ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2019р.                      Справа №905/229/19

за позовом: Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, )

про стягнення 450892,16 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», м.Нікополь звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь про стягнення 5% штрафу від вартості несвоєчасно поставленого товару у розмірі 450892,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору поставки №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. та специфікації №20 від 01.06.2018р. в частині своєчасного постачання товару, що стало підставою для нарахування неустойки згідно з положеннями п.8.4 вказаного договору.

Ухвалою суду від 04.02.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/229/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві №09-10/44 від 15.03.2019р. відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначав, що Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції та операції об’єднаних сил у м.Маріуполь; вказував на зниження зовнішнього та внутрішнього попиту на продукцію, значну дебіторську заборгованість підприємств-контрагентів, у зв’язку з чим діяльність підприємства відповідача є збитковою. Крім того, за контррозрахунком Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» сума штрафу становить 449739,86 грн.

У випадку задоволення вимог про стягнення штрафу, відповідач просив зменшити його розмір на 80%.

У відповіді на відзив №60-7578 від 26.03.2019р. позивач зазначав, що підприємництво, як вид господарської діяльності, що здійснюється позивачем, згідно зі ст.42 Господарського кодексу України за своєї сутністю передбачає несення ним певних ризиків. Крім того, складна ситуація в промисловій сфері, зокрема, в металургії, загострення соціальної та економічної ситуації на сході України та наявність інфляційних процесів у економіці держави охоплює фінансову діяльність не тільки відповідача, а й позивача, який теж залежить від виконання грошових зобов’язань контрагентів.

Також, позивач заперечив проти клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Як свідчать матеріали справи, 15.12.2017р. між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) був підписаний договір поставки №012/18-03/1800447, за змістом п.1.1 якого постачальник зобов’язався поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (товар) у відповідності до асортименту, якості, строків, у обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в специфікаціях до цього договору, які є його невід’ємною частиною, а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на покупця, якщо інше не обумовлено специфікаціями.

За змістом п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник зобов’язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Нікополь Придніпровської залізниці (згідно з правилами Інкотермс-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до цього договору. Перехід від постачальника до покупця права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається з дати передачі товару першому перевізнику/експедитору для доставки покупцю (вантажоотримувачу) залізничним транспортом, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов’язань (п.9.5 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р.).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст.264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст.655-697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями п.п.2.5 – 2.7 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання специфікації. Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях. Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов’язання з поставки товару з моменту передачі товару у розпорядження транспортної організації (перевізнику) у місті передачі відповідно до п.2.1 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, з підписанням специфікації №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. сторонами було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну реалізації, умови оплати та поставки товару.

За змістом відомостей, наявних у вказаній специфікації, відповідач зобов’язався протягом червня 2018 року відповідно до орієнтовного графіку відвантаження товару в період з 01.06.2018р. (1-2 вагона на добу) відвантажити позивачу товар – відсів коксу доменного, ТУ У 23.1-3:2004, вміст фр. більше 25 мм – не регламентується, вміст фр. менше 10 мм – не більше 60%, у кількості 2000 тн сухої ваги загальною вартістю 13697904 грн з ПДВ (+/- 5%).

При цьому, відповідачем фактично поставлено позивачу за специфікацією №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. у червні 2018 року товар (відсів коксу доменного 0-40 (у вологому стані) в обсязі 607,35 тн, про що свідчать наступні залізничні накладні:

-          №50243724 від 15.06.2018р. (вагон №56850670) в кількості 45,85 тн,

-          №50243757 від 15.06.2018р. (вагон №61993036) в кількості 43,55 тн,

-          №50243682 від 15.06.2018р. (вагон №52797545) в кількості 49,65 тн,

-          №50235530 від 14.06.2018р. (вагон №60725777) в кількості 50 тн,

-          №50235514 від 14.06.2018р. (вагон №53531257) в кількості 46,6 тн,

-          №50235498 від 14.06.2018р. (вагон №62601281) в кількості 50,7 тн,

-          №50235472 від 14.06.2018р. (вагон №56089451) в кількості 43,65 тн,

-          №50451673 від 28.06.2018р. (вагон №53412706) в кількості 47,7 тн,

-          №50451657 від 28.06.2018р. (вагон №53503611) в кількості 44,55 тн,

-          №50235456 від 14.06.2018р. (вагон №53054078) в кількості 47,2 тн,

-          №50235449 від 14.06.2018р. (вагон №56863400) в кількості 45,5 тн,

-          №50282334 від 17.06.2018р. (вагон №5312035) в кількості 47,3 тн,

-          №50282342 від 17.06.2018р. (вагон №53519880) в кількості 45,1 тн.

У подальшому, на виконання приписів п.2.1 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» виставлено позивачу рахунки-фактури на оплату відвантаженого, зокрема, у червні 2018 року товару, а саме:

-          №91456544 від 15.06.2018р. на суму 1032356,60 грн (125,42 тн сухої ваги),

-          №91457525 від 14.06.2018р. на суму 1059578,39 грн (134,05 тн сухої ваги),

-          №91456556 від 14.06.2018р. на суму 358229,28 грн (40,46 тн сухої ваги),

-          №91458797 від 28.06.2018р. на суму 614100,41 грн (84,69 тн сухої ваги),

-          №91457526 від 14.06.2018р. на суму 605663,09 грн (85,57 тн сухої ваги),

-          №91456539 від 17.06.2018р. на суму 753954,59 грн (86,67 тн сухої ваги).

Таким чином, з огляду на наведені вище документи, Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» фактично було поставлено товар (відсів коксу доменного) за договором №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. (специфікація №20 від 01.06.2018р.) у червні 2018 року у загальній кількості 556,86 тн сухої ваги (607,35 тн у вологому стані) на суму 4423882,36 грн.

Водночас, постачання товару за наведеним договором поставки (за специфікацією №20 від 01.06.2018р.) у розмірі 1431,05 тн (у вологому стані) (1313,31 тн сухої ваги) відбувалось у липні – вересні 2018 року, що підтверджується наступними залізничними накладними:

-          №50551837 від 04.07.2018р. (вагон №56918253) в кількості 43,25 тн,

-          №50551696 від 04.07.2018р. (вагон №52226875) в кількості 52,5 тн,

-          №50551712 від 04.07.2018р. (вагон №62244066) в кількості 45,55 тн,

-          №50551761 від 04.07.2018р. (вагон №59423137) в кількості 41,3 тн,

-          №50551746 від 04.07.2018р. (вагон №61979985) в кількості 42,55 тн,

-          №50551720 від 04.07.2018р. (вагон №63378525) в кількості 42,8 тн,

-          №50551670 від 04.07.2018р. (вагон №63378954) в кількості 45,1 тн,

-          №50551688 від 04.07.2018р. (вагон №62197959) в кількості 45,65 тн,

-          №50551811 від 04.07.2018р. (вагон №63378657) в кількості 48,45 тн,

-          №50551787 від 04.07.2018р. (вагон №62011408) в кількості 48,4 тн,

-          №50662402 від 11.07.2018р. (вагон №63278527) в кількості 47,5 тн,

-          №50662386 від 11.07.2018р. (вагон №63160964) в кількості 46,6 тн,

-          №50756014 від 17.07.2018р. (вагон №60519667) в кількості 45,45 тн,

-          №50757046 від 17.07.2018р. (вагон №54786132) в кількості 46,55 тн,

-          №50756998 від 17.07.2018р. (вагон №56559420) в кількості 42,75 тн,

-          №50766112 від 17.07.2018р. (вагон №56533649) в кількості 46,95 тн,

-          №50912864 від 26.07.2018р. (вагон №56357239) в кількості 56,2 тн,

-          №50912872 від 26.07.2018р. (вагон №53502613) в кількості 44,6 тн,

-          №50912880 від 26.07.2018р. (вагон №63380042) в кількості 43,1 тн,

-          №50992163 від 31.07.2018р. (вагон №53501482) в кількості 42,75 тн,

-          №50992189 від 31.07.2018р. (вагон №56193857) в кількості 43,3 тн,

-          №50992197 від 31.07.2018р. (вагон №56258759) в кількості 43,5 тн,

-          №50992098 від 31.07.2018р. (вагон №56969256) в кількості 46,85 тн,

-          №50992130 від 31.07.2018р. (вагон №53521837) в кількості 44,85 тн,

-          №51013043 від 01.08.2018р. (вагон №56322357) в кількості 43,65 тн,

-          №51013027 від 01.08.2018р. (вагон №63523088) в кількості 43,75 тн,

-          №51013001 від 01.08.2018р. (вагон №60519618) в кількості 45,7 тн,

-          №51013050 від 01.08.2018р. (вагон №54778618) в кількості 46,65 тн,

-          №51984623 від 25.09.2018р. (вагон №62315353) в кількості 42,05 тн,

-          №51984649 від 25.09.2018р. (вагон №62090055) в кількості 44,6 тн,

-          №51984664 від 25.09.2018р. (вагон №61017182) в кількості 43,5 тн.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов’язок щодо поставки товару у передбачений укладеним сторонами правочином строк не виконав, внаслідок чого Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» заявлено вимоги про стягнення суми штрафу у розмірі 450892,16 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось, у специфікації №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. сторони узгодили постачання у червні 2018 року 2000 тн сухої ваги відсіву коксу доменного.

При цьому, як свідчать матеріали справи, у визначений період Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» відвантажено на адресу позивача 556,86 тн відповідного товару. Обсяг недопоставленого в строк товару становить 1343,14 тн сухої ваги (2000 тн – 5% толеранс – 556,86 тн).

Факт недопоставки товару відповідачем у визначений договором №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. (специфікація №20 від 01.06.2018р.) строк, в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, при прийнятті цього рішення суд виходить з того, що фактичне постачання товару в обсязі 1431,05 тн (у вологому стані) (1313,31 тн сухої ваги) було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. та специфікацією №20 до вказаного договору поставки. Поставка відсіву коксу доменного у обсязі 29,83 тн (з урахуванням толеранс) сухої ваги взагалі не відбулась (доказів протилежного суду не надано).

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом п.8.4 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р., у разі порушення строків поставки або порушення обсягів поставки, який обумовлено у погодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого в строк обсягу товару, обумовленого у специфікації.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення неустойку (штраф) у розмірі 450892,16 грн з огляду на недопоставку у червні 2018 року товару у кількості 1313,31 сухих тон (з урахуванням толеранс), що погоджено специфікацією №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р.

При цьому, позивачем здійснено розрахунок суми штрафу саме з обсягу недопоставленого товару у червні 2018 року за договором №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. у розмірі 1313,31 сухих тн, без урахування відсіву коксу доменного у обсязі 29,83 тн сухої ваги, поставка якого взагалі не відбулась.

За змістом п.3 вказаної специфікації ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 218,49 доларів США/тонну сухої ваги без урахування ПДВ у національній валюті України по курсу НБУ, який діяв на дату оплати. Ціна, вказана у специфікації, розрахована по курсу НБУ станом на 01.06.2018р. – 26,122310 грн та складає 5707,46 грн без ПДВ.

Як було вказано вище, виконання зобов’язання щодо поставки товару за договором №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. (специфікація №20 від 01.06.2018р.) мало відбутись не пізніше 30.06.2018р.

Відтак, станом на кінцеву дату відвантаження товару вартість 1 тн сухої ваги продукції становила 5722,07 грн (218,49 дол. США * 26,189170 грн), внаслідок чого, за розрахунком суду, сума штрафу у зв'язку з невиконанням своєчасної поставки товару у червні 2018 року, що погоджено специфікацією №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р., становить 450891,11 грн (5722,07 грн * 1313,31 тн (з урахуванням вимог позивача) + 20% ПДВ = 9017822,10 грн; 9017822,10 грн * 5% = 450891,11 грн).

Як зазначалось, у відзиві №09-10/44 від 15.03.2019р. Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» просило суд у випадку задоволення вимог про стягнення штрафу, зменшити його розмір на 80%.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на погіршення фінансово-економічного стану комбінату, наявність заборгованості підприємств-контрагентів Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», проведення бойових дій на території Донецької області, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.

За висновками суду, представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об'єктивних обставин, що виключали б можливість для постачальника належним чином виконати свої зобов'язання за договором. Наразі, за висновками суду, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, є співрозмірним з порушенням.

Крім того, судом враховано, що заявлена до стягнення позивачем сума штрафу розрахована останнім з обсягу недопоставленого у погоджений специфікацією №20 від 01.06.2018р. строк товару на рівні 1313,31 тн, тоді як, фактично загальний обсяг недопоставленого в строк товару (червень 2018 року) за наведеною специфікацією складає 1343,14 тн сухої ваги відсіву коксу доменного (з урахуванням толеранс, визначеного п.2.6 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р.).

Відтак, враховуючи у сукупності викладені вище фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення неустойки (штрафу) не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 6763,38 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач на підставі платіжного доручення №230195 від 03.01.2019р. сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (135,95 грн) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» (53200, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, буд.310, ) 5% штрафу від вартості несвоєчасно поставленого товару в сумі 450891,11 грн, а також судовий збір у розмірі 6763,36 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 04.04.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця