ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Справа№ 906/1084/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 02 квітня 2019 року,

розглянувши апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019

за заявою Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»

про забезпечення позову

у справі №906/1084/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу»

до Житомирської обласної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області

про визнання частково недійсним розпорядження

В С Т А Н О В И В :

Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» (далі - СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Житомирська РДА або відповідач) про визнання недійсними пунктів 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення», що стосуються розірвання договору оренди землі, укладеного із позивачем.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що прийняте Житомирською обласною державною адміністрацією спірне розпорядження №423 від 31.10.2018 в частині одностороннього розірвання договору земельної ділянки від 18.06.2004, укладеного позивачем із Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області, порушує право позивача на користування земельною ділянкою площею 44,2056 га, що знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району. Так, позивач вказує, що його ж заява, на підставі якої відповідачем було прийняте відповідне рішення, підписана директором СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» ОСОБА_1, який не мав повноважень на вчинення такого правочину, а сам позивач ніколи не виявляв наміру достроково припиняти дію договору оренди від 18.06.2004, укладеного на 25 років.

25.01.2019 СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Подана заява мотивована тим, що прийняте Житомирською обласною державною адміністрацією рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 44,2056 га, розташованої на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, викладене у п. 1 розпорядження № 455 від 19 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення», є одним із етапів процедури передачі земельної ділянки у користування іншій особі - ТОВ «Щорсівській гранітний комбінат», що зробить утрудненим або неможливим у майбутньому виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 у задоволенні заяви Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не надав жодних доказів того, що відповідач має намір передати земельну ділянку іншим особам або будь-які інші особи звертались до нього щодо передачі земельної ділянки. У поданій заяві не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або унеможливлення захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів; позивач не довів наявності загрози невиконання рішення суду та не надав доказів настання обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18, заяву про забезпечення позову задовольнити. До вирішення справи по суті заборонити Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у місцевого господарського суду не було жодних правових підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що прийняття відповідачем рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, що викладене в пункті 1 Розпорядження №455 від 19 листопада 2018 року «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення», у відповідності до статей 123-124 Земельного кодексу України, є одним із етапів процедури передачі земельної ділянки в користування та вказує на реальний намір відповідача розпорядитися спірною земельною ділянкою. Тобто, прийняття відповідачем вказаного рішення вказує на наявність достатньо обґрунтованих підстав стверджувати, що земельна ділянка, з приводу якої виник спір, в майбутньому може бути передана в користування іншій особі, в даному випадку це ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат». Невжиття судом обраного позивачем заходу забезпечення позову призведе до того, що відповідачем може бути прийняте рішення про передачу спірної земельної ділянки в користування іншій особі, яке залишатиметься чинним у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову у даній справі, а тому і право користування цією земельною ділянкою належатиме третій особі, а не позивачу, що, в свою чергу, вказує на те, що позивач не зможе захистити свої порушені права в межах цього судового провадження без нового звернення до суду з вимогою про визнання недійсним рішення відповідача про передачу спірної земельної ділянки третій особі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2019 апеляційну скаргу СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» у справі №906/1084/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 та розгляд справи призначено на 12.03.2019.

04.03.2019 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін. У відзиві відповідач наголосив на тому, що подана позивачем заява про забезпечення позову мотивована лише припущеннями про можливе порушення права позивача у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування. Крім того, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів відповідача не виконувати рішення суду в даній справі

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 №09.1-08/640/19, у зв'язку із перебуванням судді Скрипки І.М. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019 справу №906/1084/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 прийнято апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Разіна Т.І.; призначено справу до розгляду на 02.04.2019.

02.04.2019 представник позивача на підтвердження своєї правової позиції надав суду у судовому засіданні роздруківки постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №909/359/17, від 16.08.2018 у справі №922/381/18, від 18.12.2018 у справі №912/1616/18.

У судове засідання 02.04.2019 з'явився представник позивача, інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились.

Колегія суддів, враховуючи, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності їх представників, оскільки згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у даній справі та задоволення заяви позивача про забезпечення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з приписами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом із тим особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними пунктів 12, 14 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації № 423 від 31.10.2018 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення», яким було розірвано Договір оренди земельної ділянки від 18.06.2004, прийняття яких, як стверджує позивач, призвело до порушення його права на користування земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицької сільської ради Коростенського району.

Оскільки предметом позову у цій справі є вимога немайнового характеру про визнання недійсним рішення органу державної влади, яке стосується спірної земельної ділянки, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, у даному випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

У поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони Житомирській обласній державній адміністрації вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що згідно пункту 1 розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації №423 від 31.10.2018 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення» надано дозвіл ТОВ «Щорсівський гранітний комбінат» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району.

Вказане вище рішення стосується саме тієї земельної ділянки, яка була предметом Договору оренди земельної ділянки від 18 червня 2004 року, укладеного між позивачем та третьою особою, та з приводу якої виник спір у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 123 Земельного кодексу України регламентований порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в якій, зокрема передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Отже, прийняття відповідачем рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району, що викладене в пункті 1 Розпорядження №455 від 19 листопада 2018 року «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення», у відповідності до статей 123-124 Земельного кодексу України, є одним із етапів процедури передачі земельної ділянки в користування та по суті є підготовчими діями відповідача по передачі в користування третій особі спірної земельної ділянки.

Наведене свідчить про наявність реальної загрози неможливості позивача захистити свої порушені права в межах даного судового провадження, оскільки якщо відповідачем буде прийняте рішення про передачу спірної земельної ділянки в користування іншій особі, яке залишатиметься чинним у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову у даній справі, право користування цією земельною ділянкою належатиме третій особі, а не позивачу, що, в свою чергу, вказує на те, що позивач не зможе захистити свої порушені права в межах цього судового провадження без нового звернення до суду з вимогою про визнання недійсним рішення відповідача про передачу спірної земельної ділянки третій особі.

Прийняття відповідачем вказаного рішення вказує на його реальний намір розпорядитися спірною земельною ділянкою шляхом її передачу в користування третій особі, що в свою чергу вказує на необхідність, з метою ефективного захисту порушених прав позивача в межах цього судового провадження, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем захід забезпечення позову безпосередньо пов'язаний з предметом спору і є співвідносним із заявленою позивачем вимогою, оскільки предметом позову в цій справі є немайнова вимога про визнання недійсним рішення органу державної влади (пункти 12 та 14 Розпорядження), яке стосується спірної земельної ділянки, обмеження в праві розпорядження якою позивач і просить суд застосувати до відповідача даною заявою.

Позивачем у заяві висловлене достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд вбачає наявність зв'язку між заявленим позивачем заходом забезпечення позову і предметом спору, обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. Водночас, застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема, з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу заборони вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Висловлені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення спростовуються вищевстановленими обставинами справи.

При вирішенні даного спору судом апеляційної інстанції відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 13.02.2018 у справі №909/359/17, від 16.08.2018 у справі №922/381/18, від 18.12.2018 у справі №912/1616/18.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нове рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» обґрунтованою та такою, що спростовує висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженій ухвалі суду. Ухвала Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у даній справі підлягає скасуванню, а заява позивача про вжиття забезпечення позову задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 144, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 скасувати.

Заяву Спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» про забезпечення позову у справі №906/1084/18 задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме: до вирішення справи по суті заборонити Житомирській обласній державній адміністрації та її структурним підрозділам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою загальною площею 44,2056 га, яка знаходиться на території Білошицівської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

Стягувач: Спільне підприємство «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 16-Б, ідентифікаційний код 01728946).

Боржник: Житомирська обласна державна адміністрація (10014, м. Житомир, м-н. ім. С.П. Корольова, 1, ідентифікаційний код 00022489).

Постанова є виконавчим дбдокументом, набирає законної сили з 02.04.2019 та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 02.04.2022.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 у справі №906/1084/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.04.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

Т.І. Разіна