ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

16.04.2019

Справа № 910/4696/19

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Продакшн" (17600, Чернігівська обл., смт. Варва, вул. Шевченка, 82, к. 9)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-Запоріжжя" (01034, м. Київ, пров. Георгіївський, 2)

про стягнення 662 880,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агровет Продакшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖЖ-Запоріжжя" про стягнення 662 880,99 грн, з яких:463 089,60 грн. - основний борг, 44 994,04 - пеня, 67 308,96 грн - 10% штраф та 87 488,39 грн. - 70% річних.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає наступне.

За приписами ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно із ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Одночасно, діючими нормативно-правовими актами України встановлені певні вимоги стосовно оформлення учасниками судового процесу доказів, а саме ч.2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, відповідно вимог Національного стандарту України “Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003”, затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, на кожній сторінці наданого до матеріалів справи документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів “Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За таких обставин, за висновками суду, подана позивачем позовна заява повинна в повному обсязі відповідати формі та змісту, що визначені у ст.162 Господарського процесуального кодексу України, а документи, що додаються заявником до позову, повинні бути оформлені згідно ст.80, 91, 164 Господарського процесуального кодексу України та положень Національного стандарту України “Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003”, затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Вказані вимоги повністю узгоджуються з таким завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, як розумність строків розгляду справи (ст.2 Господарського процесуального кодексу України), а також з таким принципом як диспозитивність розгляду справи (ст.14 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, всупереч наведеного, документи, які додані позивачем до позовної заяви в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не засвідчені належним чином в порядку, зазначеному вище, оскільки на них відсутні слова “Згідно з оригіналом", відомості стосовно назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища та дати засвідчення копії, що не відповідає вимогам ч.5 ст.91 та Національного стандарту України “Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003”.

Крім того, відповідно до п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем серед іншого заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 70% річних у розмірі 210 689,70 грн, нарахування яких обгрунтовано з посиланням на п. 6.2. договору, у якому сторони домовились збільшити розмір процентів до 70%.

Проте, з долученого до матеріалів позовної заяви договору №17-ПВ від 03.10.2018, а саме з п. 6.2. договору, вбачається, що останній містить умови лише щодо пені, штрафу за прострочення оплати товару більше ніж на 5 календарних днів у розмірі 2% від його вартості та штрафу за прострочення оплати товару більше ніж на 10 календарних днів у розмір 10%.

Таким чином, вищезазначене свідчить про не виконання позивачем вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху для усунення відповідних недоліків.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровет Продакшн" без руху.

2. Встановити позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

Ухвала набирає законної сили 16.04.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Л. Г. Пукшин