ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2350/18

Господарський суд Одеської області у складі: судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

За позовом ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН"

до відповідача ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР"

про стягнення

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "Виноградар"

до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН"

про визнання недійсним договору

За участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_3, за ордером №012801 від 05.02.2019р.

від відповідача (за первісним позовом): не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

22.10.2017р. Мале приватне підприємство Фірма "ЕРІДОН" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "Виноградар", в якому просить господарський суд: про стягнення 338970,12грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.10.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2350/18 за правилами загального позовного провадження.

28.01.2019р. Приватне сільськогосподарське підприємство "Виноградар" звернулось до господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" про визнання недійсним договору поставки.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом Приватне сільськогосподарське підприємство "ВИНОГРАДАР" посилається на відсутність повноважень свого представника на підписання спірного договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31..01.2019р. прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "Виноградар" до ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" про визнання недійсним договору та об'єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/751/18 за правилами загального позовного провадження.

14.02.2019р. від ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого відповідач за зустрічним позовом заперечує з приводу задоволення зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування заперечень викладених у відзиві відповідач за зустрічним позовом зазначає, що відбулось схвалення правочину, у звязку з чим підстави для визнання його недійсним відсутні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2350/18.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2019р., відповідно до вимог ч. 2 ст. 216 ГПК України, було оголошено перерву у справі до 03.04.2019р. 12:10.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини:

05.04.2018р. між Малим приватним підприємством Фірмою "ЕРІДОН" (далі позивач за первісним позовом, Постачальник) та ОСОБА_2 сільськогосподарським підприємством "ВИНОГРАДАР" (далі відповідач за первісним позовом; ПСП «ВИНОГРАДАР», Покупець) укладено Договір поставки № 1952/18/15 (далі Договір)

Як зазначає позивач за первісним позовом, на виконання Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. та Додатків до нього, Мале приватне підприємство Фірма «ЕРІДОН» передало згідно видаткових накладних, а Приватне сільськогосподарське підприємство «ВИНОГРАДАР» отримало Товар засоби захисту рослин.

На підставі Додатку № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р., згідно видаткових накладних, відповідачу за первісним позовом було поставлено засоби захисту рослин (Євро-лайтнінг 48%, в.р. (10л), Фастак 10% к.е. (1л), Санмайт 20% з.п. (0,5кг)) на загальну суму 144 537,27 грн., а саме:

- За видатковою накладною № 43518 від 03.05.2018р. поставлено товар на суму 31 067,30 грн.

- За видатковою накладною № 48039 від 10.05.2018р. поставлено товар на суму 113 469,97 грн.

Згідно з п. 3 Додатку № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р. строк оплати встановлено не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними, тобто, на думку позивача за первісним позовом оплата в повному обсязі мала бути 07.06.2018р.

Як зазначає позивач за первісним позовом, отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р., відповідачем за первісним позовом оплачені своєчасно та повністю в сумі 144 537,27 грн. (платіжне доручення № 34 від 02.05.2018р. на суму 31 067,30 грн., платіжне доручення № 496 від 08.05.2018р. на суму 113 469,97 грн.).

Заборгованість відповідача за первісним позовом за Додатком № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р. відсутня.

Прострочення виконання ПСП «ВИНОГРАДАР» грошового зобов'язання з оплати Товару за Додатком № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р. не відбулось.

На підставі Додатку № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р., згідно видаткової накладної, Відповідачу було поставлено засоби захисту рослин (Зумер, к.с. (10л)) на суму 67 965,00 грн., а саме:

За видатковою накладною № 33443 від 20.04.2018р. поставлено товар на суму 67 965,00 грн.

Згідно з п. 3 Додатку № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р. строк оплати встановлено до 10.04.2018р.

Отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р., відповідачем за первісним позовом оплачені своєчасно та повністю в сумі 67 965,00 грн. (платіжне доручення № 11 від 10.04.2018р. на суму 67 965,00 грн.).

Заборгованість відповідача за первісним позовом за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р. відсутня.

Прострочення виконання ПСП «ВИНОГРАДАР» грошового зобов'язання з оплати Товару за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р. не відбулось.

На підставі Додатку № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р., згідно видаткової накладної, відповідачу за первісним позовом було поставлено засоби захисту рослин (Цезар 10% к.е. (1л)) на суму 61 497,36 грн. За видатковою накладною № 57223 від 30.05.2018р.

Отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р., Відповідачем оплачені частково в сумі 17 945,24 грн. (платіжне доручення № 674 від 23.08.2018р. на суму 20 000,00 грн., оплата була зарахована на рахунок Постачальника 27.08.2018р.).

В платіжних дорученнях № 606 від 18.07.2018р. на суму 20 000,00 грн., № 630 від 30.07.2018р. на суму 20 000,00 грн., № 636 від 01.08.2018р. на суму 20 000,00 грн. та № 674 від 23.08.2018р. на суму 20 000,00 грн., в призначенні платежу, зазначено: «За реглон форте згідно рахунку № 47753 від 30.05.2018р., в т.ч. ПДВ 20% 333,33 грн.».

Загальна сума, перерахована за вищевказаними платіжними дорученнями складає 80 000,00 грн., в той час, коли вартість відвантаженого Товару Реглон форте становить 62 054,76 грн., що підтверджується видатковою накладною № 57235 від 30.05.2018р.

Згідно з п. 3.7. Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р., Покупець, здійснюючи оплату Товару, зобовязаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або Рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме Товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобовязань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.

Як зазначає позивач за первісним позовом, оплата згідно платіжного доручення № 674 від 23.08.2018р. була частково зарахована в якості оплати Товару Реглон форте в сумі 2 054,76 грн., а залишок в сумі 17 945,24 грн. зараховано на розсуд Постачальника, на підставі п. 3.7. вищевказаного Договору поставки, а саме, за Товар Цезар 10%, к.е. (1л), отриманий за видатковою накладною № 57223 від 30.05.2018р.

Заборгованість Відповідача за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р. становить 43 552,12 грн.

Згідно з п. 3 Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р. строк оплати встановлено не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними, тобто, на думку позивача за первісним позовом, оплата мала бути 27.06.2018р. Таким чином, з 28.06.2018р. існує прострочення виконання Покупцем грошового зобов'язання з оплати отриманого Товару.

На думку позивача за первісним позовом ПСП «ВИНОГРАДАР» допустило прострочення виконання грошового зобовязання за Додатком № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р.:

- у розмірі 61 497,36 грн., за період з 28.06.2018р. по 26.08.2018р., що складає 60 днів;

- у розмірі 43 552,12 грн., за період з 27.08.2018р. по 09.10.2018р., що складає 44 дні.

На підставі Додатку № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р., згідно видаткової накладної, Відповідачу було поставлено засоби захисту рослин (Євро-лайтнінг 48%, в.р. (10л)) на суму 15 672,00 грн. за видатковою накладною № 57227 від 30.05.2018р.

Отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р., Відповідачем не оплачені повністю.

Заборгованість відповідача за первісним позовом за Додатком № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р. становить 15 672,00 грн.

Згідно з п. 3 Додатку № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р. строк оплати встановлено не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними, тобто оплата мала бути 27.06.2018р. Таким чином, на думку позивача за первісним позовом з 28.06.2018р. існує прострочення виконання Покупцем грошового зобов'язання з оплати отриманого Товару.

На думку позивача за первісним позовом ПСП «ВИНОГРАДАР» допустило прострочення виконання грошового зобовязання за Додатком № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р. у розмірі 15 672,00 грн., за період з 28.06.2018р. по 09.10.2018р., що складає 104 дні.

На підставі Додатку № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р., згідно видаткової накладної, Відповідачу було поставлено засоби захисту рослин (Колліс 30%, к.с. (1л)) на суму 218 624,40 грн. за видатковою накладною № 57234 від 30.05.2018р.

Отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р., відповідачем за первісним позовом не оплачені повністю.

Заборгованість відповідача за первісним позовом за Додатком № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р. становить 218 624,40 грн.

Згідно з п. 3 Додатку № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р. строк оплати встановлено не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними, тобто оплата мала бути 27.06.2018р. Таким чином, з 28.06.2018р. існує прострочення виконання Покупцем грошового зобов'язання з оплати отриманого Товару.

На думку позивача за первісним позовом ПСП «ВИНОГРАДАР» допустило прострочення виконання грошового зобовязання за Додатком № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р. у розмірі 218 624,40 грн., за період з 28.06.2018р. по 09.10.2018р., що складає 104 дні.

На підставі Додатку № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р., згідно видаткової накладної, Відповідачу було поставлено засоби захисту рослин (Реглон Форте 20% в.р. (10л)) на суму 62 054,76 грн. за видатковою накладною № 57235 від 30.05.2018р.

Отримані засоби захисту рослин за Додатком № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р. Відповідачем оплачені повністю в сумі 62 054,76 грн. (платіжне доручення № 606 від 18.07.2018р. на суму 20 000,00 грн., платіжне доручення № 630 від 30.07.2018р. на суму 20 000,00 грн., платіжне доручення № 636 від 01.08.2018р. на суму 20 000,00 грн., платіжне доручення № 674 від 23.08.2018р. на суму 20 000,00 грн.).

Оплата згідно платіжного доручення № 674 від 23.08.2018р. була частково зарахована в якості оплати Товару Реглон форте в сумі 2 054,76 грн., а залишок в сумі 17 945,24 грн. зараховано на розсуд Постачальника, згідно з п. 3.7. вищевказаного Договору поставки, а саме, за Товар Цезар 10%, к.е. (1л), отриманий за видатковою накладною № 57223 від 30.05.2018р.

Як зазначає позивач за первісним позовом, заборгованість Відповідача за Додатком № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р. відсутня, але оплата за Товар була здійснена Покупцем з простроченням.

Згідно з п. 3 Додатку № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р. строк оплати встановлено не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними, тобто оплата мала бути 27.06.2018р. Таким чином, з 28.06.2018р. існувало прострочення виконання Покупцем грошового зобов'язання з оплати отриманого Товару.

Тобто, ПСП «ВИНОГРАДАР» допустило прострочення виконання грошового зобовязання за Додатком № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р.:

- у розмірі 62 054,76 грн., за період з 28.06.2018р. по 17.07.2018р., що складає 20 днів;

- у розмірі 42 054,76 грн., за період з 18.07.2018р. по 29.07.2018р., що складає 12 днів;

- у розмірі 22 054,76 грн., за період з 30.07.2018р. по 31.07.2018р., що складає 2 дні;

- у розмірі 2 054,76 грн., за період з 01.08.2018р. по 26.08.2018р., що складає 26 днів.

Враховуючи вище викладене, за Договором поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. та Додатками до нього, позивачем за первісним позовом було поставлено, а відповідачем за первісним позовом отримано товар (засоби захисту рослин) на загальну суму 570 350,79 грн.

Відповідно до умов п. 3.1 Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. порядок, умови та строки розрахунків за поставлений товар визначаються в Додатках до даного Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р.

Згідно Додатків до договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. товар підлягав остаточній оплаті в строк до 27 червня 2018 р.

Проте, до цього часу, ПСП «ВИНОГРАДАР» зобовязання з оплати отриманого товару виконало лише частково, а саме відповідач за первісним позовом сплатив позивачу за первісним позовом, за засоби захисту рослин, суму 292 502,27 грн., а саме:

- 02.05.2018р. було оплачено 31 067,30 грн. (платіжне доручення №34 від 02.05.2018р.);

- 08.05.2018р. було оплачено 113 469,97 грн. (платіжне доручення №496 від 08.05.2018р.);

- 10.04.2018р. було оплачено 67 965,00 грн. (платіжне доручення №11 від 10.04.2018р.);

- 18.07.2018р. було оплачено 20000,00 грн. (платіжне доручення №606 від 18.07.2018р.);

- 30.07.2018р. було оплачено 20000,00 грн. (платіжне доручення №630 від 30.07.2018р.);

- 01.08.2018р. було оплачено 20000,00 грн. (платіжне доручення №636 від 01.08.2018р.);

- 27.08.2018р. було оплачено 20000,00 грн. (платіжне доручення №674 від 23.08.2018р.).

Згідно з п. 3.1. Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Інших платежів в рахунок оплати (погашення) заборгованості за отриманий товар (засоби захисту рослин), за Договором поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. та вказаними вище Додатками до нього від відповідача за первісним позовом не надходило, розрахунків між сторонами в інший спосіб також не проводилося.

Таким чином, станом на 09 жовтня 2018р., загальна сума заборгованості ПСП «ВИНОГРАДАР» перед МПП ФІРМОЮ «ЕРІДОН» за Договором поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. та Додатками до нього не погашена та складає 277 848,52 грн.

Як зазначає позивач за первісним позовом ПСП «ВИНОГРАДАР» допустило прострочення виконання грошового зобовязання щонайменше в сумі основної заборгованості у розмірі 277 848,52 грн., за період з 28.06.2018р. по 09.10.2018р., що складає 104 дні.

Згідно з пунктом 6.2. Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р., у разі несвоєчасної оплати товару, Покупець повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого Товару за кожний день прострочення.

Приймаючи до уваги дані обставини, позивач за первісним позовом вважає, що був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів шляхом стягнення суми основного боргу за отриманий товар: 277 848,52 грн. , річні, згідно статті 625 ЦКУ: 8 716,78 грн., відсотки за користування товарним кредитом: 21 791,95 грн., пеню: 30 612,87 грн., а всього: 338 970,12 грн.

Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування доводів викладених у зустрічній позовній заяві стверджує, що його представник не наділений відповідними повноваженнями для укладення даного договору поставки за яким виникла заборгованість, а тому просить суд визнати його недійсним та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом.

Суд, розглянувши матеріали справи,, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

В контексті спірних правовідносин перш за все слід надати оцінку обґрунтованості зустрвічних позовних вимог ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР", оскільки позовні вимоги, які викладені у первісній позовній заяві ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" є взаємовиключними щодо зустрічних позовних вимог. Задоволення зустрічного позову унеможливлює задоволення первісних позовних вимог.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Суд не погоджується з доводами ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР", з приводу того, що Договір поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. з численними Додатками до нього підлягає визнанню недійсним, оскільки статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як було встановлено вище, між сторонами існують тривалі договірні зобовязання, частина з яких виконувалась в повному обсязі та у встановлений строк, а саме.

На виконання укладених Додатків № 1952/18/15/2-ЗЗР від 25.04.2018р. № 1952/18/15/5-ЗЗР від 05.04.2018р., № 1952/18/15/5-ЗЗР від 15.05.2018р., № 1952/18/15/6-ЗЗР від 16.05.2018р., № 1952/18/15/7-ЗЗР від 17.05.2018р., № 1952/18/15/8-ЗЗР від 24.05.2018р. до Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р., Малим приватним підприємством Фірмою "ЕРІДОН" було поставлено, а ПСП «ВИНОГРАДАР» було отримано засоби захисту рослин на загальну суму 570 350,79 грн.

Отже, ПСП «ВИНОГРАДАР» отримано, за період з квітня по травень 2018 року, товар (засоби захисту рослин) на загальну суму 570 350,79 грн. згідно наступних видаткових накладних:

- видаткова накладна № 33443 від 20.04.2018р.;

- видаткова накладна № 43518 від 03.05.2018р.;

- видаткова накладна № 48039 від 10.05.2018р.;

- видаткова накладна № 57223 від 30.05.2018р.;

- видаткова накладна № 57227 від 30.05.2018р.;

- видаткова накладна № 57234 від 30.05.2018р.;

- видаткова накладна № 57235 від 30.05.2018р.

Таким чином, товар на загальну суму 570 350,79 грн. було отримано та застосовано ПСП «ВИНОГРАДАР» в своїй господарській діяльності.

Крім того, за отриманий товар ПСП «ВИНОГРАДАР» в період з травня по серпень 2018 року сплачувало кошти, при цьому, вказуючи в платіжних дорученнях найменування засобів захисту рослин, що оплачуються.

Отже, суд констатує факт того, що ПСП «ВИНОГРАДАР» зобовязання з оплати отриманого товару за вищевказаними Додатками до Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. виконало частково, а саме Покупцем оплачено Постачальнику, за засоби захисту рослин, суму 292 502,27 грн. (Двісті дев'яносто дві тисячі п'ятсот дві гривні 27 копійок), а саме:

- 02.05.2018р. було оплачено 31 067,30 грн. (платіжне доручення №34 від 02.05.2018р.);

- 08.05.2018р. було оплачено 113 469,97 грн. (платіжне доручення №496 від 08.05.2018р.);

- 10.04.2018р. було оплачено 67 965,00 грн. (платіжне доручення №11 від 10.04.2018р.);

- 18.07.2018р. було оплачено 20 000,00 грн. (платіжне доручення №606 від 18.07.2018р.);

- 30.07.2018р. було оплачено 20 000,00 грн. (платіжне доручення №630 від 30.07.2018р.);

- 01.08.2018р. було оплачено 20 000,00 грн. (платіжне доручення №636 від 01.08.2018р.);

- 27.08.2018р. було оплачено 20 000,00 грн. (платіжне доручення №674 від 23.08.2018р.).

Дані обставини свідчать про безумовне схвалення правочину, який підписаний особою без належного обсягу повноважень.

Суд звертає увагу, що схвалення дій представника здійснюється шляхом, зокрема, так званих конклюдентних дій, що свідчать про прийняття правочину. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.) Таким чином, наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» розяснено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Крім цього, оцінюючи зазначений Договір поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р., суд звертає увагу на вимоги ст. 204 Цивільного кодексу України щодо презумпції правомірності правочину та відхиляє доводи позивача за зустрічним позовом з приводу недійсності правочину, оскільки його недійсність прямо не встановлена Законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР" в частині визнання недійсним Договору поставки № 1952/18/15 від 05.04.2018р. не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог за первісним позовом суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 ГК договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Отже, суд констатує, що взявши на себе зобовязання оплатити вартість поставленого товару Приватне сільськогосподарське підприємство "ВИНОГРАДАР", повинен був виконати його у строк визначений Договором, проте в порушення умов Договору та норм чинного законодавства відповідач взятих на себе зобовязань по оплаті вартості товару не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 277 848,52 грн.

Заборгованість підтверджується належними та допустимими доказами а саме підписаними та скріпленими печатками видатковими накладними.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок позивача за первісним позовом, щодо нарахування річних, згідно статті 625 ЦКУ на суму 8 716,78 грн., відсотків за користування товарним кредитом: 21 791,95 грн., пені: 30 612,87 грн., який здійснений по 09.10.2018р. включно, вважає його вірним, виконаним з дотриманням вимог чинних нормативно-правових актів та умов договору поставки.

З огляду на викладене первісні позовні вимоги ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" про стягнення з відповідача за первісним позовом суми річних, згідно статті 625 ЦКУ на суму 8 716,78 грн., відсотків за користування товарним кредитом: 21 791,95 грн., пені: 30 612,87 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" до відповідача ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР" про стягнення задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "Виноградар" (вул.Радгоспна,23, Садове, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 67751 ) на користь ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" (вул.Леніна,46, Княжичі, Києво-Святошинський район, Київська область, 08143 ) основну заборгованість у розмірі 277848,52грн., річні у розмірі 8716,78грн., відсотки за користування товарним кредитом у розмірі 21791,95грн., пеню 30612,87грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5084,55грн.

3. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 сільськогосподарського підприємства "ВИНОГРАДАР" до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства Фірми "ЕРІДОН" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2019

Суддя О.Ю. Оборотова