СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"08" квітня 2019 р. Справа № 905/2400/18

Суддя Тарасова І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталії Павлівни (вх. 1092Д/2-5)

на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі № 905/2400/18 (повний текс рішення складено та підписано 04.03.2019 суддею Демідовою П.В.)

за позовом Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецької області,

до Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни, м. Маріуполь, Донецької області,

про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою та пені у розмірі 64541 грн. 15 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року Маріупольська міська рада звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Тимофєєвої Наталії Павлівни про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою та пені у загальній сумі 64541 грн. 15 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на несплату відповідачем плати пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою відповідно до умов Договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою за № 356-001 від 01.12.2016р.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2019, з урахуванням ухвал про виправлення помилки від 04.03.2019 та від 26.03.2019, позовні вимоги Маріупольської міської ради задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталії на користь Маріупольської міської ради внесок за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою № 356-001 від 01.12.2016р. у розмірі 28 044 грн., пеню у розмірі 729,79 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 785, 54 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.02.2019 року по справі №905/2400/18 в частині задоволення позовних вимог Маріупольської міської ради про стягнення з ФОП Тимофєєвої Н.П. внесок за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою № 356-001 від 01.12.2016р. у розмірі 28 044 грн., пені у розмірі 729,79 грн. та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Маріупольській міській раді в цій частині.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суддя-доповідач дійшла висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, положеннями Закону України "Про судовий збір" визначено граничний розмір сум судового збору, що підлягає сплаті у мінімальному та максимальному значенні при зверненні до суду з відповідними заявами.

Таким чином, судовий збір слід обраховувати у відсотковому співвідношенні до оспорюваної суми лише у випадках коли така сума судового збору є не нижчою за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та не перевищує 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі №905/2400/18 ФОП Тимофєєвій Н.П. належало сплатити 2643,00 (150% від 1762,00 грн).

Проте, матеріали апеляційної скарги містять докази сплати судового збору (код квитанції 1545-3643-7555-3115 від 26.03.2019) лише у розмірі 1179 грн.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшла висновку, що заявником апеляційної скарги не було виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, статтею 256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення господарського суду Донецької області прийнято 25.02.2019, повний тест (з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 04.03.2019) складено та підписано - 04.03.2019, а тому останній день строку, встановленого для його оскарження в апеляційному порядку, припадав на 25.03.2019 (з урахуванням вихідних днів), отже, останнім днем звернення із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі №905/2400/18 було - 25.03.2019.

Із апеляційною скаргою апелянт звернувся 26.03.2019, про що свідчить штамп ДП «Укрпошти» на поштовому конверті, в якому апеляційна скарга надійшла на адресу Східного апеляційного господарського суду, тобто після строку, встановленого для подання апеляційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України та без відповідного клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення.

В матеріалах справи міститься рекомендоване поштове відправлення з якого вбачається, що судове рішення по справі отримано скаржником 11.03.2019 року. (а.с. 112)

Натомість отримання апелянтом копії оскаржуваного судового рішення лише 11.03.2019, не звільняє скаржника від обов'язку подання до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку, лише у зв'язку із датою отримання копії судового рішення.

Дійсно, в розумінні приписів ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, відсутність клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги є підставою для залишення апеляційної скарги без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталії Павлівни на рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2019 по справі №905/2400/18 залишити без руху.

2. Встановити апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі та клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

3. Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач І.В. Тарасова