РІШЕННЯ

01 квітня 2019 року Справа № 908/1280/18

Провадження №19/913/366/18

Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря (вул. Світло Шахтаря, 4/6, м. Харків, 61001)

до відповідача 1 - Приватного підприємства Свердловський машинобудівний завод (вул. Кругова, 88, м. Запоріжжя, 69068)

відповідача 2 - Відкритого акціонерного товариства Свердловський машинобудівний завод (вул. Заводська, 1, м. Довжанськ, Луганська область, 94800)

відповідача 3 - Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (юридична адреса: пр. Гвардійський, 30/1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400; адреса для листування: вул. Соборна, 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400)

про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Косенко Т.В.,

судді: Корнієнко В.В., Фонова О.С.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача 1 - представник не прибув;

від відповідача 2 представник не прибув;

від відповідача 3 - представник не прибув

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря, яке змінило найменування на Акціонерне товариство Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря, звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства Свердловський машинобудівний завод, Відкритого акціонерного товариства Свердловський машинобудівний завод та Товариства з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит про:

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №28/8П/15-РА від 12.05.2015, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Свердловський машинобудівний завод, Приватним підприємством Свердловський машинобудівний завод та Товариством з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит на загальну суму 444592 грн 80 коп.;

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №31 від 01.10.2015, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Свердловський машинобудівний завод, Приватним підприємством Свердловський машинобудівний завод та Товариством з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит на загальну суму 570352 грн 80 коп.;

- визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №35 від 21.12.2015, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Свердловський машинобудівний завод, Приватним підприємством Свердловський машинобудівний завод та Товариством з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит на загальну суму 461738 грн 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні договорів відступлення права вимоги № 28/8П/15 - РА від 12.05.2015, №31 від 01.10.2015, № 35 від 21.12.2015 за договором підряду №430/14-РА відповідачем 2 порушено вимоги ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, ст.28 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в частині невиконання обов'язку про стягнення дебіторської заборгованості з відповідача 3, а саме відступлення права вимоги без погодження з комітетом кредиторів та відповідного відшкодування, що порушує права позивача на отримання заборгованості як кредитора відповідача 2.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.07.2018 матеріали позовної заяви №1308 від 27.06.2018 Публічного акціонерного товариства Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря до Приватного підприємства Свердловський машинобудівний завод, Відкритого акціонерного товариства Свердловський машинобудівний завод та Товариства з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги передані на розгляд за територіальною підсудністю до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.08.2018 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 05.09.2018.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву б/н від 28.08.2018 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що 11.06.2012 між ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» (цедент) та Науково виробничим приватним підприємством «УТЕК» (цесіонарій) укладено договір цесії №5, відповідно до умов якого цедент передав цесіонарію право вимоги до боржника ВАТ «Свердловський машинобудівний завод» заборгованість у розмірі 175170 грн 00 коп. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2018 у справі №21/93б здійснено заміну кредитора Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» на Науково виробниче приватне підприємство «УТЕК». Таким чином, права позивача не можуть бути жодним чином порушені.

Ухвалою суду від 05.09.2018 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 20.09.2018.

Ухвалою суду від 20.09.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 05.11.2018 та відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 19.10.2018.

Ухвалою суду від 19.10.2018 провадження у справі №908/1280/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря до Приватного підприємства Свердловський машинобудівний завод, Відкритого акціонерного товариства Свердловський машинобудівний завод та Товариства з обмеженою відповідальністю Ровенькиантрацит про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги №28/8П/15-РА від 12.05.2015, №31 від 01.10.2015 та №35 від 21.12.2015 зупинено до перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду Луганської області від 25.07.2018 у справі №21/93б.

12.12.2018 на підставі розпорядження керівника апарату суду №284-р, відповідно до п.5.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області здійснено призначення складу колегії суддів для розгляду справи №908/1280/18, що підтверджується Витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів: Косенко Т.В. головуючий суддя, судді Корнієнко В.В., Лісовицький Є.А.

Ухвалою суду від 14.12.2018 поновлено провадження у справі №908/1280/18; призначено розгляд справи в підготовчому провадженні на 16.01.2019.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву б/н від 03.01.2019 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що 11.06.2012 між ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» (цедент) та Науково виробничим приватним підприємством «УТЕК» (цесіонарій) укладено договір цесії №5, відповідно до умов якого цедент передав цесіонарію право вимоги до боржника ВАТ «Свердловський машинобудівний завод» заборгованість у розмірі 175170 грн 00 коп. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2018 у справі №21/93б здійснено заміну кредитора Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» на Науково виробниче приватне підприємство «УТЕК». Таким чином, позивач не є конкурсним кредитором, а отже не має права оскаржувати правочини, укладені між відповідачами. Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час проведення процедури банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів. Комітетом кредиторів було узгоджено оспорювані позивачем договори про відступлення права вимоги, про що свідчать відповідні протоколи засідання комітету кредиторів.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву б/н від 03.01.2019 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що 11.06.2012 між ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» (цедент) та Науково виробничим приватним підприємством «УТЕК» (цесіонарій) укладено договір цесії №5, відповідно до умов якого цедент передав цесіонарію право вимоги до боржника ВАТ «Свердловський машинобудівний завод» заборгованість у розмірі 175170 грн 00 коп. Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2018 у справі №21/93б здійснено заміну кредитора Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» на Науково виробниче приватне підприємство «УТЕК». Таким чином, позивач не є конкурсним кредитором, а отже не має права оскаржувати правочини, укладені між відповідачами. Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час проведення процедури банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів. Комітетом кредиторів було узгоджено оспорювані позивачем договори про відступлення права вимоги, про що свідчать відповідні протоколи засідання комітету кредиторів.

Ухвалою суду від 16.01.2019 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 31.01.2019.

Позивач у відповіді на відзив №205 від 21.01.2019 просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що при укладенні договорів відступлення права вимоги № 28/8П/15 - РА від 12.05.2015, №31 від 01.10.2015, № 35 від 21.12.2015 за договором підряду №430/14-РА відповідачем 2 порушено вимоги ст.28 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в частині невиконання обов'язку про стягнення дебіторської заборгованості з відповідача 3, а саме відступлення права вимоги без погодження з комітетом кредиторів та відповідного відшкодування, що порушує права позивача на отримання заборгованості як кредитора відповідача 2.

Відповідач 2 у письмових запереченнях б/н від 24.01.2019 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з ідентичних підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву б/н від 03.01.2019.

Ухвалою суду від 31.01.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 12.02.2019.

Ухвалою суду від 12.02.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 05.03.2019.

05.03.2019 на підставі розпорядження керівника апарату суду №95-р, у зв'язку з тим, що суддя Лісовицький Є.А., відповідно до наказу Господарського суду Луганської області №21-вд від 26.02.2019 перебуває у відрядженні з 03.03.2019 по 06.03.2019, відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області був проведений повторний автоматизований розподіл справи з метою заміни члена колегії суддів для розгляду справи №908/1280/18.

Відповідно до ОСОБА_1 з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Косенко Т.В., судді Корнієнко В.В., Фонова О.С.

Ухвалою суду від 05.03.2019 розпочато розгляд справи по суті спочатку; оголошено перерву в судовому засіданні до 01.04.2019.

Представники сторін в судове засідання 01.04.2019 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 01.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

06.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (замовник, відповідач 3) та Відкритим акціонерним товариством "Свердловський машинобудівний завод" (підрядчик, відповідач 2) укладено договір підряду № 430/14-7РА, за умовами п.1.1 якого підрядчик приймає на себе зобов'язання на свій ризик і за завданням замовника виконати з власних матеріалів ремонт вузлів секцій механізованої крепі 2КД-90Т, а саме: домкратів гідравлічних 2КД 90Т та стійок гідравлічних 2КД 90Т; ремонт секцій посадочної крепі "Спутник"-1 типорозмір, а саме: стойки з безрізьбовим підключенням КПГС 01.00.010-1Б і домкрата структурного виконання КПГС 12.01.000Д, а замовник зобов'язався прийняти і оплатити підрядчику роботи, виконані відповідно до технічного завдання замовника і умов договору.

Між Відкритим акціонерним товариством "Свердловський машинобудівний завод" (первісний кредитор, відповідач 2), Приватним підприємством "Свердловський машинобудівний завод" (новий кредитор, відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" (боржник, відповідач 3) укладені договори про відступлення права вимоги, за змістом яких первісний кредитор відступив новому кредитору право часткової вимоги, що йому належали на підставі договору підряду від 06.05.2014 №430/14-7РА, зокрема:

- за договором про відступлення права вимоги №28/8П/15-РА від 12.05.2015 - сплати грошових коштів в сумі 444592 грн 80 коп.;

- за договором про відступлення права вимоги №31 від 01.10.2015 - сплати грошових коштів в сумі 570352 грн 80 коп.;

- за договором про відступлення права вимоги №35 від 21.12.2015 - сплати грошових коштів в сумі 461738 грн 40 коп.

Комітетом кредиторів узгоджено укладення зазначених договорів про відступлення права вимоги, про що свідчать протоколи засідання комітету кредиторів №50 від 06.05.2015, №51 від 26.09.2015, №52 від 16.12.2015.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.11.2006 у справі №21/93б порушено провадження у справі про банкрутство боржника Відкритого акціонерного товарситва Свердловський машинобудівний завод (відповідача 2); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.10.2007 затверджено реєстр вимог кредиторів в наступному складі:

- Закритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Свердловську Луганської області", м. Свердловськ Луганської області, з конкурсними грошовими вимогами у 19008 грн 90 коп. основного боргу та судовими витратами - 85 грн 00 коп. з держмита та 40 грн 00 коп. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Державної податкової інспекції в м. Свердловську, м. Свердловськ Луганської області, з грошовими вимогами у 5150974 грн 99 коп. заборгованості, в тому числі 4517916 грн 74 коп. основного боргу та 633058 грн 25 коп. пені;

- Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луганськ, з грошовими вимогами у 215278 грн 54 коп. заборгованості;

- фізичної особи ОСОБА_1, м. Свердловськ Луганської області, з грошовими вимогами у 15384 грн 60 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Відкритого акціонерного товариства "Донецькгірмаш", м. Донецьк, з грошовими вимогами у 2269352 грн 26 коп. основного боргу та судових витрат у 328 грн 00 коп. зі сплати держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Луганського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів УМГ "Донбастрансгаз", м. Луганськ, з грошовими вимогами у 3889 грн 42 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Донбас", м. Горлівка Донецької області, з грошовими вимогами у 22632 грн 75 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго", м. Луганськ, з грошовими вимогами у 1813 грн 89 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Відкритого акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка Донецької області, з грошовими вимогами у 1822369 грн 12 коп. заборгованості, в тому числі 1780561 грн 39 коп. основного боргу, 41807 грн 73 коп. неустойки, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Державного Луганського проектно-конструкторського інституту стругової виїмки вугілля, м. Луганськ, з грошовими вимогами у 5110 грн 00 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Закритого акціонерного товариства "Артемівський машинобудівний завод "Вістек", м. Артемівськ Донецької області, з грошовими вимогами у 2278 грн 68 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Промислово-будівельної компанії "АлМар" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Донецьк, з грошовими вимогами у 32962 грн 23 коп. заборгованості, в тому числі 30804 грн 65 коп. основного боргу, 2032 грн 58 коп. пені, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміко-Транс", м. Донецьк, з грошовими вимогами у 2438662 грн 94 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Закритого акціонерного товариства "Горлівський машинобудівник", м. Горлівка Донецької області, з грошовими вимогами у 3 786 865 грн. 81 коп. заборгованості, в тому числі 3690015 грн 81 коп. основного боргу, 96850 грн 00 коп. пені, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Закритого акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини", м. Київ, з грошовими вимогами у 239807 грн 24 коп. заборгованості, в тому числі 237164 грн 23 коп. основного боргу, 2643 грн 01 коп. пені, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Закритого акціонерного товариства "УкрЕнергоЗбуд", м. Київ, з грошовими вимогами у 788 565 грн 90 коп. основного боргу та зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Мета Імпекс-К", м. Київ, з грошовими вимогами у 51337 грн 15 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Малого приватного підприємства "Техпромсервіс", м. Сєвєродонецьк Луганської області, з грошовими вимогами у 60108 грн 61 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- Відкритого акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря", м. Харків, з грошовими вимогами у 175170 грн 00 коп. основного боргу, зі сплатою судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу;

- до якого розпорядник майна боржника вніс відомості щодо вимог, забезпечених заставою майна боржника, а саме: перед кредиторами - Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Філії "Відділення Промінвестбанку в м. Свердловську Луганської області", м. Свердловськ Луганської області, у розмірі 840933 грн 57 коп. основного боргу та судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу; та Відкритим акціонерним товариством "ОСОБА_2 банк Аваль" в особі Луганської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", м. Луганськ, у розмірі 802341 грн 45 коп. заборгованості, в тому числі 755693 грн 16 коп. основного боргу, 46648 грн 29 коп. пені та судових витрат у розмірі 85 грн 00 коп. - по держмиту та 40 грн 00 коп. - на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; а також щодо відсутності заборгованості з виплати заробітної плати, аліментів, авторської винагороди, а також шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2018, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2018, у справі №21/93б задоволено заяву №18/07-10 від 10.07.2018 Науково-виробничого приватного підприємства УТЕК про заміну кредитора у справі №21/93б; здійснено заміну кредитора у справі №21/93б - Публічне акціонерне товариство Харківський машинобудівний завод Світло шахтаря (вул. Світло шахтаря, 4/6, м. Харків, ідентифікаційний код 00165712) на Науково-виробниче приватне підприємство УТЕК (вул. Кругова, 88, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код 30695511); зобовязано керуючого санацією ОСОБА_3 внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів у справі №21/93б про банкрутство ВАТ Свердловський машинобудівний завод.

Зі змісту статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатись судом на момент його вчинення.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 ЦК України).

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 06.07.2016 у справі № 910/1891/14, від 21.09.2016 у справі № 902/841/15, постанові Верховного суду від 05.04.2018 у справі №910/11650/16).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Згідно ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці десятому пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 ЦК України.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказана норма кореспондується, також зі ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами ст.20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Реалізуючі право на судовий захист, передбачене ст.55 Конституцією України, ст.4 ГПК України, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.04.2018 у справі №910/12152/17).

Судова колегія зазначає, що суд вправі здійснювати захист лише охоронюваного законом інтересу особи щодо предмету спору, тоді-як будь-які дії, спрямовані на зловживання стороною своїми правами, що приховуються за начебто законним інтересом, не можуть ставитись судом під захист, так як це призведе до порушень прав та інтересів іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не є стороною зазначених договорів відступлення прав вимоги та не є кредитором у справі про банкрутство №21/93б.

При цьому, колегією суддів враховується, що оскаржувані договори стосуються передання права вимоги щодо боржника - ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит», а не позивача.

З огляду на наведене, позивачем не доведеного того, що його права або охоронювані законом інтереси були порушені укладенням між відповідачами оспорюваних договорів.

Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на позивача згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства Харківський машинобудівний завод Світло Шахтаря до Приватного підприємства Свердловський машинобудівний завод, Відкритого акціонерного товариства Свердловський машинобудівний завод та Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.04.2019.

Головуючий суддя Т.В. Косенко

Суддя В.В. Корнієнко

Суддя О.С. Фонова