ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Справа № 926/203/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., при секретарі судового засідання Боднарчук В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Супрунюка Олександра Михайловича, с.Оздів Волинської області

до фізичної особи - підприємця Побережного Олега Миколайовича, смт.Глибока Чернівецької області

про стягнення боргу за виконані перевезення в сумі 95406,58 грн.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 фізична особа - підприємець Супрунюк Олександр Михайлович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи - підприємця Побережного Олега Миколайовича про стягнення боргу за виконані перевезення в сумі 95406,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні згідно заявки №1808/03-1 від 03.08.2018 та заявки №1808/03-2 від 03.08.2018, внаслідок чого завдані відповідачем збитки становлять 95406,58 грн.

Ухвалою від 31.01.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час на усунення недоліків.

Ухвалою від 18.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 06.03.2019 відкладено розгляд справи на 20.03.2019, сторонам рекомендовано надати відзив на позовну заяву та відповідь на відзив.

18.03.2019 від позивача надійшло електронне повідомлення , в якому позивач вказує, що не має можливості забезпечити участь представника в засіданні, враховуючи те, що він надав всі належні докази, не має інших пояснень по суті спору, а відтак просить розглянути справу без участі представника позивача.

У судове засідання 20.03.2019 сторони не з'явилися, витребувані ухвалою суду докази не надали.

Ухвалою від 20.03.2019 відкладено розгляд справи на 04.04.2019. Сторонам рекомендовано надати до суду ряд доказів зазначених в ухвалі.

01.04.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 20.03.2019, яка містить ряд витребуваних доказів. Поряд з цим, позивач просить розглянути справу без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

У судове засідання 04.04.2019 сторони не з'явилися. Відповідач рекомендації ухвали суду від 20.03.2019 не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив таке.

03 серпня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Супрунюк О.М. (далі - перевізник) та фізичною особою-підприємцем Побережним О.М. (далі - замовник), укладено та підписано заявку №1808/03-1 на автотранспортне перевезення за маршрутом, згідно умов якої позивач зобов'язався надати відповідачу транспортні послуги по перевезенню вантажу - ДСП (ламінат) вагою до 22 тон за маршрутом Німеччина-Україна, а відповідач зобов'язався оплатити вартість за надані позивачем послуги. Міжнародне перевезення здійснюється автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1/ НОМЕР_2.

Згідно пункту 5 заявки датою завантаження є 07.08.2018, місцем завантаження - Німеччина, Вісмар «фірма ЕГГЕР».

Відповідно до п.6 заявки місце розвантаження - Україна, м. Київ Калинівка, Київська область, згідно CMR.

Згідно п.9 заявки вартість перевезення складає 1500,00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля. Умови оплати безготівковий розрахунок «оригіналами док 7 днів в грн. на розрахунковий рахунок перевізника за кожен автомобіль».

На виконання умов заявки від 03.08.2018, позивач 13.08.2018 доставив товар в пункт призначення, а саме: Україна, Київська обл., смт. Калинівка, що підтверджується відбитком печатки ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» на CMR №.

03.08.2018 року між фізичною особою-підприємцем Супрунюк О.М. (далі - перевізник) та фізичною особою-підприємцем Побережним О.М. (далі - замовник), укладено та підписано ще одну заявку №1808/03-2 на автотранспортне перевезення за маршрутом, згідно умов якої позивач зобов'язався надати відповідачу транспортні послуги по перевезенню вантажу - ДСП (ламінат) вагою до 22 тон за маршрутом Німеччина-Україна, а відповідач зобов'язався оплатити вартість наданих позивачем послуг. Міжнародне перевезення здійснюється автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_3/ НОМЕР_4.

Згідно пункту 5 заявки датою завантаження є 15.08.2018, місцем завантаження: Німеччина, Вісмар «фірма ЕГГЕР».

Місцем розвантаження є Україна, м. Київ, Калинівка, Київська область, згідно CMR (п.6 заявки).

Вартість перевезення, згідно п.9 Заявки становить 1500,00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля. Умови оплати безготівковий розрахунок «оригіналами док 7 днів в грн. на розрахунковий рахунок перевізника за кожен автомобіль».

На виконання умов заявки №1808/03-2 від 03.08.2018, позивач 23.08.2018 доставив товар в пункт призначення: Україна, м. Київ, Калинівка, що підтверджується відбитком печатки ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» на CMR №.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

03.08.2018 за допомогою електронної пошти, на адресу перевізника ФОП Супрунюк О.М. від ФОП Побережного О.М., що виступив замовником перевезення, надійшли Заявки №1808/03-1 та №1808/03-2 на здійснення міжнародного перевезення. Їх умови прийняті перевізником, підписані та засвідчені печаткою ФОП Супрунюка О.М. Дані заявки направлені замовнику перевезення.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Узгоджений сторонами документ у вигляді транспортної Заявки, за своєю правовою вами є разовим договором транспортного перевезення, де однією із сторін виступає замовник перевезення-експедитор, а другою - перевізник. В Договорі-Заявці зазначені усі обов'язкові для публічного виду правочинів істотні умови.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, до якої приєдналася Україна відповідно до Закону України від 01.08.2006 року №57-V, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Наявні в матеріалах справи міжнародні товарно-транспортні накладні CMR та CMR підтверджують факт виконання позивачем взятих на себе зобов'язань згідно вищезазначених заявок.

Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено перелік даних, які повинна містити вантажна накладна.

Вище вказані міжнародні товарно-транспортні накладні містять дані, передбачені Конвенцією, в тому числі, визначена вага вантажу, зазначено вантажовідправника, місце і дата прийняття вантажу до перевезення, адреса розвантаження, перевізник, тощо.

За приписами статті 9 Конвенції, саме вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

(Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у Постанові від 21.05.2018 року у справі №920/99/17).

На виконання умов Договору позивачем двічі в серпні 2018 року (13.08.2018, 23.08.2018) надавались відповідачеві транспортні послуги з міжнародного перевезення вантажу. Даний факт підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0000818 від 13.08.2018, №ОУ-0000873 від 23.08.2018 відповідно до яких в серпні 2018 року Перевізником виконано перевезення вантажу, згідно заявки № 1808/03-1 від 03.08.2018 року на суму 46818,91 грн., та заявки № 1808/03-2 від 03.08.2018 року на суму 48587,67 грн., про що також свідчать виставлені позивачем рахунок-фактура № СФ - 0000818 від 13.08.2018 року на суму 46818,91 грн., СМR , та рахунок-фактура №СФ - 0000878 від 23.08.2018, СМR, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно вищевказаниз заявок, позивач надав (за замовленням відповідача) відповідачеві послуги з перевезення ДСП (ламінату) за маршрутом: м. Вісмар (Німеччина) - м. Київ (Україна), розмитнення - Львівська митниця Краківець, оплата за які здійснюється на протязі 7 днів при наданні оригіналів документів на розрахунковий рахунок перевізника за кожен автомобіль. Оплата становить 1500,00 євро по курсу НБУ на день розвантаження.

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг з перевезення вантажу за вищенаведеними заявками відповідачем не заперечено та не спростовано. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які зауваження відповідача щодо неналежного виконання перевезень.

За умовами заявок на перевезення, вартість перевезення становить 1500,00 євро по курсу НБУ на день розвантаження. Перевіривши правильність нарахування позивачем заборгованості, суд встановив, що станом на 13.08.2018 (дата розвантаження згідно CMR ) офіційний курс НБУ за 1,00 євро становив 31,212605 грн. Перевіривши правильність нарахування заборгованості, суд встановив, що станом на 23.08.2018 (дата розвантаження згідно CMR ) офіційний курс НБУ за 1,00 євро становив 32,391783 грн. А відтак, відповідач заборгував 95406,58 грн: (1500,00*31,212605) + (1500,00*32,391783).

Згідно зі списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 435, № 377 на виконання п. 9 Заявок, на поштову адресу відповідача, позивач надіслав документи, які є підставою для оплати наданих послуг.

Згідно ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не розрахувався за надані послуги з перевезення вантажу.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9500,00 грн. Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

12.10.2018 між позивачем (довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений), був укладений договір про правову допомогу, за умовами якого адвокат зобов'язався надати правову допомогу позивачу у вирішенні спору з відповідачем.

Згідно п.2.1. договору, вартість винагороди становить 9500,00 грн.

На підтвердження виконання адвокатом своїх послуг до позовної заяви доданий акт приймання-передачі наданих послуг на суму 9500,00 грн від 23.10.2018; квитанція до прибуткового касового ордера №05-10 від 23.10.2018 про сплату позивачем адвокату 9500,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги; ордер серія ТР №042234 від 23.10.2018 про надання правової допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльність №507 від 16.05.2008.

Оцінивши акт приймання - передачі наданих послуг від 23.10.2018, а саме пункт 4, суд зазначає наступне, адвокатом не доведено належними та допустимими доказами які інші дії були вчинені для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, оскільки суд не вбачає їх фактичного надання, а відтак вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у сумі 9500,00 грн підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Загальний розмір часу витраченого адвокатом становить 25:15 годин, а отже вартість однієї години послуг становить 377,73 грн (9.500,00 грн : 25:15 год.).

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також не співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача частково в сумі 5722,61 грн. (377,73 грн х 15:15 год.).

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця Побережного Олега Миколайовича (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_5) на користь фізичної особи - підприємця Супрунюка Олександра Михайловича (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_6) 95406,58 грн основного боргу, 1921,00 грн судового збору, 5722,61 грн витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 05.04.2019.

Суддя В.В.Дутка