РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019Справа № 910/13949/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» (03083, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОПРАПОРНА, будинок 34, корпус 4)
до за участю за участю проТовариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» (04212, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТИМОШЕНКА, будинок 9) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕК-2017" (02183, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ КИБАЛЬЧИЧА, будинок 13А, приміщення 7) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Міжнародної комерційної компанії "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD") (Глобал Гейтуей 8, Руе де ла Перле, Провіденс, МАЕ, Республіка Сейшельські острови) визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна

Представники:

від Позивача: Сабодаш Р.Б. (представник за довіреністю);

від Відповідача : Амірова Ю.В. (представник за довіреністю);

від Третьої особи - 1: Черненко В.А. (представник за довіреністю);

від Третьої особи - 2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» (надалі також - «Відповідач») про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД".

23.10.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 року відкрито провадження у справі №910/13949/18, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.11.2018 року.

20.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

20.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

21.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕК-2017" надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача.

В судове засідання 21.11.2018 року представники сторін не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2018 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕК-2017" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача задоволено, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЕК-2017" (02183, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ КИБАЛЬЧИЧА, будинок 13А, приміщення 7).

28.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшло клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів.

10.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 12.12.2018 року з'явились представники сторін, представник третьої особи не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву, визнано поважними причини пропуску строку, долучити відзив до матеріалів справи, надано Позивачу строк до 7 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив, надано Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надано Позивачу, Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання пояснень Третьої особи для надання своїх пояснень чи заперечень, відкладено підготовче судове засідання на 16.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солов'яненка І.В. належним чином завірені копії:

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1241, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД";

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим № 1242, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД";

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим № 1343, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД";

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим № 1345, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД";

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1344, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД";

- Договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим № 1243, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД".

09.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солов'яненка І.В. надійшли копії договорів купівлі - продажу.

16.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судове засідання 16.01.2019 року з'явились представники сторін та третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Міжнародну комерційну компанію "ДАНЕСКПРО ЛТД", відкладено підготовче засідання за межами строків, встановленими ГПК України, у зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача -Міжнародної комерційно компанії "ДАНЕСКПРО", зобов'язано Позивача направити копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду з перекладом на англійську мову на адресу Міжнародної комерційної компанії "ДАНЕСКПРО ЛТД", докази чого надати суду, встановлено Позивачу строк до 5 робочих днів для виконання вимог ухвали суду, встановлено Позивачу строк до 10 днів для виконання вимог ухвали суду, відкладено підготовче судове засідання на 05.03.2019 року.

27.02.2019 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи.

В судове засідання 056.03.2019 року з'явились представники сторін, третьої особи - 1, представник третьої особи - 2 не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник Позивача заявив усне клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви на адресу третьої особи - 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, направлено повторний запит Комунальному підприємству "Реєстрація нерухомості та бізнесу" та державному реєстратору Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Міхачову Вячеславу Анатолійовичу, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2019 року.

В судовому засіданні 26 березня 2019 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Третьої особи - 1 надав усні пояснення по суті спору. Представник Третьої особи - 2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Третя особа - 2 про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги, що Третя особа - 2 була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи - 2 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 26 березня 2019 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» (Продавець) та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD") (Покупець) були укладені Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень, а саме:

1) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1241, предметом якого є магазин промислових товарів, загальною площею 162,9 кв.м. (приміщення 1), магазин промислових товарів, загальною площею 326,6 кв.м. (приміщення 2), нежитлове приміщення, загальною площею 334,1 кв.м. (приміщення 3), нежитлове приміщення, загальною площею 188,6 кв.м. (приміщення 4), за адресою: АДРЕСА_1. (т.2 а.с.63-65);

2) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1242, предметом якого є вбудоване приміщення магазину, загальною площею 336,5 кв.м. (приміщення 1) та вбудоване приміщення магазину, загальною площею 376,4 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_3. (т.2 а.с.66-67);

3) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1343, предметом якого є магазин «Вікотек», загальною площею 174,6 кв.м. (приміщення 1), магазин «Вікотек», загальною площею 370,7 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_9, а також вбудовано - прибудоване приміщення магазину, загальною площею 185,9 кв.м. (приміщення 3) та вбудовано - прибудоване приміщення магазину, загальною площею 286,2 кв.м. (приміщення 4) за адресою: АДРЕСА_7. (т.2 а.с.68-70);

4) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1345, предметом якого є приміщення магазину, загальною площею 407,1 кв.м. (приміщення 1), приміщення магазину, загальною площею 532,7 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_8, та магазин побутової техніки, загальною площею 291 к.в.м. (приміщення 3) та нежитлове приміщення, магазин побутової техніки, загальною площею 613,3 к.в.м. (приміщення 3) за адресою: АДРЕСА_2. (т.2 а.с.71-73);

5) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1344, предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 39,7 кв.м. (приміщення 1) та нежитлове приміщення, загальною площею 490,4 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_4. (т.2 а.с.74-76);

6) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1243, предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 386,0 кв.м. (приміщення 1), та нежитлове приміщення, загальною площею 224,5 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_5. (т.2 а.с.77-78).

Відповідно до п.4.3 Договорів вони набувають чинності з дня їх нотаріального посвідчення та є документами, що підтверджує права приватної власності Покупця на нежитлові приміщення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказані Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень є недійсними, оскільки Відповідач, набувши у власність вказані об'єкти нерухомості в період провадження справи про банкрутство, після скасування ухвали суду постановою Верховного Суду від 09.08.2018 року, здійснив протиправне відчуження нерухомого майна з метою виведення такого майна з ліквідаційної маси, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги кредиторів у справі про банкрутство. Неправомірне відчуження майна боржника унеможливлює реалізацію права кредитора і фактично позбавило Позивача на задоволення його підтверджених майнових вимог до Відповідача. При укладенні вказаних договорів порушено вимоги ст. 13 Цивільного кодексу України, всупереч та шляхом завдання шкоди законним правам та інтересам інших осіб, зокрема, Позивача. За таких підстав, звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати недійсними Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень від 28.03.2018 року, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD").

Заперечуючи проти позову Відповідач зазначав, що з метою оптимізації майна Відповідача, було проведено поділ окремих об'єктів нерухомого майна, проте при зверненні до суду з вказаним позовом Позивачем не було зазначено підстави визнання вказаних договорів недійсними, оскільки на момент їх вчинення не існувало жодних заборон і арештів. Також Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів оспорюваними договорами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 27.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» (Продавець) та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD") (Покупець) були укладені Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень, а саме:

1) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1241, предметом якого є магазин промислових товарів, загальною площею 162,9 кв.м. (приміщення 1), магазин промислових товарів, загальною площею 326,6 кв.м. (приміщення 2), нежитлове приміщення, загальною площею 334,1 кв.м. (приміщення 3), нежитлове приміщення, загальною площею 188,6 кв.м. (приміщення 4), за адресою: АДРЕСА_1. (т.2 а.с.63-65);

2) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1242, предметом якого є вбудоване приміщення магазину, загальною площею 336,5 кв.м. (приміщення 1) та вбудоване приміщення магазину, загальною площею 376,4 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_3. (т.2 а.с.66-67);

3) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1343, предметом якого є магазин «Вікотек», загальною площею 174,6 кв.м. (приміщення 1), магазин «Вікотек», загальною площею 370,7 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_9, а також вбудовано - прибудоване приміщення магазину, загальною площею 185,9 кв.м. (приміщення 3) та вбудовано - прибудоване приміщення магазину, загальною площею 286,2 кв.м. (приміщення 4) за адресою: АДРЕСА_7. (т.2 а.с.68-70);

4) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1345, предметом якого є приміщення магазину, загальною площею 407,1 кв.м. (приміщення 1), приміщення магазину, загальною площею 532,7 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_8, та магазин побутової техніки, загальною площею 291 к.в.м. (приміщення 3) та нежитлове приміщення, магазин побутової техніки, загальною площею 613,3 к.в.м. (приміщення 3) за адресою: АДРЕСА_2. (т.2 а.с.71-73);

5) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В. за реєстровим №1344, предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 39,7 кв.м. (приміщення 1) та нежитлове приміщення, загальною площею 490,4 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_4. (т.2 а.с.74-76);

6) Договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солов'яненко І.В. за реєстровим №1243, предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 386,0 кв.м. (приміщення 1), та нежитлове приміщення, загальною площею 224,5 кв.м. (приміщення 2), за адресою: АДРЕСА_5. (т.2 а.с.77-78).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єкта ми господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що при укладенні Договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD"), Сторонами було погоджено предмет, ціну, порядок оплати, гарантії та запевнення, інші умови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що вказані Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень є недійсними, оскільки Відповідач, набувши у власність вказані об'єкти нерухомості в період провадження справи про банкрутство, після скасування ухвали суду постановою Верховного Суду від 09.08.2018 року, здійснив протиправне відчуження нерухомого майна з метою виведення такого майна з ліквідаційної маси, за рахунок якого могли б бути задоволені вимоги кредиторів у справі про банкрутство. Неправомірне відчуження майна боржника унеможливлює реалізацію права кредитора і фактично позбавило Позивача на задоволення його підтверджених майнових вимог до Відповідача. При укладенні вказаних договорів порушено вимоги ст. 13 Цивільного кодексу України, всупереч та шляхом завдання шкоди законним правам та інтересам інших осіб, зокрема, Позивача.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 року порушено провадження у справі № 910/22788/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек". Оголошення про порушення провадження у справі № 910/22788/15 опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.10.2015 за №23469.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 у справі №910/22788/15 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФемеліЛайтХаус" про визнання недійсними згоди боржника на відчуження предмету іпотеки, договорів купівлі-продажу предметів іпотеки, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - нежитлова будівля, Магазин побутової техніки, загальною площею 904,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений 28 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є- Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - вбудовано-прибудоване приміщення магазину в житловому будинку, що складається з № 109-1 по 109-7 та 110-1 по 110- 10, загальною площею 472,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, укладений 28 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - приміщення магазину загальною площею 939,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 об'єкт складається з приміщень магазину, а саме приміщення: за №№ 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, 4-11, 4-12, 4-13, 4-14, 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9,3-10,3-11, укладений 28 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - вбудоване приміщення магазину та підвалу загальною площею 712,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, укладений 30 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки -нежитлової будівлі, магазин промислових товарів, що складається: в підвалі кімната І площею 68,8 кв.м. , кімната II пл. 9,0 кв.м., кімната III площею 9,3 кв.м., кімната IV площею 1,8 кв.м. Всього по підвалу 162,9 кв.м. По першому поверху тамбур № 1 площею 2,3 кв.м. торгівельний зал № 2 площею 130,0 кв.м., коридор № З площею 13.1 кв.м., вбиральна№ 4 площею 1,6 кв.м., сходи VII пл. 9,0 кв.м., сходи VIII площею 3,8 кв.м., ліфт IX площею 1,8 кв.м. Всього по першому поверху 161,6 кв.м. На другому поверсі торгівельний зал №5 площею 80,0 кв.м., торгівельний зал №6 площею 49,1 кв.м., коридор №7 площею 5,8 кв.м., кімната №8 площею 7,4 кв.м., вбиральна №9 площею 3,4 кв.м., кухня № 10 площею 10,1 кв.м., сходи X площею 6,6. кв.м., ліфт XI площею 1,8 кв.м., балкон XII площею 0,8. кв.м. Всього по другому поверху 165,0 кв.м., ганок літ В, вхід в підвал літ. В., брукування - І. Загальна площа становить 489,5 кв.м. Місцезнаходження: АДРЕСА_1), укладений З0 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є- Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - магазин "Вікотек" загальною площею 545,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9, укладений 30 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - нежиле приміщення загальною площею 522,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, укладений 31 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки - нежитлові приміщення другого поверху торгового комплексу, що складаються з 81/15,4 кв.м, 82/22,1 кв.м, 83/1,1 кв.м, 84/1,1 кв.м, 85/428,2 кв.м, 86/47,3 кв.м, 87/14,9 кв.м, сходові клітини у загальному користуванні: 80/19,8 кв.м, 90/60,3 кв.м, загальною площею 530,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, укладений 31 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженню відповідальністю "Є-Електрик" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу - нежитлової будівлі Б-2 складає: І поверх - 2 торгівельні зали 1 пл. 161,2 кв.м., 2 пл. -162,5 кв.м., кабінет 3 пл. - 9,1 кв.м., підс, приміщ. 4 пл. - 4,5 кв.м., 4 коридори 5 пл. - 2,1 кв.м., 8 пл. - 5,9 кв.м., II пл. - 14,1 кв.м., IV пл. - 2,8 кв.м., вбиральня 6 пл. - 1,5 кв.м., санвузол 7 пл. - 4,6 кв.м., котельня III пл. - 4,9 кв.м., сходова клітина V пл. - 10,7 кв.м., тамбурІ пл. - 2,1 кв.м.,II поверх - приміщ. складу 9 пл. - 179,6 кв.м., кімната прийому їжі 10 пл. - 13,8 кв.м., кабінет 11 пл. - 11,1 кв.м., сходова клітина VI пл. - 15,6 кв.м., ліфтовий хол VII пл. - 4,4 кв.м., осн. пл. - 343,9 кв.м., підс. пл. - 212,0 кв.м., площа не врахована в заг. - 54,6 кв.м. та усіх складових частин цього об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, укладений "З0" грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вбудованого приміщення магазину та підвалу загальною площею 712,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 укладений 08 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ясвеновою Євгенією Володимирівною.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальною площею 522,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, укладений 08 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ясвеновою Євгенією Володимирівною.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу вбудовано-прибудованого приміщення магазину з № 109-1 по 109-7 та 110-1 по 110-10, загальною площею 472,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, укладений 09 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, приміщення магазину загальною площею 939,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 об'єкт складається з приміщень магазину, а саме приміщення: за №№ 4-1, 4-2,4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8, 4-9, 4-10, 4-11, 4-12, 4-13, 4-14, 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, 3-10, 3-11, укладений 09 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є- Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - магазину промислових товарів, загальною площею 489.5 кв.м., що складається: в підвалі кімната І пл. 68,8 кв.м; кімната ІІ пл. 9,0 кв.м; кімната № III пл. 9,3 кв.м; кімната IV пл. 70,0 кв.м; сходи V пл. 4,0 кв.м; ліфт VI пл. 1,8 кв.м. Всього по підвалу 162,9 кв.м. По першому поверху тамбур № 1 пл. 2,3 кв.м; торгівельний зал № 2 пл. 130,0 кв.м; коридор № 3 пл. 13,1 кв.м; вбиральня № 4 пл. 1,6 кв.м; сходи VII пл. 9,0 кв.м; сходи VIII пл. 3,8 кв.м; ліфт IX пл. 1,8 кв.м. Всього по першому поверху 161,6 кв.м. На другому поверсі торгівельний зал № 5 пл. 80,0 кв.м; торгівельний зал № 6 пл. 49,1 кв.м; коридор № 7 пл. 5,8 кв.м; кімната № 8 пл. 7,4 кв.м; вбиральня № 9 пл. 3,4 кв.м; кухня № 10 пл. 10,1 кв.м; сходи X пл. 6,6 кв.м; ліфт XI пл. 1,8 кв.м; балкон XII пл. 0,8 кв.м. Всього по другому поверху 165,0 кв.м.; ганок літ. "В"; вхід в підвал літ. "В"; брукування -І. Місцезнаходження: АДРЕСА_1, укладений 09 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ясвеновою Євгенією Володимирівною.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення другого поверху торгового комплексу, що складаються з 81/15,4 кв.м, 82/22,1 кв.м, 83/1,1 кв.м, 84/1,1 кв.м, 85/428,2 кв.м, 86/47,3 кв.м, 87/14,9 кв.м, сходові клітини у загальному користуванні: 80/19,8 кв.м, 90/60,3 кв.м, загальною площею 530,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, укладений 14 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, магазину "Вікотек" загальною площею 545,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9, укладений 16 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, магазину побутової техніки, загальною площею 904,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, укладений 16 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Задніпряним Олександром Миколайовичем.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі Б-2 складає: І поверх - 2 торгівельні зали 1 пл. 161,2 кв.м., 2 пл. -162,5 кв.м., кабінет 3 пл. - 9,1 кв.м., підс, приміщ. 4 пл. - 4,5 кв.м., 4 коридора 5 пл. - 2,1 кв.м., 8 пл. - 5,9 кв.м., II пл. - 14,1 кв.м., IV пл. - 2,8 кв.м., вбиральня 6 пл. - 1,5 кв.м., санвузол 7 пл. - 4,6 кв.м., котельня III пл. - 4,9 кв.м., сходова клітина V пл. - 10,7 кв.м., тамбур І пл. - 2,1 кв.м.,ІІ поверх - приміщ. складу 9 пл. - 179,6 кв.м., кімната прийому їжі 10 пл. - 13,8 кв.м., кабінет 11 пл. - 11,1 кв.м., сходова клітина VI пл. - 15,6 кв.м., ліфтовий хол VII пл. - 4,4кв.м., осн. пл. - 343,9 кв.м., підс. пл. - 212,0 кв.м., площа не врахована в заг. - 54,6 кв.м. та усіх складових частин цього об'єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, укладений 09 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Атек-2017" та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ясвеновою Євгенією Володимирівною.

В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 у справі №910/22788/15, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22.03.2018 року, пункти 11-19 ухвали господарського суду міста Києва від 17.07.2017 року у справі №910/22788/15 скасовано; прийнято в скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Фемелі Лайт Хаус" відмовлено; в іншій частині ухвалу господарського суду міста Києва від 17.07.2017 року у справі № 910/22788/15 залишено без змін.

У вказаній ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 року було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ФемеліЛайт Хауз" є конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек". Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФемеліЛайт Хауз" можуть бути задоволені у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" за рахунок майна боржника і виключно у порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". У такому ж порядку підлягають задоволенню й вимоги інших кредиторів з особливостями, що встановлюються залежно від їх черговості та забезпеченості, проте, у будь-якому разі у порядку, встановленому законодавством про банкрутство. Також судом встановлено, що кредиторські вимоги ОСОБА_8 на суму 56 187 591 грн. 10 коп. забезпечені заставою майна боржника. Суд першої інстанції в ухвалі від 17.07.2017 дійшов висновку, що ОСОБА_8 як кредитор боржника, вимоги якого забезпечені заставою, всупереч положенням ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності майна боржника або визнання його банкрутом" задовольнив свої вимоги за рахунок заставного майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек", відчуживши предмет іпотеки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Є-Електрік", яким, у свою чергу, дане майно було відчужене на користь Товариства з обмеженню відповідальністю "Атек-2017".

Проте, постановою Верховного Суду від 09.08.2018 року по справі №910/22788/15 ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018 у справі №910/22788/15 скасовано. Справу № 910/22788/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію прийняття заяви ТОВ "Вікотек" про порушення провадження у справі про банкрутство. (т.1 а.с.171-179)

Суд зазначає, що на час розгляду даної справи не порушено провадження у справі №910/22788/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек", розгляд справи призначено на 03.04.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що на час укладення оспорюваних договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року постановою Верховного Суду від 09.08.2018 року по справі №910/22788/15 ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018 у справі №910/22788/15 скасовано, а справу № 910/22788/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію прийняття заяви ТОВ "Вікотек" про порушення провадження у справі про банкрутство, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» не перебувало у стадії банкрутства, а тому не існувало будь - яких обмежень, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» щодо порушення прав кредиторів Відповідача, у зв'язку з укладенням вказаних договорів, та зменшення ліквідаційної маси, за рахунок якої можливо задовольнити вимоги кредиторів.

Крім того, Суд зазначає, що при зверненні до суду з вказаним позовом про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD"), Позивачем жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає недійсність вказаних договорів з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, оскільки підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено суду належними засобами доказування, що оспорювані ним Договори купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року суперечать закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочини не було вчинено у формі, встановленій законом, чи що правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання Договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року недійсними не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Щодо порушеного права та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» при зверненні до суду з вказаним позовом, Суд вважає за необхідне зазначити.

Так, ч.ч.1 -3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (п. 5 постанови).

Втім, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи поданий на розгляд господарського суду спір по суті, Суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.01.2017 року "Аналіз окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"" зазначено, що під час вирішення спорів вказаної категорії у суддів виникає питання, чи будь-яка заінтересована особа вправі пред'являти позов про визнання недійсним правочину, укладеного іншими сторонами.

ЦК не містить визначення поняття "заінтересована особа", тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв'язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

В будь-якому разі судам необхідно враховувати, що коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказівка в ч. 3 ст. 215 ЦК на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану. Таким чином, коло таких заінтересованих не є обмеженим і залежить від обставин конкретної справи.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» не є стороною укладених Договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень від 27.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» та Міжнародною комерційною компанією "ДАНЕКСПРО ЛТД" ("DANEXPRO LTD").

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до Суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред'явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Отже, обрання позивачем певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Проте, Суд зазначає. що при зверненні до суду з вказаним позовом Позивачем не наведено жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, в чому саме полягає порушене право Позивача з боку Відповідача при укладенні оспорюваних правочинів при відсутності процедури банкрутства, оскільки відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕМЕЛІ ЛАЙТ ХАУС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОТЕК» про визнання недійсними договорів купівлі - продажу нерухомого майна - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 05 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин