ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2706/18

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», Київська область, Києво-Святошинський район, м Вишневе

до Фізичної особи-підприємця Цурупи Сергія Григоровича, Київська область, м. Обухів

про стягнення заборгованості

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників:

від позивача: О.С.Грабовий

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №488/юр від 05.12.2018 року (вх.№2813/18 від 06.12.2018 року) до Фізичної особи-підприємця Цурупи Сергія Григоровича (далі - відповідач) про стягнення 65041,45 грн. заборгованості за Договором на користування електричною енергію №778 від 19.12.2001 року у сумі 65041,45 грн., з яких 29430,27 грн. заборгованість за спожиту активну електроенергію, 29115,79 грн. плата за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 855,50 грн. інфляційних нарахувань, 5197,90 грн. пені та 441,99 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором на користування електричною енергію №778 від 19.12.2001 року в частині оплати за спожиту активну електроенергію та за перевищення договірної величини споживання електричної енергії.

Ухвалою суду від 27.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2706/18 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.02.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 05.02.2019 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

У судовому засіданні 05.02.2019 року представником позивача подано клопотання про продовження строків підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2706/18 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 05.03.2019 року.

До суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 04.03.2019 року (вх. №4379/19 від 04.03.2019 року) про відкладення розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 05.03.2019 року повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/2706/18 та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 02.04.2019 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 02.04.2019 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвали господарського суду Київської області направлялись відповідачу на юридичну адресу: АДРЕСА_1 код НОМЕР_1, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.12.2018 року №. Однак, поштові конверти, адресовані відповідачу, повернуто суду підприємством зв'язку із зазначенням причин повернення: «не проживає».

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 та ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування, як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача та третьої особи про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 02.04.2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київобленерго» правонаступником якої є Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (за договором - електропостачальник) та Фізичною особою-підприємцем Цурупою Сергієм Григоровичем (за договором - споживач) 19.12.2001 року укладено Договір №778 на користування електричною енергією (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, електропостачальник зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами Договору, а споживач своєчасно проводити сплату за електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Згідно п. 4.1 Договору, споживач зобов'язується своєчасно сплачувати поточну плату за електроенергію банківськими коштами, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами та умовами цього Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору, для визначення величини використаної електроенергії знімати та надавати за встановленою формою електропостачальнику показання розрахункових електролічильників та електролічильників субспоживачів (п.п. 3.1., 3.3. Додатку №3) за календарним графіком (Додаток №4) за формою згідно Додатку №9.

Згідно Додатку №4 (Графік) до Договору, споживач знімає показання електролічильників о 24-00 год. 17 числа розрахункового періоду. Споживач зобов'язаний протягом 0,5 доби з моменту зняття показань електролічильників довести їх значення електропостачальникові за встановленою формою.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що споживач зобов'язався подавати електропостачальнику замовлення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік не пізніше 15 червня поточного року. У випадку неуточнення договірних величин до зазначеного строку електропостачальник має право самостійно встановлювати договірні величини постачання електричної енергії та потужності або припинити подачу електроенергії споживачу.

У випадку споживання електроенергії понад кількість, обумовлену цим Договором на розрахунковий період (місяць) споживач сплачує електропостачальнику п'ятикратну вартість електроенергії, витраченої понад обумовлений даним Договором обсяг електричної енергії (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору, оплата платіжних документів банківськими коштами здійснюється споживачем самостійно, в 10-ти денний термін після дати, зазначеної в платіжному документі.

У п. 13 Договору сторони погодили, що цей Договір укладається на термін до 31.12.2001 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією зі сторін про відмову від цього Договору, або його перегляд.

Відносини між юридичними споживачами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), які затверджені Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі - ПРРЕЕ), які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312.

Згідно п. 1.3. ПКЕЕ, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до п. 1.2. ПРРЕЕ, договірна величина споживання електричної енергії - це узгоджена в договорі між електропостачальником і споживачем величина обсягу електричної енергії на відповідний розрахунковий період.

Позивач зазначає, що, оскільки, протягом 2016-2017 років відповідачем не надавались позивачу відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії, тому, у відповідності до п. 4.3. Договору, розмір очікуваного споживання електричної енергії на 2018 рік встановлено позивачем на рівні фактичного споживання відповідних періодів поточного року.

Оскільки, відповідач тривалий час не виконував умови Договору в частині звітування про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період, працівниками ПрАТ «Київобленерго» 12.05.2018 року на об'єкті відповідача зафіксовано показники приладу обліку в обсязі 25500 кВт.год. на підставі чого сформовано та виставлено до оплати рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за травень 2018 року на загальну суму 58050,06 грн. Відповідач, у відповідності до умов Договору, мав сплатити рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за травень 2018 року в 10-ти денний термін після дати, зазначеної в платіжному документі, а саме, до 04.06.2018 року.

Також, 27.06.2018 року на підставі знятих показників приладу обліку сформовано та виставлено до оплати рахунок-фактуру за спожиту електричну енергію № за червень 2018 року на загальну суму 58546,06 грн., який включає в себе нарахування за спожиту електричну енергію в обсязі 97 кВт.год, а також, плату за перевищення договірних величин споживання електроенергії понад кількість, обумовлену Договором, що становила також 97 кВт.год. Відповідач мав сплатити вказаний рахунок-фактуру до 07.07.2018 року.

Таким, чином заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію по рахунку-фактурі № за червень 2018 року станом на 04.12.2018 року становить 58546,06 грн., що складається із заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 29430,27 грн. та плати за перевищення договірної величини споживання електричної енергії в розмірі 29115,79 грн.

Згідно ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно п 1.3 ПКЕЕ, постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між споживачем та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між споживачем та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 58546,06 грн. є правомірною, оскільки, факт порушення відповідачем зобов'язань за Договором належним чином доведено та підтверджено документально, а відповідачем не спростовано, а тому, позовні вимоги про стягнення 58546,06 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача 5197,90 грн. пені, 855,50 грн. інфляційних втрат та 441,99 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача за період з 05.06.2018 року по 04.12.2018 року у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 6.3. Договору, при відсутності оплати за електроенергію, яка спожита за розрахунковий період (тобто після дати сальдових розрахунків за розрахунковий місяць по показниках розрахункових лічильників) обумовлений Договором, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення боргу.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованими, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Цурупи Сергія Григоровича (АДРЕСА_1 код ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б, ) 29430 (двадцять дев'ять тисяч чотириста тридцять) грн. 27 коп. заборгованості за активну електроенергію, 29115 (двадцять дев'ять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 79 коп. заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 5197 (п'ять тисяч сто дев'яносто сім) грн. 90 коп. пені, 441 (чотириста сорок одна) грн. 99 коп. 3% річних, 855 (вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 50 коп. інфляційних втрат та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.04.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць