ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/5000/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Ракушинець А.А.,

від відповідача: Сидоренко Р.В.,

від третьої особи: не з'явився,

розглянув апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Барва-авто" Товариства з обмеженою відповідальністю "Барва" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018р., м. Київ (повний текст складено 02.11.2018р.) у справі №910/5000/18 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Дочірнього підприємства "Барва-авто" Товариства з обмеженою відповідальністю "Барва"

до Національного банку України,

третя особа - Державна казначейська служба України,

про стягнення шкоди у сумі 1131599,48 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 30.07.2018р.) стягнення з держави України в особі Третьої особи шкоди в сумі 1131599,48 грн, з яких: втрачені кошти у сумі 913187,92 грн та інфляційні втрати у сумі 218282,71 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок протиправної постанови Відповідача від 05.04.2016р. №234 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" Позивач з 05.04.2016р. до початку ліквідації банку - 06.06.2016р., був позбавлений можливості розпоряджатись належними йому коштами у сумі 913316,77 грн, які знаходились на його банківському рахунку, внаслідок чого йому була заподіяна шкода.

Неправомірність постанови Відповідача від 05.04.2016р. №234 встановлена постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. по справі №826/6665/16, що набрала законної сили, якою визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016р. №234 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних".

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що відсутній факт заподіяння шкоди. Так, порядок задоволення вимог кредиторів визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, порушення права Позивача щодо невиконання ПАТ «КБ «Хрещатик» платіжного доручення на перерахування грошових коштів не відбулося, оскільки на даний момент триває процедура ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик». Здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також Відповідач зазначив, що в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. у справі №826/6665/16 не міститься жодного висновку про те, що внаслідок дій або бездіяльності Відповідача було порушено право Позивача на розпорядження коштами відповідно до договору банківського рахунку юридичної особи №1852.

Відповідач звернув увагу на те, що не є суб'єктом відповідальності відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України.

1.4. Третя особа проти позову заперечила, мотивуючи тим, що Третя особа жодних прав та інтересів Позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди Позивачеві не завдавала.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 30.01.2015р. між ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" та Позивачем укладено договір №1852 банківського рахунку, відповідно до п.1.1 якого ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" відкриває Позивачу поточний рахунок.

Згідно з п.2.1 договору ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" зобов'язався забезпечувати збереження коштів Позивача на його рахунках, своєчасно здійснювати розрахункові операції тощо.

2.2. 04.04.2016р. постановою Правління Національного банку України №231/БТ віднесено ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії проблемних строком до 180 днів.

2.3. 05.04.2016р. постановою Правління Національного банку України №234 віднесено ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" до неплатоспроможних.

2.4. 05.04.2016р. рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб №463 у ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на один місяць з 05.04.2016р. до 04.05.2016р. включно, призначено уповноважену особу Фонду. Згідно з рішенням Фонду від 21.04.2016р. №560 продовжено строки тимчасової адміністрації з 05.05.2016р. до 04.06.2016р. включно.

2.5. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016р. №46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016р. №913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" з 06.06.2016р. по 05.06.2018р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик".

2.6. Станом на 03.06.2016р. на відкритому за договором рахунку Позивача знаходилось 913316,77 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку від 10.06.2016р.

2.7. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. у справі №826/6665/16 задоволено позов БО "Благодійний фонд "Богдана Гаврилишина", БФ "Енергетичний центр ім. І. Люндіна", ТОВ "Сіріус-1" до Національного банку України. Визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016р. №234 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних".

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2018р. у справі №910/5000/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що відповідно до чинного законодавства України віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження процедури ліквідації банку не має наслідком припинення зобов'язання між банком та клієнтом. Вказане свідчить про те, що Позивач, як сторона за договором, внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних постановою Національного банку України від 05.04.2016р. №234, не втратив права на кошти у сумі 913316,77 грн, повернення яких підлягає здійсненню у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Місцевий суд також зазначив, що внаслідок прийняття Відповідачем постанови від 05.04.2016р. №234 обсяг майнових прав Позивача на майно - кошти у сумі 913316,77 грн, що обліковувались на рахунку за договором, не зменшився, а тільки були запроваджені інші процедури задоволення цих майнових прав.

Вказане свідчить про те, що діями Відповідача щодо віднесення банку до категорії неплатоспроможних не було заподіяно матеріальної шкоди Позивачу, оскільки відсутні обставини зменшення майна Позивача.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що (з врахуванням доповнень до апеляційної скарги від 18.12.2018р.) внаслідок винесення Відповідачем постанови №234 від 05.04.2016р. Позивач втратив право на розпорядження належними коштами, внаслідок чого в даному випадку підлягають застосування ст.1173, 1175 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що місцевим судом невірно застосовано ст.1166 Цивільного кодексу України та місцевий суд повинен був застосувати ст.22 Цивільного кодексу України.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує, мотивуючи тим, що порушення права Позивача щодо невиконання ПАТ «КБ «Хрещатик» платіжного доручення на перерахування грошових коштів не відбулося, оскільки на даний момент триває процедура ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик».

Здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач зазначає, що в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. у справі №826/6665/16 не міститься жодного висновку про те, що внаслідок дій або бездіяльності Відповідача було порушено право Позивача на розпорядження коштами відповідно до договору банківського рахунку юридичної особи №1852.

Відповідач звертає увагу на те, що не є суб'єктом відповідальності відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 23.10.2018р. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 20.09.2018р. у справі №910/5000/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. у справі №910/5000/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 17.12.2018р.

6.3. Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/605/18 від 17.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5000/18.

6.4. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі №910/5000/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

6.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018р. прийняти справу №910/5000/18 до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 14.02.2019р. У судовому засіданні 14.02.2019р. оголошено перерву до 07.03.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

7.2. Згідно з ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

7.3. Відповідно до ст.1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

7.4. Згідно з ст.1175 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як вірно зазначено місцевим судом, складовими елементами акту завдання шкоди є: наявність протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду; наявність спричиненої шкоди; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди. Відсутність хоч одного з вказаних елементів свідчить про відсутність правових підстав деліктної відповідальності.

8.3. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що внаслідок протиправної постанови Відповідача від 05.04.2016р. №234 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" Позивач з 05.04.2016р. до початку ліквідації банку (06.06.2016р.), був позбавлений можливості розпоряджатись належними йому коштами у сумі 913316,77 грн, які знаходились на його банківському рахунку, внаслідок чого йому була заподіяна шкода.

При цьому, неправомірність постанови Відповідача від 05.04.2016р. №234 встановлена постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017р. у справі №826/6665/16, що набрала законної сили, якою визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016р. №234 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних".

8.4. Відповідно до ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

З наведених норм права вбачається, що зупинення задоволення вимог вкладників та кредиторів банку безпосередньо пов'язано з запровадженням тимчасової адміністрації банку, яке здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а не Відповідачем.

Той факт, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб при вчиненні цих дій виконував неправомірну постанову Відповідача не змінює суті безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а саме безпосередньою причиною зупинення задоволення вимог вкладників та кредиторів банку стало запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації банку.

8.5. Одним з основних обов'язків, який покладається вказаним Законом на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, є обов'язок забезпечити збереження активів та документації банку (ч.1 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Грошові ресурси, на рахунках банку, також є його активами.

Задоволення вимог кредиторів здійснюється у процедурі ліквідації банку, в рамках якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визначає суму заборгованості кожному кредиторові та відносить вимоги до певної черги погашення, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), формує ліквідаційну масу банку (ст.50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), реалізує майно банку (ст.51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), здійснює задоволення вимог кредиторів (ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що відповідно до чинного законодавства України віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження процедури ліквідації банку не має наслідком припинення зобов'язання між банком та клієнтом. Вказане свідчить про те, що Позивач, як сторона за договором, внаслідок віднесення банку до категорії неплатоспроможних постановою Національного банку України від 05.04.2016р. №234, не втратив права на кошти у сумі 913316,77 грн, повернення яких підлягає здійсненню у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Місцевий суд також вірно зазначив, що внаслідок прийняття Відповідачем постанови від 05.04.2016р. №234 обсяг майнових прав Позивача на майно - кошти у сумі 913316,77 грн, що обліковувались на рахунку за договором, не зменшився, а тільки були запроваджені інші процедури задоволення цих майнових прав. Вказане свідчить про те, що діями Відповідача щодо віднесення банку до категорії неплатоспроможних не було заподіяно матеріальної шкоди Позивачу, оскільки відсутні обставини щодо зменшення майна Позивача.

8.6. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що відсутність факту заподіяння шкоди свідчить про необґрунтованість вимог про стягнення втрачених коштів у сумі 913316,77 грн та вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 218282,71 грн, які є похідними від вимог про стягнення шкоди, та відсутність підстав для застосування у даному випадку ст.1173, 1175 Цивільного кодексу України.

З огляду на вказане в задоволенні позову місцевим судом правомірно відмовлено.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Барва-авто" Товариства з обмеженою відповідальністю "Барва" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018р. у справі №910/5000/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018р. у справі №910/5000/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Дочірнє підприємство "Барва-авто" Товариства з обмеженою відповідальністю "Барва".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 08.04.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов