РІШЕННЯ

27 березня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/510/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі :судді Хоми С.О.

при секретарі судового засідання :Ярославська З.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС", вул. Івана Кудрі, 14, оф. 8, м. Київ.

до відповідача: Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство", вул. Багата, 5-А, м. Тернопіль.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закарпатська митниця ДФС, 88000,м.Ужгород, вул.Собранецька,20.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", 03150, м.Київ, Солом'янський р-н, вул.Федорова, буд.32,

про: стягнення 226 027 грн. 80 коп. додаткових витрат; 3390 грн. 42 коп. судового збору.

За участю представників:

-позивача: Зорін Р.О.- адвокат, довіреність адвокату від 01.02.2019

-відповідача: не з'явився

-третя особа -Закарпатська митниця ДФС: не з'явився

-третя особа: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця": не з'явився

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення 226 027 грн 80 коп. додаткових витрат та 3390 грн. 42 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 11.12.2018 позовну заяву №МРТ-4800 від 29.11.2018 (вх. № 651 від 06.12.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито підготовче провадження у справі із призначенням підготовчого засідання на 04.02.2019 на 12:00 год.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відкладено підготовче засідання на 13.02.2019 на 15:00год.

Ухвалою суду від 13.02.2019 відкладено підготовче засідання на 20.02.2019 року на 15:00 год.

Ухвалою суду від 20.02.2019 з ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження у справі №921/510/18 до 27 березня 2019 року включно.

Ухвалою суду від 20.02.2019 відкладено підготовче засідання на 11.03.2019 на 10:00 год.; залучено, на підставі статті 50 ГПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Закарпатську митницю ДФС, 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20 ідентифікаційний код 39515893 та залучено, на підставі статті 50 ГПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця",03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815, в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця", 03150, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Федорова, буд.32, ідентифікаційний код 40123465.

Ухвалою суду від 11.03.2019 відкладено підготовче засідання на 20.03.2019 на 10:00год.

Ухвалою суду від 20.03.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2019 на 14:30 год.

В судовому засіданні 27.03.2019 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Підставою звернення до суду із вказаним позовом, як стверджує позивач, є невиконання відповідачем умов Договору №МРТ - 538 від 24 квітня 2013 року про організацію перевезень вантажів, який укладено між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" та відповідачем - Державним підприємством "Тернопільське лісове господарство".

В судове засідання 27.03.2018 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

В судове засідання 27.03.2018 представник відповідача не з'явився, причин неявки свого представника відповідач суду не повідомив.

Представник відповідача проти позову повністю заперечив з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву №без номера від 01.02.2019 (вх.№2183 від 07.02.2019), однак ухвалою від 13.02.2019 суд на підставі ст. 165 ГПК України та ст. 118 ГПК України залишив зазначений Відзив на позов без розгляду.

13.02.2019 від позивача через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла Відповідь на відзив №МРТ-1569 від 12.02.2019 (вх. №2569 від 13.02.2019), в якій позивач вказує на те, що у даній справі наявні всі докази і правові підстави для задоволення позову ТОВ "МЕТРУДТРАНС". Зокрема, не погоджуючись із правовою позицією відповідача, позивач враховуючи положення п.2.5.2 Договору №МРТ-538 від 24.04.2013 зазначає, що відповідач помилково ототожнює затримання вагону №91503862 Закарпатською митницею з метою проведення митного контролю із забороною або обмеженням на перевезення в розумінні вказаного пункту договору. ТОВ "МЕТРУДТРАНС" умов договору про організацію перевезень вантажів не порушувало враховуючи той факт, що надання письмового повідомлення про заборону або обмеження на перевезення є правом виконавця а не його обов'язком. Реалізація митним органом його права на проведення митного контролю є диспозитивною і не залежить від волі ані ТОВ "МЕТРУДТРАНС", ані "Тернопільське лісове господарство", тому безпосередньо замовляти додаткову послугу у вигляді проведення митного контролю сторони договору про надання послуг організації перевезень вантажів не мали на меті. Відповідно до статті 28 § 6 статті 32 § 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (05.06.1992 року набрання чинності для України) якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла з причин, незалежних від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку із перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Представник позивача в судовому засіданні 27.03.2019 в усному порядку просив суд взяти до уваги викладене у Відповіді на відзив №МРТ-1569 від 12.02.2019.

Третя особа - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики", участі уповноваженого представника в судові засідання не забезпечило. Однак через канцелярію суду від третьої особи надішли письмові Пояснення (вх.№4447 від 14.03.2019), у яких, зокрема, підтверджено стягнення ПАТ "Укрзалізниця" з рахунку ТОВ "МЕТРУДТРАНС" додаткових зборів у розмірі 226027,80 грн. Також, зазначає, що правомірність нарахування зазначених вище додаткових зборів встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 у справі №910/17824/17.

Третя особа - Закарпатська митниця ДФС, участі уповноваженого представника в судові засідання не забезпечила, письмових пояснень суду не надала, причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер NJ01VF27D8185252A1.

Розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступні обставини.

24 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (Виконавець) та Державним підприємством "Тернопільське лісове господарство" (Клієнт) укладено договір про організацію перевезень вантажів №МРТ-538, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів ( п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, Клієнт повинен надати Виконавцю відомості і документи, визначені цим Договором, необхідні для виконання зобов'язань та вчасно оплатити надані послуги.

Пунктом 2.3.1 Договору передбачено право Клієнта виступати платником додаткових послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, які замовлені Клієнтом, у всіх видах сполучення в межах України, а також послуг, які надаються залізницями за вільними тарифами, на підставі укладених із залізницями договорів.

Згідно п.3.1 Договору, загальна ціна Договору складається із суми наданих послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього Договору (додаток №2 Договору).

Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється Сторонами у національній валюті України, на умовах попередньої оплати (п.3.2 Договору).

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що плата за додаткові послуги, зазначені в додатку №1 до Договору, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за калькуляціями залізниць.

Пунктом 10.1 Договору №МРТ-538 визначено, що договір набирає чинності з дати підписання Сторонами та діє до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані послуги по цьому Договору - до повного здійснення розрахунків. Якщо жодна із Сторін не звернулася письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до інших Сторін про припинення його дії, то цей Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Додатком №1 до Договору Сторонами погоджено «Перелік додаткових послуг та розмір плат, пов'язаних з перевезенням вантажів до Договору №МРТ-538 від 24.04.2013».

При цьому, пунктом 1 вказаного Додатку передбачено, що додаткові послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, які замовлені Клієнтом, у всіх видах сполучення в межах України, сплачуються Клієнтом у розмірі ставок, встановлених "Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 та введеного в дію з 01.05.2009 року.

Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору, оплата кожної послуги, пов'язаної з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів та які надаються за вільними (договірними) тарифами, здійснюється за цінами згідно з розробленими калькуляціями на залізницях відповідно до укладених Договорів "Про організацію перевезень вантажів між Клієнтом та залізницями".

Додатком №2 до Договору «Протокол погодження договірної ціни між Виконавцем і Клієнтом №2 до Договору №МРТ-538 від 24 квітня 2013 року», підписаного Сторонами, погоджено, що вартість (ціна послуг) з організації перевезення вантажів Клієнта у піввагонах згідно з наданими Заявками по кожному вагону включає в себе, зокрема: тариф на перевезення вантажу в межах України, встановлений Збірником тарифів для вагонів парку залізниць, який складається з інфраструктурної складової для вагонів парку залізниць та вагонної складової (при перевезенні вантажів на особливих умовах - тариф збільшується відповідно до положень Збірника тарифів, як для вагонів парку залізниць); вартість додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням вантажів, включених до перевізних документів та встановлених Збірником тарифів; вартість інших додаткових послуг, що замовлені Замовником, згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Як стверджує позивач, ТОВ "МЕТРУДТРАНС" надало ДП "Тернопільське лісове господарство" послуги з організації перевезення вантажу "деревина паливна" у вагоні №91503862, що підтверджується залізничною накладною №541920.

Даний вантаж відправлявся зі станції Львівської залізниці призначенням на станцію Ружомберок (Словаччина).

На підставі заявок Закарпатської митниці № 07-70-61/60/41 від 17.05.2016 та № 07-70-61/60/50 від 30.05.2016, вказаний вагон був затриманий з метою проведення митного контролю, про що складені акти загальної форми № 7565 від 17.05.2016, № 99196 від 31.05.2016, №212 від 04.09.2016, №218 від 09.09.2016, №7035 від 20.10.2016 та №7043 від 23.10.2016.

На виконання вказівок Закарпатської митниці вантаж у вагоні № 91503862 відправлено на станцію Чоп Львівської залізниці для вивантаження вказаних вагонів та зберігання майна, вилученого митним органом.

За актами загальної форми визначено порушення ст.ст. 218, 338 Митного кодексу України і також нараховані платежі за затримку вагону №91503862, згідно із ставками Збірника тарифів №1 із застосуванням коригувального коефіцієнта та на загальну суму 226027, 80 грн.

Також, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі №910/17824/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" - 1451946 грн 40 коп. - додаткових зборів та тарифу, 21779 грн 20 коп. - судового збору. Крім того, розстрочено виконання рішення суду шляхом сплати Товариства з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 14, оф.8; ідентифікаційний код 34980991) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03150, м. Київ, Солом'янський р-н, вул. Федорова, буд. 32; ідентифікаційний код 40123465) стягнутої на підставі рішення суми заборгованості в розмірі 1451946 (один мільйон чотириста п'ятдесят одна тисяча дев'ятсот сорок шість) грн. 40 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 21779 (двадцять одна тисяча сімсот сімдесят дев'ять) грн. 20 коп. щомісячними платежами починаючи з 01.06.2018, відповідно до графіку погашення заборгованості: - до 30.06.2018 року - 241991,10 грн. основної заборгованості та 21779,20 грн. судового збору; - до 31.07.2018 року - 241991,06 грн.; - до 31.08.2018 року - 241991,06 грн.; - до 30.09.2018 року - 241991,06 грн.; - до 31.10.2018 року - 241991,06 грн.; - до 30.11.2018 року - 241991,06 грн.

Зазначеним рішенням Господарського суду міста Києва (яке набрало законної сили 19.06.2018) встановлено надання Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" по накладних, зокрема, №541920.

Станом на день подання позову ТОВ "МЕТРУДТРАНС" сплатило на користь ПАТ "Українська залізниця" суму боргу в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень №737 від 02.07.2018; №960 від 15.08.2018; №1042 від 04.09.2018; №1045 від 05.09.2018; №1219 від 11.10.2018; №1362 від 23.11.2018.

Як стверджує позивач та зазначене не спростовано відповідачем, ДП "Тернопільське лісове господарство" на момент звернення з позовом до суду не оплатило суму в розмірі

226 027 грн. 80 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до стаття 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарське зобов'язання може виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з укладенням договору №МРТ-538 від 24.04.2013, який за правовою природою є господарським договором про надання транспортно-експедиційних послуг.

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Правовідносини з перевезення та переміщення продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України (оскільки в даному випадку має місце перевезення вантажів у міжнародному сполученні), іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організовувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічне положення міститься в статті 316 Господарського кодексу України.

У статті 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) є суб'єктом господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Так, статтею 306 Господарського кодексу України, передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут залізниць).

Так, зокрема, статтею 119 Статуту залізниць України передбачено, що за користування вагонами залізниці вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно статті 121 Статуту залізниць, вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; у інших випадках, передбачених Правилами.

Відповідно до п.2 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, передбачено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Статтею 13 Правил передбачено, що плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктом 16 вказаних Правил передбачено випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами, зокрема, якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці.

Водночас, митні процедури не входять до цього переліку, отже не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно п.5.15 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в поряду, встановленому статтею 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (§ 2 статті 32 УМВС).

Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ( частина 1 статті 4 Митного кодексу України).

Частиною 1 статті 325 Митного кодексу України встановлено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови.

Згідно частини 2 статті 325 Митного кодексу України у встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Відповідно до частини 5 статті 338 Митного кодексу України, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Згідно частини 2 статті 218 Митного кодексу України, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Отже, з аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 "Організація митного контролю" та 48 "Зони митного контролю" відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як статті 218 Митного кодексу України включена у главу 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 530 Цивільного України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 326 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Як визначено статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №МРТ-538 про організацію перевезень вантажів від 24.04.2013 позивачем надано відповідачу послуги з організації перевезення вантажу "деревина паливна" у вагоні №91503862, що також підтверджується накладною 541920.

Даний вантаж відправлявся зі станції Львівської залізниці призначенням на станцію Ружомберок (Словаччина).

На підставі заявок Закарпатської митниці №07-70-61/60/41 від 17.05.2016 та № 07-70-61/60/50 від 30.05.2016, вказаний вагон затриманий з метою проведення митного контролю, про що складено акти загальної форми №7565 від 17.05.2016, №9919 від 31.05.2016, №212 від 04.09.2016, №218 від 09.09.2016, №7035 від 20.10.2016, №7043 від 23.10.2016.

На виконання вказівок Закарпатської митниці вантаж у вагоні №91503862 відправлено на станцію Чоп Львівської залізниці для вивантаження вказаного вагону та зберігання майна, вилученого митним органом.

Зокрема, за актами загальної форми визначено порушення ст. ст.218, 338 Митного кодексу України, нараховано платежі за затримку вагону №91503862, згідно зі ставками Збірника тарифів №1 із застосуванням коригувального коефіцієнта та на загальну суму 226027, 80 грн.

Матеріали справи містять копії складених залізницею актів загальної форми, якими підтверджено обставини, що мали місце при затриманні вантажу у вагоні №91503862 за перевізним документом №541920 на шляху прямування на станцію Чоп.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі №910/17824/17 (яке набрало законної сили 19.06.2018) позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" - 1451946 грн 40 коп. - додаткових зборів та тарифу, 21779 грн 20 коп. - судового збору.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2018 у справі №910/17824/17 (яке набрало законної сили 19.06.2018) встановлено, що згідно умов Договору № 10352-2012 від 23.03.2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних платформах для перевезення лісу, ТОВ "МЕТРУДТРАНС" у правовідносинах з ПАТ "Укрзалізниця" виступає платником на підставі присвоєного коду відповідно до умов договору та параграфу 2 ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. В той час як вантажовідправником за накладними (зокрема накладною №541920) є, зокрема, ДП "Тернопільське лісове господарство", на користь якого здійснено замовлення послуг, передбачених договором №1033/52-2012 від 23.03.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно з актів загальної форми нараховані додаткові збори за виконання маневрованих робіт, робіт МЧ, за користування вагонами, зберігання у вагонах, телеграфний збір тощо, на загальну суму 226027 грн. 80 коп.

Аналогічні висновки про те, що вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних, зважувальних та інших робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися власниками товару (вантажовідправниками) або уповноваженими ними особами, незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю, - викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2018 по справі № 921/243/17-г/13.

Як уже зазначалось судом, правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі Договору №МРТ-538 про організацію перевезень вантажів від 24 квітня 2013 року, за умовами якого Виконавець (ТОВ "МЕТРУДТРАНС") взяв на себе зобов'язання виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

Додатком №1 до Договору Сторонами погоджено Перелік додаткових послуг та розмір плат, пов'язаних з перевезенням вантажів до Договору №МРТ-538 від 24.04.2013.

Додатком №2 до Договору - Протокол погодження договірної ціни між Виконавцем і Клієнтом №2 до Договору №МРТ-538 від 24 квітня 2013 року, підписаного Сторонами, погоджено, що вартість (ціна послуг) з організації перевезення вантажів Клієнта у піввагонах згідно з наданими Заявками по кожному вагону включає в себе, зокрема: тариф на перевезення вантажу в межах України, встановлений Збірником тарифів для вагонів парку залізниць, який складається з інфраструктурної складової для вагонів парку залізниць та вагонної складової (при перевезенні вантажів на особливих умовах - тариф збільшується відповідно до положень Збірника тарифів, як для вагонів парку залізниць); вартість додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням вантажів, включених до перевізних документів та встановлених Збірником тарифів; вартість інших додаткових послуг, що замовлені Замовником, згідно з Додатком №1 до цього Договору.

Разом з тим, за умовами вказаного Договору і Додатків до нього окремого замовлення потребують виключно послуги, визначені у Додатку № 1, тоді як послуги залізниці на які нараховуються додаткові збори у зв'язку з затримкою вантажу на вимогу митних органів, не потребують додаткового замовлення. Вартість вказаних послуг включається до вартості послуг з організації перевезень вантажів на підставі п. 2 Додатку 2 до Договору №МРТ-538 про організацію перевезень вантажів від 24 квітня 2013 року (протокол погодження договірної ціни).

Із змісту Договору та його додатків, Клієнт (відповідач) повинен сплатити Виконавцю вартість не тільки замовлених послуг, а й вартість додаткових зборів, пов'язаних перевезенням вантажів, включених до перевізних документів.

Водночас зазначена плата не є мірою відповідальності, а тому застосовується незалежно від наявності вини вантажовідправника та вантажоодержувача.

Даний спір стосується звернення Експедитора до Клієнта про стягнення вартості послуг за Договором №МРТ-538 про організацію перевезень вантажів від 24 квітня 2013 року та його додатками, що включає в себе і вартість додаткових зборів, пов'язаних додаткових зборів, пов'язаних перевезенням вантажів, включених до перевізних документів.

Згідно п.3 ст. 129 Конституції України змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Як визначено статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Нормами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не надав суду належних та допустимих, достовірних та достатніх доказів у спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заявлених додаткових витрат.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та про стягнення з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" (вул. Багата, 5-А, м. Тернопіль, ідентифікаційний номер 00993024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (вул. Івана Кудрі, 14 оф. 8, м. Київ, ідентифікаційний номер 34980991) - 226027 грн 80 коп. додаткових витрат.

Також суд вважає за необхідне з врахуванням ст.129 ГПК України стягнути з відповідача на користь позивача 3390 грн 42 коп судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство", вул. Багата, 5-А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 00993024, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС", вул. Івана Кудрі, 14, оф. 8, м. Київ, ідентифікаційний код 34980991 :

-226027 грн. 80 коп. - додаткових витрат

-3390 грн. 42 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення направити сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено: 05 квітня 2019 року.

Суддя С.О. Хома