РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2019Справа № 910/16718/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія 1999" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс Укр" про стягнення 550 000,00 грн., за участю представників позивача - Попова А.Г., довіреність №б/н від 04.02.2019 року, відповідача - ОСОБА_2, ордер серія ЧК №72080 від 05.02.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 550 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги №29-05-17 від 29.05.2017 року на підставі ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 257, 509 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2019 року.

06.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 27.02.2019 року.

20.02.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в позові з тих підстав, що обидві сторони оспорюваного правочину - договору про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 29.05.2017 року № 29-05-17 свідомо, з певною метою уклали цей договір, для приховування правовідносин сторін за укладеним між ними договором генпідряду від 22.02.2017 року № 4-2Б/4 та при перерахуванні коштів начебто фінансової допомоги за спірним договором насправді сторонами вчинялась інша дія - часткове повернення коштів за виконані відповідачем роботи за договором генпідряду від 22.02.2017 року № 4-2Б/4, а тому договір про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги №29-05-17 від 29.05.2017 року є удаваним правочином відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України.

27.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 20.03.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2019 року.

20.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 27.03.2019 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до платіжних доручень №460 від 29.05.2017 року на суму 150 000,00 грн., №1400 від 29.05.2017 року на суму 100 000,00 грн., № 1422 від 01.06.2017 року на суму 200 000,00 грн., №223 1 від 30.06.2017 року на суму 100 000,00 грн. позивачем на користь відповідача були перераховані грошові кошти на загальну суму 550 000,00 грн. в призначенні платежу яких вказано: «зворотня фінансова допомога згідно договору №29-05-17 від 29.05.2017 року Без ПДВ».

Поясненнями позивача, частково відповідача та вищевказаними платіжними дорученнями підтверджується факт укладення між сторонами договору №29-05-17 від 29.05.2017 року.

За умовами п. 1.1. вищевказаного договору позикодавець (позивач) надає позичальнику (відповідачу) поворотну безпроцентну фінансову допомогу для ведення статутної діяльності позичальника, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу у розмірі 1 000 000,00 грн.

Згідно п. 4.3. договору позикодавець надає позичальнику фінансову допомогу на строк до 01.07.2017 року.

Як вбачається із претензії позивача за вих. №18092017-1 від 18.09.2017 року, позивач, з метою врегулювання питання про повернення грошових коштів у розмірі 550 000,00 грн. звернувся 19.09.2017 року до відповідача та останній 22.09.2017 року отримав вказану претензію.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання відповідачеві позики, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з її повернення у строк визначений ст. 1049 ЦК України.

Доказів повернення позики відповідачем суду не надано.

Судом було надано належну оцінку відзиву на позовну заяву, проте посилання відповідача на те що договір № 29-05-17 від 29.05.2017 року є удаваним та укладений для приховання правовідносин сторін за укладеним між сторонами договором генпідряду від 22.02.2017 року № 4-2Б/4 не приймаються судом, з огляду на наступне.

У свою чергу частиною 1 статті 235 ЦК України встановлено, що удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Правова конструкція статті 235 ЦК України передбачає, що сторона, звертаючись до суду із відповідним позовом, має довести, для приховання якого саме правочину вчинено спірний правочин; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Проте, відповідачем не доведено суду що договір про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги №29-05-17 від 29.05.2017 року, який було укладено між позивачем і відповідачем вчинено з метою приховування іншого правочину; не доведено спрямованість волі сторін на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; не доведено настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені спірним договором.

За таких обставин, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення 550 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каспіан Сервіс Укр" (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 3, код 39380293) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія 1999" (03022, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 3-Д, нежитлове приміщення 525, код 37449253) 550 000 (п'ятсот п'ятдесят тисяч) грн. основного боргу та 8 250 (вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 08.04.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна