ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

02.04.2019

Справа № 910/3928/19

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Споживчого товариства "УТФ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про стягнення 12 192,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "УТФ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (відповідач) про стягнення 12192,58 грн., а саме: 9031,15 штрафних санкцій за Договором поставки соєвих бобів № 158/2017/КАМ/О (накладна № 22 від 26.06.2017), з яких: 7376,67 грн. пені, 885,20 грн. 3% річних, 769,28 грн. інфляційних втрат, а також 3161,43 грн. втраченої вигоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви № б/н від 28.03.2019 (вх. 3928/19 від 28.03.2019), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем не дотримано вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1921 гривні.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, при зверненні з даним позовом до суду з вимогою майнового характеру (ціна позову 12192,58 грн.) позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Згідно з п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом України "Про судовий збір, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

З огляду на викладені положення вбачається, що справляння судового збору за подачу позову до суду здійснюється окремо по кожній позовній заяві.

В якості доказу на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви № б/н від 28.03.2019 Споживчого товариства "УТФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 12192,58 грн. (вх. 3928/19 від 28.03.2019), позивачем надано платіжне доручення № 1337 від 17.03.2019 на суму 1921,00 грн.

Водночас, згідно Бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що платіжне доручення № 1337 від 17.03.2019 на суму 1921,00 грн. додано позивачем в якості доказу сплати ним судового збору також і за подання іншої позовної заяви, а саме позовної заяви № б/н від 26.03.2019 за позовом Споживчого товариства "УТФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 10408,25 грн., яка одержана та зареєстрована відділом діловодства Господарського суду міста Києва 26.03.2019 за вх. № 3758/19.

Тобто, позивачем було повторно подано раніше використане в якості підтвердження оплати судового збору платіжне доручення № 1337 від 17.03.2019 на суму 1921,00 грн., а доказів існування обставин, з якими положення ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачають можливість повторної подачі того ж самого документа про сплату судового збору, не надано.

Отже, позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу, оскільки платіжне доручення № 1337 від 17.03.2019 про перерахування в дохід Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 1921,00 грн. в якості сплати судового збору не може вважатися належним доказом оплати судового збору саме за розгляд даної позовної заяви № б/н від 28.03.2019 (вх. 3928/19 від 28.03.2019).

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має надати належні докази, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання належних доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.04.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           О.В.Гумега