ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10.04.2019

Справа №910/4329/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши заяву Міністерства внутрішніх справ України про видачу судового наказу за вимогою до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 12 171,79 грн за Договором про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) за державні кошти №1541256/46ю від 02.03.2015,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство внутрішніх справ України 5 квітня 2019 року звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 12 171,79 грн за Договором про закупівлю товару (теплова енергія у гарячій воді/парі) за державні кошти №1541256/46ю від 02.03.2015.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, згідно з ч.2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п.5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з цим, як вбачається з додатків до заяви про видачу наказу, заявником в якості «доказів» до заяви додано ксерокопії документів які, не є ані оригіналами документів, ані засвідченими у встановленому законом порядку копіями документів (відмітка про засвідчення копії, яка передбачена п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, на ксерокопіях відсутня).

Таким чином, додані до заяви про видачу судового наказу документи, суд не може вважати належними та допустимими доказами, в розумінні статті 91 Господарського процесуального кодексу України, а відтак заявником не виконано вимог п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подану з порушеннями вимог статті 150 цього кодексу.

За приписами ч.2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Міністерства внутрішніх справ України про видачу судового наказу відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська