СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2019 р. Справа № 922/201/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.

за участю представників:

позивача - Чумаченко А.В. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.04.2017 №2079) на підставі ордеру від 17.02.2019 серії ХВ. №1514,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш", м. Харків, (вх. №664) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.02.2019, постановлену суддею Присяжнюком О.О. в м.Харкові (повний текст ухвали складений 13.02.2019),

за заявою Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни про забезпечення позову (вх.№3847 від 12.02.2019 року)

у справі №922/201/19,

за позовом Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни, м. Харків,

до Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш", м. Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

22.01.2019 від Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни до господарського суду надійшла позовна заява (вх.201/19) в якій вона просить суд стягнути з ПАТ "Завод "Електромаш" на користь ФОП Татарінової О.В. інфляційні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 290 000,00 грн.

12.02.2019 від Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни надійшла заява (вх.3847) про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ПАТ "Завод "Електромаш" та заборонити будь-яким особам, у тому числі всім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваженнями проводити будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке належить на праві власності ПАТ "Завод "Електромаш", у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі №922/201/19 заяву Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни про забезпечення позову (вх.№3847 від 12.02.2019 року) задоволено.

Накладено арешт на майно, яке належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Завод "Електромаш", , а саме:

- нежитлову будівлю літ.Д-4 загальною площею 6340,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82;

- земельну ділянку площею 1,1794га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням - експлуатація та обслуговування адміністративних та виробничих будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82;

- нежитлові будівлі: літ."А-1" заг. Площею 1340,1 кв.м.: літ."Е-3" заг. Площею 6741,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82;

- нежитлові будівлі: літ "Е-3" площею 14638,0 кв.м; літ. "А-1" площею 2921,6 кв.м; "Д-4" площею 7657,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82;

- нежитлові будівлі: літ. "Б-1" загальною площею 186,2 кв.м; літ. "В-1" 'загальною площею 117,6 кв.м; літ. "Г-1" загальною площею 14,4кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82.

Заборонено будь-яким особам, у тому числі всім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним реєстраторам та іншим органам з належними повноваженнями проводити будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Завод "Електромаш", , у тому числі, але не виключно, вносити будь-які зміни до загальних та спеціальних розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, не свідчить про намір заявника зловживати своїми правами, запропоновані до вжиття заходи, а саме накладення арешту на майно, для забезпечення позову відповідають потребам захисту майнових прав та інтересів заявника, є адекватними та співрозмірними.

Публічне акціонерне товариство "Завод "Електромаш" з ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі №922/201/19 не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.02.2019 та відмовити позивачу - ФОП Татаріновій О.В. в задоволенні заяви про забезпечення позову по цій господарській справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом з неповним з'ясуванням обставин справи, виходячи з наступного.

Господарський суд першої інстанції мав здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами. Окрім того, між боржником та кредитором укладена мирова угода, щодо погашення вимог кредиторів на суму боргу у розмірі 30 000 000,00 грн. Умовами цієї угоди передбачений термін погашення заборгованості, зобов'язання, щодо сплати починаються з 01.01.2055 до 31.12.2084. Отже правові підстави застосування відповідальності, як зазначає апелянт, ще не настали.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем навмисно приховано факти неодноразового звернення з аналогічними позовами в порушення вимог п.10 ч.3 ст.162 ГПК України.

Вказані факти, на думку апелянта, свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, направленими в першу чергу не на задоволення безпідставних позовних вимог, а на незаконне накладення арешту на нерухоме майно відповідача та перешкоджання йому у здійсненні господарської діяльності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш" та призначено до розгляду на 21.03.2019.

21.03.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх. 2920), у зв'язку з тим, що на адресу позивача не надходила апеляційна скарга та ухвала про відкриття провадження у справі, тому позивач просить ознайомитись з матеріалами справи та відкласти розгляд справи.

У судовому засіданні 21.03.2019 представник позивача підтримав клопотання про відкладення розгляду справи та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення зазначеного клопотання позивача з підстав його необґрунтованості.

У судовому засіданні 21.03.2019 оголошено перерву до 03.04.2019.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 03.04.2019 представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить протокол судового засідання від 21.03.2019 та лист про перерву Східного апеляційного господарського суду. (т.1 матеріалів оскарження а.с.94)

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

ФОП Татарінова О.В. звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш" на користь ФОП Татарінової О.В. інфляційні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів у розмірі 1 290 000,00 грн. (т.1 а.с.5-8)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.09.2010 господарським судом Харківської області задоволено заяву ФОП Татарінової Олени Валентинівни про видачу виконавчого документу на виконання рішення постійно діючого третейського суду при товарній біржі "Біржа з реалізації майна у процедурах банкрутства" у справі № 1/27-10 від 01.07.2010 та видано наказ про стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 000,00 грн. Окрім того, 28.10.2014 між ПАТ "Завод "Електромаш" (до реорганізації - Відкрите акціонерне товариство) та кредиторами, вимоги яких внесені до реєстру вимог кредиторів у справі №Б-39/27-09, укладено Мирову угоду. Одним із кредиторів відповідача у справі про банкрутство №Б-39/27-09 є ФОП Татарінова О.В. на суму боргу у розмірі 30 000 000,00 грн. Згідно додатку № 3 до Мирової угоди затверджено графік погашення заборгованості перед кредиторами, відповідно до якого боржник мав здійснювати погашення заборгованості кожні три місяці рівними щоквартальними платежами у розмірі 250000,00 грн. Однак, враховуючи те, що відповідач не здійснює щоквартальні платежі та не виконує покладених на нього зобов'язань щодо погашення заборгованості перед позивачем, які виникли на підставі рішення постійного діючого третейського суду при товарній біржі "Біржа з реалізації майна у процедурах банкрутства" у справі № 1/27-10 від 01.07.2010, позивач просить стягнути з останнього інфляційні втрати від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2019 відкрито провадження у справі № 922/201/19, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання суду. (т.1 а.с. 29-31)

12.02.2019 року на адресу господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх.3847), в якій заявник просив суд накласти арешт на майно, яке належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Завод "Електромаш". (т.1 а.с. 33-39)

В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаної заяви позивач посилається на те, що ПАТ «Завод «Електромаш» не здійснює будь-яких платежів згідно Мирової угоди від 28.10.2014р., тобто ухиляється від виконання власних боргових зобов'язань.

В той же час, позивач зазначає, що ПАТ "Завод "Електромаш" намагається здійснити відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна, шляхом розміщення оголошень в мережі інтернет про продаж майна.

Більш того, ПАТ "Завод "Електромаш" на теперішній час взагалі не має грошових коштів на рахунках. Листом Київського управління Головного управління ДФС у Харківській області за вих. № 4503/10/20-40-57-05-26 від 28.01.2019р. надано інформацію, що ПАТ "Завод "Електромаш" останні чотири роки взагалі не подає податкових декларацій з податку на прибуток та відомості, стосовно отримання ПАТ "Завод "Електромаш" прибутку взагалі відсутні.

Наведене, на думку заявника, дозволяє стверджувати про те, що підстави заяви про недобросовісність відповідача, який порушує майнові зобов'язання підтверджуються офіційними відомостями Державної фіскальної служби.

На підтвердження викладених обставин позивачем було додано до заяви: копію листа вих. №4503/10/20-40-57-05-26 від 28.01.2019, копії оголошень про продаж майна, довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з ЄДРПОУ та інформацію з Єдиного реєстру боржників щодо ФОП Татарінова О.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2019 заяву ФОП Татарінової О.В. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Позивач мав довести на підставі належних, допустимих та достовірних доказів у розумінні статті 73 ГПК України, наявність зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог на обґрунтувати яким чином заходи забезпечення позову забезпечать реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Згідно приписів статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи позивача є неналежні, оскільки оголошення про продаж майна не свідчать про те що відповідач не має можливості відшкодування наявної заборгованості за певними зобов'язаннями. Позивач мав довести відсутність господарської діяльності та відсутність коштів на рахунках ПАТ «Завод «Електромаш», після цього вже просити суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно. Слід зазначити, що лист ГУ ДФС у Харківській області не є підтвердженням відсутності, як розрахункових рахунків так і коштів на цих рахунках.

В даній справі до заяви про забезпечення позову були додані роздруковані з мережі інтернет оголошення, які не можуть бути прийняті судовою колегією як належний та допустимий доказ, оскільки вони не були засвідчені належним чином в порядку визначеним ч.2 статті 91 ГПК України.

Колегія судів дослідивши матеріали справи, а саме заяву про забезпечення позову, зазначає, що доводи викладені позивачем у заяві ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, судова колегія, розглядаючи питання співрозмірності та адекватності вважає, що оціночна вартість хоча б одного з арештованих приміщень не співмірна позовним вимогам і відповідно є неадекватним заходом.

Судова колегія зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду 07.06.2018 у справі №5027/398-б/2012.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача та суду першої інстанції, щодо користування та розпорядження майном, яке належить на праві власності ПАТ "Завод "Електромаш" не є тими обставинами, які б свідчили про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, отже підстави щодо накладання арешта на майно підприємства, оцінка якого не була проведена є не доведеними та не обґрунтованими.

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 3 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 27 жовтня 1993 р. по справі "Домбо Бехеер" проти Нідерландів зазначено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов передчасного висновку, накладаючи арешт на 5 приміщень, співрозмірність боргу за інфляційні втрати не є адекватним заходом забезпечення позову, а припущення позивача не є обґрунтованими доводами. Потенційна можливість вчинення відповідачем дій, щодо розпорядження та користування майном, які можливо будуть перешкоджати виплаті заборгованості позивачу, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ФОП Татарінової О.В. про забезпечення позову необхідно відмовити, апеляційну скаргу ПАТ "Завод "Електромаш" задовольнити повністю, а ухвалу господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі №922/201/19 скасувати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі №922/201/19 скасувати.

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни про забезпечення позову (вх.№3847 від 12.02.2019 року) відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Татарінової Олени Валентинівни (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Завод "Електромаш" (61038, м. Харків, вул. Академіка Павлова, 82 ідентифікаційний ) судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1921 грн.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.04.2019

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко