ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Справа №914/120/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги Сколівської міської ради б/н від 08.02.2019 (вх.№01-05/620/19 від 12.02.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 (суддя Матвіїв Р.І.) про забезпечення позову

у справі № 914/120/19

за позовом: Прокуратури Львівської області, м. Львів

до відповідача: Сколівської міської ради, м. Сколе, Львівська обл.,

про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення у м. Сколе, на вул. Данила Галицького, 37

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 прокурор (службове посвідчення № 051364 від 02.11.2018р.);

від відповідача: ОСОБА_3- голова міської ради; ОСОБА_4 представник (довіреність № 77/02-09 від 21.01.2019 року).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось технічними засобами згідно ст. 222 ГПК України.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Зварич О.В. розпорядженням керівника апарату суду №188 від 15.03.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дубник О.П., судді: Желік М.Б., Скрипчук О.С.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Представником відповідача у судовому засіданні 02.04.2019 року заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2018 року у справі №914/31/18, як судову практику.

Колегією суддів задоволено заявлене клопотання на підставі ч.4 ст.236 ГПК України.

3. Короткий зміст заяви.

18.01.2019р. на адресу Господарського суду Львівської області Львівської області надійшла заява Прокуратури Львівської області №13/2-9вих-19 від 18.01.2019р. (вх.№122/19 місцевого господарського суду) про забезпечення позовних вимог (а.с. 14-18).

Заявник просить суд постановити ухвалу, якою до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі за його позовною заявою до Сколівської міської ради про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення, заборонити Сколівській міській раді та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області, а також прийняття рішень чи розпоряджень щодо статусу вказаного нерухомого майна, його приватизації чи передприватизаційної підготовки, включення до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, укладення договору оренди з іншою бюджетною установою, а також інших способів відчуження, міни, передачі в оренду, лізинг, тощо.

Заява мотивована посиланням на те, що листом від 08.01.2019 року Сколівська міська рада повідомила позивача, що на засіданні сесії міської ради 29.12.2018 року за проект рішення «Про укладення договору оренди нежитлових приміщень з прокуратурою Львівської області» не проголосував жоден із депутатів Сколівської міської ради, тобто рішення не було прийнято. Одночасно міська рада у вказаному листі вимагає звільнення органами прокуратури спірного нежитлового приміщення.

Заявник стверджує, що спірне приміщення на підставі відповідних договорів оренди було зайняте прокуратурою Сколівського району з 1997 року (з 15.12.2015 Сколівським відділом Стрийської місцевої прокуратури), до територіальної юрисдикції якої віднесено Сколівський район. Зазначає, що вказане приміщення за своїми характеристиками дозволяє належним чином здійснювати виконання поставлених перед органами прокуратури функціональних завдань, оскільки забезпечене відповідними комунікаціями, спеціально обладнаною режимно-секретною частиною, охоронними та протипожежними системами, зокрема, за рахунок бюджетних коштів, виділених Прокуратурі Львівської області. Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 91 Закону України «Про прокуратуру» обовязок щодо забезпечення органів та установ прокуратури відповідними службовими приміщеннями покладено на місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування на їх території. Зазначає, що вказане приміщення на момент звернення прокурора до суду і надалі використовується для розташування структурного підрозділу місцевої прокуратури.

На підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову прокуратура Львівської області вважає, що внаслідок ухилення з боку Сколівської міської ради на укладення договору оренди спірного нежитлового приміщення використання спірного приміщення залишається неврегульованим. Водночас, з боку відповідача вчиняються дії, спрямовані на унеможливлення врегулювання вказаного питання в добровільному порядку. Зокрема, 06.07.2018 року на сесії Сколівської міської ради прийнято рішення про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення у вищевказане спірне приміщення. Згідно повідомленням міського голови м. Сколе, оголошеного 27.12.2018 під час розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/1431/18, ним планувалось 01.01.2019 вжиття заходів до примусового виселення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури. Аналогічне повідомлення міського голови було оголошено в приміщенні міської ради, зокрема, щодо захоплення 16.01.2019 спірного приміщення із залученням сторонніх осіб та фізичної сили.

Позивач стверджує, що на даний час жодні рішення, передбачені абз. 11 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які б були підставою для відмови в укладенні договору оренди, Сколівською міською радою не прийняті. Водночас, у разі їх прийняття чи вчинення інших самоправних дій з боку представників Сколівської міської ради або третіх осіб буде існувати реальна загроза щодо виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Окрім цього, у разі доведення своїх намірів до кінця таке може перешкодити виконанню структурним підрозділом місцевої прокуратури своїх функціональних обовязків, визначених законом.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у справі №914/120/19, заяву Прокуратури Львівської області (вх.№122/18 від 18.01.2019 року) про забезпечення позову задоволено частково (а.с. 30-36).

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Сколівській міській раді та її посадовим особам до набрання законної сили судовим рішенням у справі вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України Про прокуратуру, у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області.

У решті вимог - заборони Сколівській міській раді приймати рішення чи розпорядження щодо статусу нерухомого майна у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області, його приватизації чи передприватизаційної підготовки, включення до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, укладення договору оренди з іншою бюджетною установою, а також інших способів відчуження, міни, передачі в оренду, лізинг, тощо - відмовлено.

4.2 В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив з посиланням на ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 79, 136, 137, 141 ГПК України, що вважає доведеною позивачем необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області, оскільки з поданих доказів вбачається, що створюється ситуація, коли виникають труднощі та перешкоджання позивачу у користуванні спірними нежитловими приміщеннями, а позивач небезпідставно вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі не забезпечить здійснення ефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відмовляючи у решті вимог суд зазначив, що забезпечення позову про визнання укладеним договору оренди шляхом заборони відповідачу приймати рішення чи розпорядження щодо статусу нерухомого майна у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області, його приватизації чи передприватизаційної підготовки, включення до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, укладення договору оренди з іншою бюджетною установою, а також інших способів відчуження, міни, передачі в оренду, лізинг, тощо, суд вважає такими, що не підтверджені жодними належними доказами та є передчасними, адже, як стверджує сам позивач, рішення, передбачені абз. 11 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які б були підставою для відмови в укладенні договору оренди, Сколівською міською радою не прийняті, а доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, спрямованні на відчуження, міну, передачу в оренду, лізинг, тощо, також не надано та про їх наявність не зазначено.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Сколівська міська рада не погоджується з постановленою ухвалою суду в частині вжиття місцевим господарським судом заходів щодо забезпечення позову, вважає, що суд першої інстанції при її прийнятті порушив норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. У поданій апеляційній скарзі стверджує, що має виключне право розпоряджатись нежитловим приміщенням загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області. Зазначає, що укладений між Сколівською міською радою та Прокуратурою Львівської області договір оренди вказаного нежитлового приміщення №01 від 01.07.2016 року припинив дію 06.07.2018 року та не був продовжений надалі, а Прокуратура Львівської області орендованого приміщення за актом прийому-передачі Сколівській міській раді не повернула та в порушення вимог чинного законодавства продовжує його використовувати для розміщення Сколівського відділення Стрийської місцевої прокуратури без жодної правової підстави. Стверджує, що судом першої інстанції не зазначено про порушення яких майнових прав та охоронюваних законом інтересів ідеться, оскільки позивач не має права власності чи будь якого іншого речового права на спірне приміщення та з 07.07.2018 року використовує його без будь-якої правової підстави. Зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання договору укладеним, а обставини правомірності/неправомірності використання спірного майна Прокуратурою Львівської області є предметом дослідження у справі №914/1722/18 за позовом Сколівської міської ради до Прокуратури Львівської області про зобовязання звільнити нежитлове приміщення, що свідчить про відсутність звязку між застосованим заходом забезпечення позову і предметом позову. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції вживши заходів забезпечення позову, у вигляді заборони власнику майна перешкоджати використовувати майно особі, яка не має жодних речових прав на майно, порушив право Сколівської міської ради як власника розпоряджатись належним йому майном, яке є повним, безумовним та необмеженим. Відповідач посилається на те, що заборона Сколівській міській раді та її посадовим особам до набрання законної сили судовим рішенням у справі вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні нежитлового приміщення загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області свідчить про надання права позивачу на використання вказаного приміщення за відсутності укладеного договору та є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, що є порушенням ч. 11 ст. 137 ГПК України. Стверджує, що суд першої інстанції розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі про визнання договору укладеним, не вирішуючи справу по суті, не досліджуючи доказів, долучених до позову, не надавши правову оцінку доводам відповідача щодо предмету спору, дійшов висновку про порушення відповідачем прав позивача у звязку із неприйняттям сесією Сколівської міської ради 28.12.2018 року рішення про укладення договору оренди з позивачем. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність приміщень для передачі в оренду Прокуратурі Львівської області є таким, що не відповідає дійсності. Стверджує, що ні заявником у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, ні судом в оскаржуваній ухвалі від 21.01.2019 року не наведено жодної обставини, яка б свідчила про те, що невжиття застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Просить ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів про забезпечення позову скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні такої заяви Прокуратури Львівської області відмовити, а в решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 року у справі №914/120/19 залишити без змін.

5.2. Прокуратура Львівської області у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. Стверджує, що згідно відповідей на запити позивача від Сколівської районної державної адміністрації та Сколівської районної ради, можливості забезпечити Сколівський відділ місцевої прокуратури приміщенням, придатним для виконання функціональних обовязків у вказаних органів немає. Стверджує, що внаслідок ухилення з боку Сколівської міської ради укладення договору оренди спірного нежитлового приміщення забезпечення приміщенням Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури залишається неврегульованим . що ставить під загрозу виконання функцій прокуратури як державного органу та спричиняє певну напругу в регіоні. Зазначає, що 06.07.2018 на сесії Сколівської міської ради прийнято рішення про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення у спірне приміщення, а згідно повідомлень міського голови планувалось вжиття заходів щодо примусового виселення.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

18.01.2019 року Прокуратура Львівської області звернулася до суду першої інстанції з позовною заявою до Сколівської міської ради про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення у м. Сколе, на вул. Данила Галицького, 37 між Сколівською міською радою та Прокуратурою Львівської області у запропонованій позивачем редакції.

При поданні позовної заяви позивачем також подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Сколівській міській раді та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області, а також прийняття рішень чи розпоряджень щодо статусу вказаного нерухомого майна, його приватизації чи передприватизаційної підготовки, включення до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, укладення договору оренди з іншою бюджетною установою, а також інших способів відчуження, міни, передачі в оренду, лізинг, тощо.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом позову є вимога немайнового характеру про визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення у м. Сколе, на вул. Данила Галицького, 37.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Судом першої інстанції зазначено, що з поданих доказів вбачається, що закінчення продовженого строку дії договору оренди від 01.07.2016 року в липні 2018 року, прийняття в липні 2018 року рішення про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення в нежитлове приміщення м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37 (які фактично займає Сколівський відділ Стрийської місцевої прокуратури), неприйняття відповідачем 28.12.2018 року рішення про укладення договору оренди з позивачем, неодноразові звернення відповідача з вимогами звільнити та повернути спірне приміщення можуть мати наслідком вчинення відповідачем і подальших дій, спрямованих на унеможливлення використання спірних приміщень орендарем.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки відповідач, як власник майна реалізовував своє право щодо розпорядження нежитловим приміщенням загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області з врахуванням припинення договору оренди вказаного нежитлового приміщення №01 від 01.07.2016 року.

Судом першої інстанції зазначено, що у провадженні Господарського суду Львівської області на новому розгляді перебуває справа за позовом Сколівської міської ради Львівської області до Прокуратури Львівської області про зобовязання звільнити нежитлове приміщення площею 340,7 кв. м, що знаходиться за адресою м. Сколе, вул. Д. Галицького, 37 та повернути його Сколівській міській раді. Наведене свідчить, що відповідач у даній справі вживає дії, спрямовані на фактичне виселення орендаря у спосіб звільнення останнім нежитлового приміщення, що на даний час зайняте Сколівським відділом Стрийської місцевої прокуратури.

Колегія суддів зазначає, що на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/1722/18 за позовом Сколівської міської ради до Прокуратури Львівської області про зобовязання звільнити нежитлове приміщення площею 340,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Сколе, вул.Д. Галицького, 37 та повернути його Сколівській міській раді, однак як обгрунтовано зазначає апелянт, провадження у справі ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.11.2018 року зупинено до набрання законної сили судовим рішення по справі №914/1431/18.

З урахуванням зупинення провадження у справі № 914/1722/18 про зобовязання звільнити нежитлове приміщення не можна погодитись з висновком суду першої інстанції, що відповідач у даній справі вживає дії, спрямовані на фактичне виселення орендаря у спосіб звільнення останнім нежитлового приміщення, що на даний час зайняте Сколівським відділом Стрийської місцевої прокуратури.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що предметом спору у даній справі є визнання договору укладеним, а обставини правомірності/неправомірності використання спірного майна Прокуратурою Львівської області є предметом дослідження у справі №914/1722/18 за позовом Сколівської міської ради до Прокуратури Львівської області про зобовязання звільнити нежитлове приміщення, що свідчить про відсутність звязку між застосованим заходом забезпечення позову і предметом позову.

Судом першої інстанції зазначено також, що із листів Прокуратури Львівської області від 11.07.2018 року та від 11.12.2018 року вбачається, що користуючись відповідними приміщеннями з 1999 року, прокуратурою систематично проводяться заходи щодо утримання у належному стані орендованого приміщення, яке обладнано робочими кабінетами, архівом, канцелярією, режимно-секретною частиною, які необхідні для виконання функцій прокуратури, передбачених Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру», тому прийняття Сколівською міською радою рішення про повернення вищевказаного приміщення та припинення орендних відносин створює суттєві перешкоди у виконанні органами Прокуратури Львівської області покладених на неї законом обовязків. Із листів Сколівської районної ради та Сколівської районної державної адміністрації від 10.07.2018 року вбачається відсутність інших вільних приміщень для забезпечення службовим приміщенням Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури. Тобто, створюється ситуація, коли виникають труднощі та перешкоджання позивачу у користуванні спірними нежитловими приміщеннями.

Однак у даному випадку позивачу необхідно було довести обгрунтованість припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а з врахуванням того, що предмет позову є визнання укладеним договору оренди нежитлового приміщення, на думку суду апеляційної інстанції позивачем не доведено вказаних обставин.

Згідно ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, а в даному випадку забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання у використанні за функціональним призначенням приміщення за відсутності укладеного договору є фактично задоволенням позовних вимог, про що обгрунтовано зазначено апелянтом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування в оскаржуваній частині ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у цій справі і прийняття нового рішення, яким у задоволенні заяви Прокуратури Львівської області про забезпечення позову шляхом заборони Сколівській міській раді та її посадовим особам до набрання законної сили судовим рішенням у справі вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України Про прокуратуру, у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області відмовити. У решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у цій справі слід залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч.1 ст.271 України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

8. Судові витрати.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду будуть розподілені після вирішення справи по суті.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у цій справі скасувати, у задоволенні заяви Прокуратури Львівської області про забезпечення позову шляхом заборони Сколівській міській раді та її посадовим особам до набрання законної сили судовим рішенням у справі вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання Сколівському відділу Стрийської місцевої прокуратури у використанні за функціональним призначенням для здійснення функцій, визначених ст. 2 Закону України Про прокуратуру, у нежитловому приміщенні загальною площею 340,7 кв. м., що знаходиться на вул. Данила Галицького, 37 у м. Сколе, Сколівського району Львівської області відмовити.

3. У решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у цій справі залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.04.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Скрипчук О.С.