережа" за кредитним договором від 10.08.2012 №104/12-КЛ;

- ПАТ "Донецький рудо-ремонтний завод" за кредитним договором від 29.12.2010 №94-КЛ;

- ТОВ "Євроконстракшн-2" за кредитним договором від 29.08.2011 №154/11-КЛ;

- ТОВ "Євромарт" за кредитним договором від 31.08.2011 №155/11-КЛ;

- ТОВ "Євроконстракшн-2" за кредитним договором від 04.07.2011 №125/11-КЛ;

- ТОВ "Євромарт" за кредитним договором від 22.05.2012 №96/12-КЛ;

- ТОВ "Юридична компанія "Консаптинг Груп" за кредитним договором від 08.06.2011 №107/11-КЛ;

- ТОВ "Юридична компанія "Консалтинг Груп" за кредитним договором від 04.10.2011 №178/11-КЛ;

- ПАТ "Будмеханізація" за кредитним договором від 18.07.2012 №73/12-КЛ;

- ТОВ "Магнум-Інвест" за кредитним договором від 30.03.2011 №78/11-КЛ;

- ТОВ "Фондова компанія "Ініциатива" за кредитним договором від 28.03.2012 №95/12-КЛ,

а також активні операції з купівлі Банком:

- інвестиційних сертифікатів ТОВ "КУА "Холдинг Груп" ЗДПІФ "ПІФ";

- інвестиційних сертифікатів ТОВ "КУА "Прем'єр Ессет Менеджмент" ЗДПІФ "Капітал";

- дисконтних облігацій ТОВ "Руфасбуд", -

фактично були направлені на кредитування групи компаній, пов'язаних між собою для задоволення їх фінансових потреб, із значною концентрацією ризиків, в тому числі щодо забезпечення, в інтересах власників істотної участі Банку (фактично відбувалось кредитування групи компаній акціонера Банку - відповідача-1), а проведення Банком операцій з купівлі інвестиційних сертифікатів та дисконтних облігацій несло в собі високий ризик, оскільки Банк генерував інвестиції в корпоративні цінні папери без мети одержання прибутку, з низькою їх активністю на ринку (лікквідністю).

Проведення Банком таких активних операцій, на думку позивача, призвело до втрати Банком ліквідності, неможливості виконання зобов'язань перед вкладниками, визнання Банку неплатоспроможним та завдання шкоди Банку, вкладникам та іншим кредиторам, в тому числі Фонду гарантування.

Шкода, заподіяна кредитуванням вказаних вище позичальників та купівлею вище вказаних цінних паперів, на думку позивача, підлягає відшкодуванню посадовими особами Банку (членами Наглядової ради, Правління та Кредитного комітету Банку (відповідачами 1-11)), які прийняли рішення щодо проведення операцій зі схемного кредитування вказаних позичальників та рішення про купівлю вказаних цінних паперів.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 27-6010/19 від 03.04.2014 (вх. № 4417/19 від 05.04.2019), суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому зміст наведеної норми ст. 173 ГПК України свідчить про можливість, а не про обов'язковість об'єднання декількох вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Судом встановлено, що як на правову підставу вимоги про стягнення шкоди позивач посилається в тому числі на ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка надає право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або його уповноваженій особі звертатись до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банком.

При цьому, на думку позивача, шкода Банку заподіяна внаслідок надання кредитів за тринадцятьма кредитними операціями, в рамках яких були укладені окремі кредитні договори самостійно з кожним з позичальників (ТОВ "Дитячий канал"; ТОВ "ПВК "Будівельник"; ПрАТ "Українська фінансова мережа"; ПАТ "Донецький рудо-ремонтний завод"; ТОВ "Євроконстракшн-2"; ТОВ "Євромарт"; ТОВ "Юридична компанія "Консаптинг Груп"; ПАТ "Будмеханізація"; ТОВ "Магнум-Інвест"; ТОВ "Фондова компанія "Ініциатива"), і ці операції забезпечені самостійними забезпечувальними договорами.

Також, на думку позивача, шкода Банку заподіяна також внаслідок трьох активних операцій з купівлі Банком в його портфель інвестиційних сертифікатів ТОВ "КУА "Холдинг Груп" ЗДПІФ "ПІФ", ТОВ "КУА "Прем'єр Ессет Менеджмент" ЗДПІФ "Капітал" та дисконтних облігацій ТОВ "Руфасбуд" відповідно до прийнятих Правлінням Банку рішень про купівлю портфеля цінних паперів та відповідно до укладених Банком договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Разом з цим, позовна заява не містить жодного доводу чи аргументу об'єднання в одному позові вимог щодо заподіяння шкоди за окремими кредитними операціями/ операція з купівлі цінних паперів.

Проаналізувавши зміст поданої позовної заяви, суд дійшов висновку, що кожна вище вказана кредитна операція/ операція з купівлі цінних паперів є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюється окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризується самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов'язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення тощо).

Отже, вимоги про стягнення шкоди за кожною спірною операцією з кредитування/ з купівлі цінних паперів є самостійними вимогами, які не пов'язані ні підставами виникнення та поданими доказам, та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших. Додатково самостійність вказаних вимог підтверджується також і з огляду на розмір шкоди, розрахованої та визначеної позивачем на стор. 58 позовної заяви окремо щодо кожної з шістнадцяти спірних активних операцій.

Критерій пов'язаності позичальників між собою та схожості переважної більшості забезпечень цих кредитів, а також критерій взаємопов'язаності сукупних (спільних) дій усіх відповідачів, що наводить позивач в обґрунтування об'єднання вимог в одному позові, не є достатніми для застосування правил об'єднання позовів у розумінні ст. 173 ГПК України.

Судом враховано, що об'єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов'язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об'єднання позовів є правом, а не обов'язком суду. Відповідний висновок містить постанова Верховного Суду від 15.02.2019 у справі № 910/11811/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню взаємних прав і обов'язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 ГПК України, що свідчить про порушення правил об'єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, а також встановити обставини щодо виконання/невиконання сторонами умов вказаних договорів, мети та обставин укладення договорів, дотримання їх умов сторонами, а також правомірність заявлених до стягнення сум. Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів та по кожному окремому епізоду, щодо яких, як зазначає позивач, конкретним колом відповідачів було нанесено шкоду Банку в різних розмірах, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов'язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне повернути поданий позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для роз'єднання позовних вимог.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суд звертає увагу, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовну заяву № 27-6010/19 від 03.04.2014 та додані до неї документи.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 12.04.2019 та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега