ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 місто Дніпро Справа № 908/1846/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 (повний текст складений 21.01.2019, суддя Горохов І.С.) у справі №908/1846/18:

за позовом Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:

Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ

в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів", м. Запоріжжя

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 звернувся до Господарського суду Запорізької області в інтересах, в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" 91721,29 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 у справі №908/1846/18 позов задоволений:

- стягнуто з ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" до державного бюджету плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 2 864,50 євро, що еквівалентно 91 721,29 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 13.04.2018;

- стягнуто з ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 1 кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1762,00 грн., судовий збір сплачений прокуратурою Запорізької області у 2018 році.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що при проведенні 13.04.2018 габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки від 13.04.2018 №0010546, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.04.2018 №039524, здійсненні розрахунку плати за проїзд від 13.04.2018, посадові особи управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області діяли на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства, у звязку з чим заявлені позовні вимоги про стягнення 2864,50 євро (еквівалент 91 721,29 грн.), обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача щодо підстав для тимчасового затримання транспортного засобу, оскільки тимчасове затримання допускається у виключних випадках, які були відсутні під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача. Місцевий господарський суд зазначив, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов'язку по внесенню плати за таке перевищення.

Також місцевий господарський суд дійшов до висновку, що в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.04.2018 № 0010549 містяться всі необхідні дані для здійснення правильного розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту від 13.04.2018 № 0013549).

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду Акціонерне товариство "Запорізькій завод феросплавів" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 у справі №908/1846/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не надано оцінку щодо належного представництва прокурором інтересів держави. Апелянт зазначає, що ні прокурором, ні позивачем не надано допустимих та переконливих доказів необхідності такого представництва та неможливості позивача самостійно здійснювати захист інтересів держави.

Апелянт вважає, що у разі виявлення порушення Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (надалі Порядок), транспортний засіб повинен бути затриманим з забороною подальшого руху, оскільки транспортний засіб відповідача не затримувався, а після проходження контролю подальший рух не заборонявся, вказане підтверджує відсутність порушень правил відповідачем.

Апелянт вважає неможливим встановлення у законному порядку факту порушення вагових параметрів, у звязку із відсутністю методики зважування навантажень. Вимоги чинного законодавства щодо відповідної методики, на думку апелянта, спростовують доводи позивача про необовязковий її характер існування.

Апелянт також не погоджується із результатами зважування, оскільки транспортний засіб був із сипучим вантажем, що змінює розподіл навантаження на осі в русі, тому неможливо достовірно встановити показники навантаження на кожну з осей транспортного засобу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2019 відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 у справі №908/1846/18, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

11.03.2019 від Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач не погоджується із доводами апелянта про безпідставність звернення з позовом прокурора, оскільки Укртрансбезпека та її територіальні органи не наділені правом щодо самостійного звернення з позовом до суду, тому і звернулись до прокуратури із проханням щодо захисту її інтересів у суді.

Позивач вважає правильним висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для тимчасового затримання та заборони руху транспортного засобу відповідача.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області вважає, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів та обовязку внесення плати за таке перевищення.

13.03.2019 від прокуратури Запорізької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Прокурор не погоджується із доводами апелянта про відсутність підстав для звернення прокурора з таким позовом, оскільки Державною службою з безпеки на транспорті не вживалися заходи щодо стягнення коштів до Державного бюджету. Несплата до державного бюджету коштів за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом порушує економічні інтереси держави, тому прокурор звернувся із відповідним позовом. Прокурор погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для тимчасового затримання та заборони руху транспортного засобу відповідача. Прокурор зазначає, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів та обовязку внесення плати за таке перевищення.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 13.04.2018 уповноваженою особою Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

На підставі наказу про затвердження графіку проведення перевірок від 05.04.2018 №333 та направлення на рейдову перевірку від 12.04.2018 № 003132 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 13.04.2018 на 341 км а/д Харків-Сімферополь, проведено перевірку транспортного засобу марки Кобальт модель АС-3253,1, державний реєстраційний номер АР 5465ЕС.

Зазначений автомобіль згідно інформації Регіонального сервісного центру в Запорізькій області МВС України від 11.07.2018, належить ОСОБА_1 товариству "Запорізький завод феросплавів", яке зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За цим фактом посадовими особами складено акт від 13.04.2018 №039524 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.04.2018 №0010549, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.04.2018 №0013549, припис від 02.05.2018 №090519 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Факт порушення вагових обмежень також підтверджується довідкою про зважування від 13.04.2018 №12581.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки Кобальт модель АС-3253,1, державний реєстраційний номер АР 5465ЕС зареєстрований за ОСОБА_1 товариством "Запорізький завод феросплавів".

Також, у товарно-транспортній накладній від 13.04.2018 №547 зазначено, що автомобіль марки Кобальт модель АС-3253,1, державний реєстраційний номер АР 5465ЕС під керуванням водія ОСОБА_2 прямував із Запорізької області, м. Запоріжжя, вул. Діагональна,11 (пункт навантаження) до бази відпочинку Запорізької області, м. Приморськ, вул. Курортна, (пункт розвантаження).

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складений розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортного засобу від 13.04.2018 та нарахована плата за проїзд у розмірі 2864,50 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 13.04.2018 еквівалентно 91 721,29 грн. (на день проведення розрахунку, а саме на 13.04.2018 курс гривні до 100 євро становив 3202,29 гривень).

Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито, що підтверджується листом управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області від 20.08.2018 № 4160/25-18.

Запорізька місцева прокуратура №1 посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернулася з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про стягнення до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 91 721,29 грн.

Тлумачення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

З наведеного можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Тобто, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб'єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Апеляційним господарським судом досліджено та встановлено, що у матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме лист Прокуратури Запорізької області від 06.07.2018 №05/1-814вих-18, яким Запорізька місцева прокуратура №1 та Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області повідомлені про вирішення питання про наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру щодо проведеної перевірки дотримання Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" нормативних вагових параметрів.

Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зверталося до Прокуратури Запорізької області з листом №3299/25-18 від 27.06.2018, в якому просило розглянути можливість щодо представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, а саме з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" у сумі 2864,50 євро, посилаючись, зокрема, на те, що Державній службі України з безпеки на транспорті відмовляють у відкритті проваджень за адміністративними позовами щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування у зв'язку з відсутністю у Державної служби України з безпеки на транспорті повноважень на звернення до адміністративного суду з такими позовами. Натомість докази звернення Державної служби України з безпеки на транспорті з аналогічними позовами до господарських судів відсутні, що свідчить про її бездіяльність та зумовило звернення прокуратури з відповідним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відтак, перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокуратурою належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлені Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), якими визначено умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, порядок погодження маршрутів, вимоги до водіїв, обладнання, організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів і розміщення вантажів, а також порядок отримання дозволу.

Згідно з пунктом 4 названих Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Спір у даній справі стосується правильності здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яким визначається механізм здійснення габаритно-вагового контролю вищезгаданих транспортних засобів та самохідних машин і механізмів. Виходячи зі змісту п.п.3, 4 названого Положення габаритно-ваговий контроль включає перевірку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції відповідності габаритно-вагових параметрів транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, посадовими особами Укртрансбезпеки у Запорізькій області на 341 км а/д Харків-Сімферополь, проведено перевірку транспортного засобу марки Кобальт модель АС-3253,1, державний реєстраційний номер АР 5465ЕС, за результатами якого складено акт від 13.04.2018 №039524 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.04.2018 №0010549, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.04.2018 №0013549, припис від 02.05.2018 №090519 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Факт порушення вагових обмежень також підтверджується довідкою про зважування від 13.04.2018 №12581.

Згідно з пунктом 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг)хВ, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано навантаження на осі: ї) 8,3 тонн (передня ось) - нормативно допустиме 11,0 тонн; 2) 34,65 тонн (задня ось) - нормативно допустиме 16,0 тонн, повна маса транспортного засобу склала 42,95 тонн при нормативно допустимій 40,0 тонн, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує зокрема, фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиничну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиничну задню вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т).

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Станом на 13.04.2018, день проведення розрахунку, сума 2864,50 Євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складає 91 721,29 грн.

За приписами пункту 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Доводи апелянта про те, що у разі виявлення порушення Порядку № 879 транспортний засіб повинен бути затриманим з забороною подальшого руху, оскільки транспортний засіб відповідача не затримувався, а після проходження контролю подальший рух не заборонявся, вказане підтверджує відсутність порушень правил відповідачем спростовуються наступним.

Відповідно до пункту 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні урегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок), у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд).

Пунктом 23 Порядку передбачено, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Таким чином, вказані норми Порядку не зобов'язують жодну посадову особу або орган вжити заходи до заборони руху такого транспортного засобу і передбачають обов'язок саме для власника не вчиняти жодних активних дій з метою подальшого недопущення порушень вимог чинного законодавства.

Що стосується тимчасового затримання такого транспортного засобу, це питання урегульовано пунктом 22 Порядку, відповідно до якого у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбаченого статтею 132-1 (порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Таким чином, тимчасове затримання допускається у виключних випадках якщо: 1) суттєво перешкоджає дорожньому руху; 2) створює загрозу безпеці руху; 3) транспортний засіб розмішений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водій які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність під час здійснення контролю підстав для тимчасового затримання транспортного засобу відповідача.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Запорізькій завод феросплавів" наголошує на тому, що зі складених під час зважування документів не вбачається використання посадовими особами Укртрансбезпеки у Запорізькій області методики для визначення фактичної маси транспортного засобу та навантаження на окремі осі.

Щодо цих доводів апеляційний господарський суд зазначає наступне, в пункті 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), дійсно містилася вказівка про необхідність керуватися методикою, затвердженою Міністерством економічного розвитку під час проведення габаритно-вагового контролю. Однак постановою Кабінету Міністрів України №671 від 30.08.2017 вказаний пункт було виключено з Порядку без подальшого визначення необхідності застосування затвердженої Міністерством економічного розвитку методики. До того ж, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов'язку по внесенню плати за таке перевищення

Щодо не зазначення відстані між осями у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.04.2018 № 0013549.

Так, на виконання пункту 18 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю на пересувному пункті водієві транспортного засобу було видано довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

В пунктах 3 та 5 довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.04.2018 № 0010549 визначено тип транспортного, зокрема, згідно довідки транспортний засіб - Кобальт АС-3253.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 є трьохосним: перша вісь - одноосна, друга та третя - здвоєні. У пункті 6 вказаної довідки зазначено, що навантаження на вісь: 1) 8,3; 2) 17,65; 3) 17,00. Осі 2 та 3 об'єднані в одну, що також підтверджує, що осі є здвоєними.

У розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу як додаток до акту від 13.04.2018 № 0013549 визначено, що загальна маса транспортного засобу становить 42,95 т; навантаження на здвоєну вісь 34,65 т, що підтверджує що 2 та 3 осі є здвоєними.

За змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п. 19 вказаного вище Порядку постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 671 без визначення необхідності застосування будь-якої методики. Вказана позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.

За викладеного апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов'язку по внесенню плати за таке перевищення.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, посадові особи управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області діяли на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а також з дотриманням вимог чинного законодавства, у звязку з чим заявлені позовні вимоги про стягнення 2864,50 євро (еквівалент 91 721,29 грн.), обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 товариства "Запорізькій завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 у справі №908/1846/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 у справі №908/1846/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Запорізькій завод феросплавів".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 11.04.2019.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко