ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/280/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

секретар судового засідання Косенко К.Д.

за участю представників:

позивача: Шрамко І., ордер серія ЧК № 92998 від 29.01.2019 року на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 000781 від 03 липня 2017 року

відповідача: Остафіїва Е.В., голова правління, наказ від 17.05.2012 р. № 39А

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Побутелектротехніка", м. Харків, до приватного акціонерного товариства "Видавництво "Харків" КП ДАК "Укрвидавполіграфія", м. Харків, про стягнення коштів у розмірі 8 430 454,49 грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/280/19

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Побутелектротехніка", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, приватного акціонерного товариства "Видавництво "Харків" КП ДАК "Укрвидавполіграфія", про стягнення 4 990 585,20 грн. основної заборгованості; 973 369,21 грн. пені; 449 152,67 грн. 3% річних та 2 017 347,41 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/280/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04 березня 2019 року, протокольними ухвалами, судом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву (поданий у двох примірниках, які є тотожними) на підставі ст.ст. 42, 165, 177, 178, 232 ГПК України; встановлено позивачу строк до 18 березня 2019 року на надання пояснень з приводу застосування строку позовної давності, на підставі ст. 42, ч. 5 ст. 161, ст.ст. 169, 170, 177, 232 ГПК України; встановлено позивачу строк на надання відповіді на відзив до 18 березня 2019 року, на підставі ст.ст. 42, 166, 232 ГПК України. Протокольними ухвалами суду від 20 березня 2019 року судом долучено до матеріалів справи відповідь на відзив, на підставі ст.ст. 42, 161, 166, 232 ГПК України; встановлено відповідачеві строк на подання до суду заперечень до 01 квітня 2019 року, на підставі ст.ст. 42, 167, 232 ГПК України. 03 квітня 2019 року, протокольною ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, на підставі п. 3. ч. 2. ст. 185, 232 ГПК України. За письмовою заявою сторін, поданою в порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України, розгляд справи по суті розпочато в судовому засіданні 03 квітня 2019 року. В судовому засідання 03 квітня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд застосувати строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

05 червня 2012 року між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) було укладено договір № 42/2-2. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору, сторони домовилися, що виконавець візьме на себе зобов'язання з пошуку, укладання та контролю за виконанням договорів підряду на виконання капітальних ремонтів деяких приміщень за адресою: 61037, м. Харків, пр. Мостковський, 247. Перелік приміщень, які потребують ремонту, та робіт, що потрібно буде виконати, зазначаються в окремих додатках до цього договору або додаються до них. Виконавець повинен забезпечити контроль за дотриманням будівельних норм та інших нормативів при виконанні робіт. Роботи можуть виконуватися виконавцем самостійно або із залученням підрядних організацій. Замовник зобов'язаний компенсувати виконавцю вартість будівельних робіт, яка повинна підтверджуватись необхідними первинними документами обліку будівництва. Компенсація повинна бути сплачена протягом 30 календарних днів з моменту передачі документів, що зазначені в п. 2.1 договору, за наявності такої можливості, але в будь-якому випадку не пізніше 31 січня 2014 року. Будь-які розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України у безготівковій формі за реквізитами, що зазначені в цьому договорі. На умовах цього договору компенсації підлягають тільки ті роботи, які були передбачені додатками до цього договору (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору). У випадку прострочення сплати компенсації понад максимальний термін, що зазначений в пункті 2.2 договору, виконавець має право застосувати до замовника санкції передбачені чинним законодавством, а також звернутись за захистом своїх інтересів до суду. У разі прострочення оплати виконавець має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Нарахування пені не обмежується будь-якими граничними строками. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли з цього договору (борг, пеня, 3% річних, інфляційні), встановлюється тривалістю в п'ять років. У випадках не передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п.п. 4.1, 4.3, 4.4, 4.5 договору). Відповідно д п.п 6.1, 6.2 договору, цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Зміни і доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються сторонами протягом 20 днів з дати їх подання до розгляду.

На виконання умов договору між позивачем та відповідачем було підписано: 1) додаток № 1 від 14 червня 2012 року, відповідно до якого сторони погодили, зокрема, що виконавець із залученням субпідрядної організації організації приступає до виконання наступних ремонтних робіт: "Капітальний ремонт приміщень 1-го поверху будівлі за адресою м. Харків, пр. Московський, 247". Строк виконання робіт до 01 вересня 2012 року; 2) додаток № 2 від 26 листопада 2012 року, відповідно до якого сторони погодили, зокрема, що виконавець із залученням субпідрядної організації приступає до виконання наступних ремонтних робіт: "Капітальний ремонт приміщень 5-го поверху будівлі за адресою: м. Харків, пр. Московський, 247". Строк виконання робіт до 15 січня 2013 року; 3) додаток № 3 від 02 квітня 2014 року, відповідно до якого погодили, зокрема, що виконавець із залученням субпідрядної організації приступає до виконання наступних ремонтних робіт: "Капітальний ремонт приміщень 9-го поверху будівлі за адресою: м. Харків, пр. Московський, 247". Строк виконання робіт до 30 травня 2014 року; 4) додаток № 4 відповідно до якого сторони погодили, зокрема, що виконавець із залученням субпідрядної організації приступає до виконання наступних ремонтних робіт: "Капітальний ремонт приміщень 10-го поверху будівлі за адресою м. Харків, пр. Московський, 247". Строк виконання робіт до 30 травня 2014 року.

Для виконання робіт, позивачем була залучена підрядна організація - товариство з обмеженою відповідальністю "СТБ Фасад-сервіс", з якою було укладено підрядні договори: № 13 від 14 червня 2012 року; № 37 від 26 листопада 2012 року; № 11 від 02 квітня 2014 року; № б/н від 21 квітня 2014 року.

Як вказує позивач, ним в повному обсязі виконано умови договору № 41/2-2 від 05 червня 2012 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт: № 1 за період за червень-липень від 01 серпня 2012 року; № 1 за грудень від 10 січня 2013 року; № 1 за квітень-травень від 29 травня 2014 року; № 1 за квітень-травень від 29 травня 2014 року.

30 грудня 2014 року між сторонами укладено та підписано додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовилися про наступне: погодили продовжити кінцевий термін розрахунків за договором № 41/2-2 від 05 червня 2012 року до 31 січня 2016 року. Замовник визнає наявність грошових зобов'язань перед виконавцем за наступними додатками: № 1 від 14 червня 2012 року на суму 1 462 114,80 грн. у т.ч. ПДВ 243 685,80 грн.; № 2 від 26 листопада 2012 року на суму 995 420,40 грн. у т.ч. ПДВ 165 903,40 грн.; № 3 від 02 квітня 2014 року на суму 1 461 612,00 грн. у т.ч. ПДВ 243 602,00 грн.; № 4 від 21 квітня 2014 року на суму1 071 438,00 грн. у т.ч. ПДВ 178 573,00 грн. Всього на суму 4 990 585,20 грн. у т.ч. ПДВ 831 764,20 грн.

Втім, як вказує позивач, відповідачем так і не було оплачено вартість виконаних робіт, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України. Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору будівельного підряду, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1 та 3 глави 61 Цивільного кодексу України. В силу приписів ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ч. 1 ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановленого договором, залучити до виконання робіт інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Частинами 1 та 3 статті 843 ЦК України передбачено, що договір підряду визначає ціну роботи (яка включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу) або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково, підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. (ст. 854 ЦК України). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги те, що відповідач, в порушення умов договору № 41/2-2 від 05 червня 2012 року, не сплатив вартість виконаних позивачем робіт, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 41/2-2 від 05 червня 2012 року у розмірі 4 990 585,20 грн. є обґрунтованими.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 973 369,21 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 4.3 договору № 41/2-2 від 05 червня 2012 року сторонами передбачено, що у разі прострочення оплати виконавець має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені та виходячи з п. 4.3 договору, приписів ст. 232 ГК України, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд встановив, що дане нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 973 369,21 грн. пені є обґрунтованими.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 449 152,67 грн. та 2 017 347,41 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем здійснювалося нарахування інфляційних втрат не на суму основного боргу, а на суму, яка збільшується внаслідок вже нарахованих втрат від інфляції. Крім того, при перевірці розміру 3% річних (за період з 01 лютого 2016 року по 31 січня 2019 року) судом встановлено, що загальний розмір річних становить 448 777,23 грн. За таких обставин, позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача 3% річних у розмірі 448 777,23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 972 009,73 грн. (за період з 01 лютого 2016 року по 31 січня 2019 року) є обґрунтованим, правомірним. Частина позовних вимог про стягнення з відповідача 45 337,68 грн. інфляційних втрат та 375,44 грн. 3% річних є необґрунтованою та безпідставно заявленою.

Суд, розглянувши заяву відповідача (викладено у відзиві на позов) про застосування строків позовної давності зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Приписами ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як визначено ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як свідчить п.4.4 договору № 42/2-2 від 05 червня 2012 року, сторонами змінено строк позовної давності за всіма вимогами та встановлено даний строк в п'ять років. Додатковою угодою від 30 грудня 2014 року сторонами змінено кінцевий термін розрахунків за договором № 41/2-2 від 05 червня 2012 року до 31 січня 2016 року. З огляду на наведене вбачається, що строк позовної давності за вимогами, що випливають з договору № 42/2-2 від 05 червня 2012 року спливає 31 січня 2021 року. Тобто, позивач звернувся з даним позовом до суду в межах строків позовної давності, з огляду на що заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог не підлягає задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 125 771,12 грн. покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Видавництво "Харків" КП ДАК "Укрвидавполіграфія" (61037, м. Харків, пр. Московський, 247, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Побутелектротехніка" (61024, м. Харків, вул. Ольмінського, 17, кв. 2, ) 4 990 585,20 грн. основної заборгованості, 973 369,21 грн. пені, 1 972 009,73 грн. інфляційних втрат, 448 777,23 грн. 3% річних та 125 771,12 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "12" квітня 2019 р.

Суддя Н.В. Калініченко