ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа №914/2233/18

Західний апеляційний господарський суд в складі:

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.І. Матущак

- ОСОБА_1

секретаря судового засідання: Кострик К.

Розглянувши апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.12.2018

у справі № 914/2233/18

за позовом: ТзОВ Українка

до відповідача: Виконавчого комітету Львівської міської ради

про: визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 191 від 10.03.2015 Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Л.Українки, 15

З участю представників :

від позивача не зявився.

від відповідача ОСОБА_2 - представник (довіреність №2901/вих-7 від 04.01.19)

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.12.2018, суддя Ділай У.І., заяву ТзОВ Українка про вжиття заходів до забезпечення позову було задоволено частково. Вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони Виконавчому комітету Львівської міської ради й Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вчиняти дії щодо відчуження, продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження нерухомого майна №01 (нежитлове приміщення підвалу під індексом ХІ та першого поверху (індекси частин приміщення з 20-1 по 20-12), загальна площа (кв. м): 162,9, адреса: Львівська область, місто Львів, вулиця Лесі Українки, будинок 15); на нежитлові приміщення магазину (площею 150,8 кв. м), підвалу (площею 89,2 кв. м), які знаходяться в будинку №15 по вулиці Лесі Українки у місті Львові. Строк предявлення ухвали до примусового виконання три роки з наступного дня після її прийняття. В задоволенні решти вимог заяви ТзОВ Українка про забезпечення позову відмовлено.

З даною ухвалою не погодився Виконавчий комітет Львівської міської ради і оскаржив її в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, апелянт вказує на порушення судом ст. ст. 74, 77, 136, 137 ГПК України та відсутність будь-яких прав позивача щодо нерухомого майна за адресою: місто Львів, вулиця Лесі Українки, будинок 15.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 22.12.2018 у справі №914/2233/18 - без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2018 року ТзОВ Українка подало позов до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним (недійсним) скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №191 від 10.03.2015 Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на вул. Лесі Українки, 15.

19.12.2018 ТзОВ Українка подало заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи шляхом заборони Виконавчому комітету Львівської міської ради, Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та іншим структурним підрозділам, підпорядкованим Львівській міській раді, ЛКП Муніципальна варта, ЛКП Старий Львів, органам Державної виконавчої служби України та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень цілісного майнового комплексу згідно технічного паспорта від 08 лютого 2018 року першого поверху під № № з 20-1 по 20-16 та підвалу під №№ VI, VII, XI, XII, XIII, XIV, XV загальною площею 357,36 кв. м на вул. Лесі Українки, 15 в м. Львові та прибудинкової території, а також нежитлових приміщень цілісного майнового комплексу згідно технічного паспорта від 05 грудня 1995 року. першого поверху під № № 25-1, 25-2 загальною площею 29,1 кв. м на вул. Краківській, 26 в м. Львові, всього приміщень цілісного майнового комплексу загальною площею 386.46 кв. м, а саме, приймати ухвали, рішення, розпорядження, накази, тощо, відокремлювати прибудинкову територію, вчиняти будь-які дії на прилеглій території та фасаді підприємства, передавати па баланс, проводити аукціони з продажу даного майна, укладання договорів (купівля-продаж, застава, оренда, тощо), вчиняти будь-які реєстраційні дії (перереєстрація, відчуження, тощо), вселення, виселення, виготовлення документів з технічної інвентаризації та експертної оцінки, отриманні дублікатів документів.

В обґрунтуванні заяви ТзОВ Українка зазначило, що в результаті прийняття відповідачем оскарженого рішення було грубо порушено право власності ТзОВ Українка на нежитлові приміщення площею 162,9 кв. м. на вул. Л.Українки, 15 в м. Львові, оскільки дане нерухоме майно ніколи не належало та не належить Львівській міській раді.

У серпні 2018 року відповідач приступив до реалізації спірного рішення, виставивши нежитлові приміщення на вул. Лесі Українки, 15 в м. Львові на аукціон.

05 вересня 2018 року позивач одержав ухвалу Львівської міської ради №2812 від 21 грудня 2017 року Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на вул. Л. Українки, 15. Пунктом 1 вирішено приватизувати способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 162,9 кв. м на вул. Л.Українки, 15.

Як повідомив заявник виконання спірного рішення почалось 01 вересня 2018 року, коли стартував аукціон з продажу вказаного приміщення.

За твердженням позивача, ТзОВ Українка є власником спірних нежитлових приміщень на підставі договору купівлі-продажу державного майна №0303/95 від 29 серпня 1995 року, як правонаступник Орендного підприємства роздрібної плодоовочевої торгівлі №84. Розрахунки за даним договором були проведені, а набуття права власності підтверджується актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу.

Також позивач зазначив, що окремо оскаржено в порядку господарського судочинства свідоцтво про право власності №37410283 від 13 травня 2015 року, видане Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21246732 від 13 травня 2015 року, винесене державним реєстратором Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про реєстрацію права власності па спірні нежитлові приміщення за Львівською міською радою, які є наслідком прийняття відповідачем оскаржуваного у цій справі рішення. На думку заявника, ухвала Львівської міської ради № 2812 від 21 грудня 2017 року Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на вул. Лесі Українки, 15 та інформація про продаж цього обєкту нерухомості, розміщена на офіційному веб-сайті Прозорро, свідчать про намір відповідача продати спірні нежитлові приміщення й у випадку невжиття заходів забезпечення позову, аукціон з продажу цього майна буде проведений до завершення розгляду справи в суді, що унеможливить виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. За твердженням заявника право власності на цілісний майновий комплекс Орендного підприємства роздрібної плодоовочевої торгівлі № 84, включно з нежитловими приміщеннями на вул. Лесі Українки, 15 в м. Львові, належить Товариству з обмеженою відповідальністю Українка, як правонаступнику вказаного підприємства.

Згідно вимог ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

У постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, зокрема, що спірне нерухоме майно, на час розгляду справи господарським судом Львівської області може бути відчужене.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При чому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з можливістю вибуття майна (транспортного засобу), на придбання якого видано кредитні кошти та яке передано в заставу позивачу, що в подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Безпосереднє відношення позивача до даного приміщення підтверджується договором купівлі-продажу державного майна при викупі організацією орендарів орендного підприємства роздрібної торгівлі №84 від 29.08.1995, відповідно до якого продавець зобовязався передати покупцю цілісний майновий комплекс, який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Лесі Українки, 11, Краківська, 26. Відповідно до свідоцтва №13834468 про державну перереєстрацію, зазначено, що ТОВ Українка змінила місцезнаходження на м. Львів, вул. Л. Українки, 15.

Обставини викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову. Дані обставини вбачаються з ухвали Львівської міської ради від 21.12.2017 №2812, якою вирішено приватизувати способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 162,9 кв. м на вулиці Лесі Українки, 15.

Також, слід зазначити, що відповідно до посилання https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2018-09-01-000026-1, аукціон, з продажу даного приміщення мав відбутися 26.09.2018.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі 914/794/18, що набрала законної сили, не змінена та не скасована, - заборонено Львівській міській раді (ідентифікаційний код 04055869) вчиняти дії, щодо розпорядження об'єктом нерухомого майна №01 (нежитлове приміщення підвалу під індексом ХІ та першого поверху (індекси частин приміщення з 20-1 по 20-12), загальна площа (кв. м): 162,9, адреса: Львівська область, місто Львів, вулиця Лесі Українки, будинок 15); на нежитлові приміщення магазину (площею 150,8 кв. м), підвалу (площею 89,2 кв. м), які знаходяться в будинку №15 по вулиці Лесі Українки у місті Львові.

Виходячи з наведеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заяву про забезпечення слід задовольнити частково, зокрема заборонити відповідачу - Виконавчому комітету Львівської міської ради й Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вчиняти дії щодо відчуження продажу, передачі третім особам або будь-яким чином відчуження нерухомого майна №01 - нежитлове приміщення підвалу під індексом ХІ та першого поверху (індекси частин приміщення з 20-1 по 20-12), загальна площа - 162,9 кв. м, які знаходяться в будинку №15 по вулиці Лесі Українки у місті Львові. В задоволенні решти вимог слід відмовити, оскільки в оспорюваному рішенні зазначено саме вищевказані приміщення, а заявник просив вжити заходів щодо інших нежитлових приміщень, які не вказані в Рішенні Виконавчого комітету Львівської міської ради №191 від 10.03.2015. Стосовно вимоги заявника про заборону іншим структурним підрозділам, підпорядкованим Львівській міській раді, ЛКП Муніципальна варта, ЛКП Старий Львів, органам Державної виконавчої служби України та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірних нежитлових приміщень, то Господарський суд Львівської області правомірно відмовив у задоволенні як такої, що не відповідає вимогам розумності та необхідності заходів забезпечення позову.

Що стосується тверджень апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 74, 77, 136, 137 ГПК України, то колегія суддів відхиляє їх як необґрунтовані, оскільки заявник довів суду належними та допустимими доказами спроби та намагання відповідача відчужити спірні приміщення шляхом продажу з аукціону, що безумовно може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. При цьому такий вид забезпечення як заборона відповідачу вчиняти певні дії прямо передбачена нормою ст..137 ГПК України та не підпадає під жодну з заборон, встановлених вказаною нормою процесуального закону.

Посилання апелянта на відсутність будь-яких прав позивача щодо нерухомого майна за адресою: місто Львів, вулиця Лесі Українки, будинок 15 також відхиляється апеляційним судом, оскільки такі обставини охоплюються предметом позовних вимог і можуть бути встановлені судом виключно за результатами розгляду спору по суті.

З огляду на викладене, колегія Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Львівської області від 22.12.2018 по справі №914/2233/18 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 269,270,275,276,281,282,283 ГПК України Західний апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 22.12.2018 року у справі №914/2233/18 залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

ОСОБА_4 Мирутенко

Судді: О.І. Матущак

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовлено 03.04.2019