ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р. Справа№ 927/186/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 10.04.2019

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 (дата складання рішення - 03.07.2018)

у справі № 927/186/16 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни

до Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради,

Чернігівської обласної державної адміністрації

за участю Прокуратури Чернігівської області

про відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення у розмірі 96 727, 55 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У лютому 2016 року Фізична особа-підприємець Попелишко Лариса Іванівна (далі - ФОП Попелишко Л.І.) звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства «Діловий центр» Чернігівської обласної ради (далі - КП «Діловий центр») про відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в сумі 96 727, 55 грн, проведених позивачем, починаючи з 1999 року.

Позовні вимоги про відшкодування вартості невід'ємних поліпшень обґрунтовані тим, що заявницею, з дозволу орендодавця, було здійснено невід'ємні поліпшення орендованого майна, а тому позивачка має право на відшкодування вартості таких поліпшень, якому кореспондується обов'язок орендодавця відшкодувати такі витрати.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.03.2016 залучено в якості відповідача 2 Чернігівську обласну державну адміністрацію.

12.04.2016 ухвалою Господарського суду Чернігівської області справу направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 та від 21.03.2017 у справі призначалися будівельно-технічна та повторна судова будівельно-технічна експертизи, відповідно. Провадження у справі на час проведення експертиз зупинялося.

19.12.2016 на адресу суду першої інстанції від заступника прокурора Чернігівської області надійшло повідомлення № 01-151-16 від 16.12.2016 про вступ у справу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з КП «Діловий центр» на користь ФОП Попелишко Л.І. 96 727, 55 грн відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення, 14 838, 40 грн витрат по оплаті вартості проведених судових експертиз та 1 450, 91 грн витрат по сплаті судового збору. Провадження щодо Чернігівської обласної державної адміністрації закрито.

Рішення обґрунтовано тим, що орендодавцем було надано згоду (лист відділу управління майном Чернігівської облдержадміністрації від 12.03.1999 р. № 21-06/516, лист управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної адміністрації від 15.08.2001 року № 01-13/223) на здійснення позивачем поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди. Відповідно, заявлені вимоги задоволено в первинно заявленому розмірі.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що предмет спору стосовно Чернігівської обласної державної адміністрації відсутній, а тому провадження щодо відповідача 2 було закрито.

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Заступник прокурора міста Києва звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 в частині стягнення з КП «Діловий центр» на користь ФОП Попелишко Л.І. 96 727, 55 грн відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП Попелишко Л.І., в іншій частині рішення залишити без змін.

Також, ФОП Попелишко Л.І., не погодившись з прийнятим рішенням, звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просила змінити рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018, скасувавши його в частині стягнення з КП «Діловий центр» на користь ФОП Попелишко Л.І. 96 727, 55 грн відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення та прийняти нове, яким стягнути з відповідача 1 на користь позивача 178 298, 00 грн відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 - залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 у справі № 927/186/16, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 у справі № 927/186/16, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.06.2018 року на виконання указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 було прийнято апеляційні скарги заступника прокурора міста Києва та ФОП Попелишко Л.І. на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 до провадження; повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 20.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018. За результатами касаційного оскарження вказаної ухвали, заступнику прокурора міста Києва відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 через малозначність справи. На час касаційного оскарження провадження у справі зупинялося.

11.03.2019 ухвалою суду апеляційної інстанції апеляційне провадження поновлено та повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга ФОП Попелишко Л.І. розглядатиметься у судовому засіданні 10.04.2019.

В судове засідання 10.04.2019 з'явилися позивач, його представник, представники відповідачів. Прокурор в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (доставлене адресату 18.03.2019). Крім того, прокуратура ознайомлена з апеляційним провадженням даної справи, що підтверджується заявою на ознайомлення з матеріалами справи, фактично реалізованою 22.03.2019.

08.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від КП «Діловий центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивачки, який в судовому засіданні усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання було залишено без розгляду на підставі ст. 118, 207 ГПК України, оскільки відзив подано з пропуском строку, встановленого для його подачі, без клопотання про продовження строку для його подання.

У судовому засіданні скаржниця та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити. Представник КП «Діловий центр» у судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представник Чернігівської ОДА щодо виміг апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів, зміст заперечень на відзив

ФОП Попелишко Л.І. не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині розміру стягнення на її користь вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення, оскільки вважає, що в цій частині розмір стягнення відшкодування є необґрунтованим.

Скаржниця зазначає, що ціна позову була визначена нею самостійно на підставі документів, що підтверджували виконання будівельних робіт із реконструкції перукарні, а також індексу інфляції, оскільки роботи проводилися на протязі тривалого періоду часу, що зумовлювало зміну вартості таких робіт у бік їх збільшення за рахунок інфляційних процесів. У подальшому заявницею було заявлено клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для точного визначення вартості виконаних поліпшень.

Правомірність дій щодо здійснення поліпшень заявниця обґрунтовує наявністю необхідних дозволів для здійснення таких дій та актами прийняття таких робіт.

Водночас, скаржниця вказує, що висновком експертів № 2688/2689/16-24 від 30.01.2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи було визначено вартість невід'ємних поліпшень, проведених у орендованому приміщенні перукарні станом на час проведення експертизи у розмірі 74 133, 05 грн. А відповідно до висновку експерта № 6072 від 12.02.2018 вартість невід'ємних поліпшень, що були виконані ФОП Попелишко Л.І. в цілому, становить 178 298, 00 грн.

Скаржниця зазначає, що 27.03.2018 до суду першої інстанції від неї надійшла заява про збільшення позовних вимог та стягнення з КП «Діловий центр» 178 298, 00 грн. 07.05.2018 року позивачка через відділ діловодства суду подала заяву разом із квитанцією № 27 від 04.05.2018 про сплату судового збору у розмірі 1 300 грн, чим усунула недолік заяви про збільшення позовних вимог. А тому, на думку заявниці, суд першої інстанції повинен був, при задоволенні позовних вимог повністю стягнути 178 298, 00 грн.

12.11.2018 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржниці надійшла відповідь на відзив прокуратури, в якому заявниця вказує, що прокуратура у даній справі не здійсню представництва ні громадян, ні держави, як це передбачено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому в даній справі у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави.

27.03.2019 на адресу суду від скаржниці надійшли пояснення по справі, в яких заявниця додатково наголошує на неправомірності дій суду щодо не прийняття її заяви про збільшення позовних вимог до розгляду.

5. Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу, пояснень та заперечень

25.09.2018 на адресу суду апеляційної інстанції від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій прокурор просить відхилити доводи скаржниці як необґрунтовані.

Прокурор зазначає, що у порушення законодавства до заяви про збільшення позовних вимог Попелишко Л.І. не було долучено доказів сплати судового збору, а тому вказана заява правомірно залишена судом без розгляду. Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.05.2018 було закрито підготовче засідання, а справу призначено до розгляду по суті. 07.05.2018 від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог разом з квитанцією про сплату судового збору, за змістом якої заявниця зазначила про сплату судового збору за заяву про збільшення позовних вимог. Однак, ураховуючи те, що ухвалою суду від 03.05.2018 вже було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, суд першої інстанції, на думку прокурора, правомірно залишив заяву Попелишко Л.І. про збільшення позовних вимог без розгляду з посиланням на ч. З ст. 163 ГПК України.

Поданий КП «Діловий центр» відзив на апеляційну скаргу, усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання, залишено без розгляду на підставі ст. 118, 207 ГПК України. Водночас, представник сторони в судовому засіданні не погодився із доводами апеляційної скарги

Чернігівська ОДА відзив на апеляційну скаргу не подала. Заяв про продовження строку в порядку ст. 119 ГПК України до суду апеляційної інстанції не надходило. У розгляді апеляційної скарги представник у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 01.07.1999 Чернігівська ОДА та ФОП Попелишко Л.І. було укладено договір № 19-14 оренди нежитлових приміщень в будівлі по вул. Леніна, 20 м. Чернігова, яка належить до обласної комунальної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передав у строкове платне користування нежитлові приміщення площею 47, 7 кв. м., що знаходяться на першому поверсі адміністративної будівлі за вищевказаною адресою.

Факт передачі майна в оренду підтверджено актом прийому-передачі, підписаний відділом управління майном обласної державної адміністрації та орендарем 01.07.1999.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Чернігівської ОДА від 06.12.1999 № 686 «Про впорядкування користування майном комунальної власності області» (а.с. 19 - 20, т. 3) надано повноваження орендодавця відділу управління майном обласної державної адміністрації щодо об'єктів комунальної власності області, які не підпорядковані галузевим управлінням облдержадміністрації, а також таких , що не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) на базі майна комунальної власності області.

У п. 1.3 договору та п. 3 акту прийому-передачі від 01.07.1999 сторонами зафіксовано технічні характеристики майна, а саме: приміщення забезпечені централізованим електро-, тепло- та водопостачанням, підключені до каналізації. Внутрішні електричні і сантехнічні системи та обладнання знаходяться в діючому стані.

Згідно з п. 1.4 договору орендоване майно використовується орендарем під перукарню.

Пунктом 5.1 було передбачено, що орендар має право, за письмовою згодою орендодавця за рахунок власних коштів: виконувати роботи по поліпшенню та вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості; пристосовувати приміщення до особливостей своєї діяльності.

Вартість поліпшень, здійснених за згодою орендодавця і які неможливо відокремити без шкоди для майна, може бути зарахована повністю або частково в рахунок орендної плати орендаря, за умови своєчасного представлення орендодавцеві і затвердження останнім кошторисів на виконання робіт, актів прийому виконаних робіт та відповідних платіжних документів.

Вартість поліпшень та пристосувань орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, здійснених без дозволу орендодавця - безкоштовно передаються орендодавцеві і компенсації не підлягають.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.03.1999 ФОП Попелишко Л.І. звернулася із листом (вих. № 2) на ім'я завідуючого відділом управління майном Чернігівської облдержадміністрації з проханням надати дозвіл на проведення ремонтних робіт по розділу приміщення, що орендується, та установку санвузлу для забезпечення необхідних санітарно-технічних умов праці персоналу перукарні та клієнтів, у зв'язку з відсутністю санітарного обладнання та наявністю технічної можливості для проведення вказаних робіт, з наступним віднесенням витрат орендаря в рахунок орендної плати.

Відділ управління майном Чернігівської облдержадміністрації листом від 12.03.1999 № 21-06/516 надав дозвіл на проведення ремонтних робіт по розділенню приміщень, встановлення необхідного санітарно-технічного обладнання та лічильника води в приміщеннях перукарні, що знаходиться на першому поверсі будівлі по проспекту Миру, 20 ( колишній готель «Десна») за умови погодження проектно-кошторисної документації. Одночасно повідомлено орендаря, що вартість виконаних поліпшень /пристосувань/, які неможливо відокремити без шкоди для орендованого майна, може бути зарахована повністю або частково в рахунок орендної плати за умови своєчасного подання відділу та затвердження останнім проектно-кошторисної документації, а після виконання робіт - акту прийому виконаних робіт та відповідних платіжних документів.

Згідно з актом виконаних будівельно-монтажних робіт по перукарні від 18.10.1999, підписаного замовником - ПП Попелишко Л.І. та підрядником - ПП «Лібрус», виконано поліпшень (будівельні та сантехнічні роботи) на загальну суму 4 299, 00 грн.

05.11.1999 складено акт прийому невід'ємних поліпшень приміщень перукарні в будівлі по вул. Леніна, 20, що належить до комунальної власності області, затверджений заввідділом управління майном комунальної власності облдержадміністрації А.М. Сокулінським. Указаним актом зафіксовані наступні види ремонтних робіт орендованих приміщень перукарні: встановлення цегляної перегородки у кімнаті № 1-16 / згідно інвентарної справи вищезазначеної будівлі/ для санітарно-технічної кімнати; встановлення столярних виробів /дверей та вікон/; встановлення санітарно-технічного обладнання та підключення його до водопровідної та каналізаційної мережі; облицювання кімнати керамічною плиткою; встановлення підвісної стелі.

За висновком комісії (яка приймала невід'ємні поліпшення): вищезазначені невід'ємні поліпшення були виконані за період оренди приміщень перукарні з 15.03.1999 по 15.09.1999 за договором про надання послуг від 07.05.1999 № 20 з ПП «Лібрус» та дозволом облдержадміністрації від 12.03.1999 року № 21-06/516 згідно представленого кошторису; вартість невід'ємних поліпшень складає 3 751, 91 грн, у тому числі вартість ремонтних робіт, виконаних ПП «Лібрус» складає 1 684, 00 грн. Вартість матеріалів витрачених на виконання цих робіт складає 2 067, 91 грн; витрати на здійснення вищезазначених робіт визначаються згідно відомості розрахунку вартості невід'ємних поліпшень від 18.10.1999 на підставі представлених платіжних документів та актів прийому-передачі ремонтних робіт від 17.05.1999, 10.06.1999, 30.07.1999,26.08.1999, 30.09.1999; ремонтні роботи виконані повністю, згідно представленого кошторису за рахунок власних коштів орендаря - приватного підприємця Попелишко Л.I.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Чернігівської ОДА від 25.09.2000 № 585 «Про управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації» (а.с. 25, т. 3) покладено виконання делегованих повноважень по управлінню комунальним майном області на створене управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації.

Як встановлено судом першої інстанції, листом від 15.08.2001 року № 01-13/223 управління з питань майна комунальної власності Чернігівської ОДА надано дозвіл приватному підприємцю Попелишко Л.І. по встановленню капітальної стіни та окремого входу до приміщень перукарні в будівлі по проспекту Миру, 20, у м. Чернігові за умови подання управлінню та затвердження останнім відповідного кошторису на виконання таких робіт.

Рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 09.07.2001 № 158 V (п. 2.6) дозволено будівельні роботи, згідно з розробленою проектно-кошторисною документацією приватному підприємцю Попелишко Л.І. по влаштуванню перукарні по проспекту Миру, 20.

Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкту від 27.12.2001 прийнято в експлуатацію перукарню після розширення та реконструкції приватного підприємця Попелишко Л.І. по просп. Миру, 20 загальною площею 51, 10 кв. м.

01.05.2002 управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації та приватний підприємець Попелишко Л.І. уклали додаткову угоду № 03-02/25у (далі - додаткова угода) до договору оренди нежилих приміщень в будівлі по пр. Миру /вул. Леніна, 20/ м. Чернігова від 01.07.1999 № 19-14 про внесення змін та доповнень до договору оренди від 01.07.1999 № 19-14, фактично виклавши повний текст договору у новій редакції.

Згідно з п. 1.1 додаткової угоди орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 51, 1 кв. м., що знаходяться на першому поверсі будівлі, розташованій по просп. Миру, 20 у м. Чернігові.

Факт передачі зазначеного майна в оренду підтверджується актом № 03- 02/25у прийому-передачі від 01.05.2002, підписаним орендарем та орендодавцем.

Відповідно до п. 1.3 додаткової угоди та п. 1.3 акту від 01.05.2002 зазначеним майном орендар користується у відповідності з діючим законодавством і використовує тільки за цільовим призначенням для розміщення перукарні.

Договір діє з 01.05.2002 по 31.12.2019 строком на сімнадцять років вісім місяців (п. 10.1 додаткової угоди).

Відповідно до п. 6.2 додаткової угоди орендар має право за письмовою згодою орендодавця виконувати всі роботи по поліпшенню орендованого майна, проведення його реконструкції, технічного переоснащення за рахунок власних коштів, що зумовлює підвищення його вартості. Компенсація вартості цих поліпшень проводиться згідно чинного законодавства.

Листом управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної адміністрації від 01.04.2003 № 02-04/186 надано дозвіл приватному підприємцю Попелишко Л.І. на ремонтні роботи по заміні внутрішніх дверей за рахунок власних коштів орендаря.

Господарський суд міста Києва правильно з'ясував, що управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації, яке виступало орендодавцем за договором оренди в редакції додаткової угоди № 03-02/25у ліквідовано, а господарське відання щодо будівлі комунальної власності по проспекту Миру, 20 в м. Чернігові здійснює КП «Діловий центр» на підставі статуту підприємства, затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 21.04.2005.

КП «Діловий центр» та орендар дійшли згоди внести зміни до додаткової угоди № 03-02/25у від 01.05.2002 до договору шляхом підписання 28.04.2006 угоди № 1, відповідно до якої змінено преамбулу (замінено орендодавця за договором), а також внесено зміни до розділу 12 «Юридичні адреси сторін, банківські реквізити» та до пунктів 1.2, 3.3, 3.4, 3.6 договору і акту приймання-передачі від 01.05.2002.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.07.2015 позивач звернувся до КП «Діловий центр» із заявою про компенсацію вартості проведених поліпшень орендованого майна.

Листом від 27.08.2015 на вимогу орендодавця позивачем надано документи, що підтверджують проведення та витрати на здійснені ремонтні роботи.

Водночас, КП «Діловий центр» листом від 31.08.2015 №409-15 повідомило позивачку про те, що у зв'язку з тим, що з моменту фактичного проведення орендарем ремонтних робіт пройшов тривалий термін, для визначення вартості ремонтних робіт, що підлягають компенсації на сьогоднішній день, необхідне проведення будівельно-технічної експертизи, ініціатором якої може виступити замовник проведених ремонтних робіт.

Тому судом апеляційної інстанції відхиляються доводи прокуратури і відповідача 1 про відсутність підстав для задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2016 у справі було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з висновком експертів № 2688/2689/16-24 від 30.01.2017 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, зокрема, було встановлено таке: поліпшення, здійснені ФОП Попелишко Л.І. протягом 1999 - 2015 років за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, буд. 20 (колишня вул. Леніна), а саме ремонтно-будівельні роботи не можливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди; вартість невід'ємних поліпшень, проведених в орендованому приміщенні перукарні, що розташоване по пр. Миру, 20 в м. Чернігові, станом на час проведення експертизи, з врахуванням фізичного зносу будівельних матеріалів та з врахуванням економічного (зовнішнього) зносу становить 74 133, 05 грн.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 було призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручалося Київській незалежній судово-експертній установі.

Згідно з висновком експерта № 2435 від 12.02.2018 за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, зокрема, встановлено: здійсненні ФОП Попелишко Л.І. протягом 1999 - 2015 років за адресою : м. Чернігів, проспект Миру, буд. 20 відокремити без шкоди для орендованого майна поліпшення, неможливо; вартість невід'ємних поліпшень орендованого приміщення, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, буд. 20, які було здійсненні ФОП Попелишко Л.І. у період з 1999 по 2015, становить 178 298, 00 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі склалися правовідносини з оренди комунального майна. Спір стосується наявності підстав для відшкодування орендарю невід'ємних поліпшень.

Використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам урегульовано Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця; якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції, сторони договору оренди - ФОП Попелишко Л.І. та КП «Діловий центр» (попередньо Чернігівська ОДА, відділ управління майном Чернігівської облдержадміністрації та управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації) погодили право орендаря за згодою орендодавця виконувати роботи по поліпшенню орендованого майна та, відповідно, можливість зарахування повністю або частково в рахунок орендної плати орендаря (за умови своєчасного представлення орендодавцеві і затвердження останнім кошторисів на виконання робіт, актів прийому виконаних робіт та відповідних платіжних документів) вартість таких поліпшень, які неможливо відокремити без шкоди для майна.

Згідно з абзацом 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної у встановленому законом порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 778 Цивільного кодексу України якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що орендар (наймач) має право на відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна за умови їх здійснення за згодою орендодавця (наймодавця).

Отже, враховуючи наявність згоди орендодавця (лист відділу управління майном Чернігівської облдержадміністрації від 12.03.1999 № 21-06/516, лист управління з питань майна комунальної власності Чернігівської обласної державної адміністрації від 15.08.2001№ 01-13/223) на здійснення позивачкою поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в межах заявлених вимог у відповідності до ч. 2 ст. 237 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання скаржниці на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку із залишенням її заяви про збільшення позовних вимог без розгляду з огляду на таке.

Права та обов'язки учасників справи визначено ст. 42 ГПК України.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Як вбачається з матеріалів справи, провадження здійснювалося за правилами загального позовного провадження (ухвала суду першої інстанції від 26.02.2018). Тому таке право сторона могла реалізувати саме до закінчення підготовчого засідання.

З матеріалів справи вбачається що із заявою про збільшення позовних вимог позивачка звернулася до суду 27.03.2018.

У разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд із відповідною заявою (ч. 3 ст. 163 ГПК України).

Указана заява була подана без доказів сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті.

07.05.2018 позивачка через відділ діловодства суду подала заяву разом із квитанцією № 27 від 04.05.2018 про сплату судового збору.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплені ст. 170 ГПК України.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч. 4 ст. 170 ГПК України).

За приписами ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Можливість поновлення та продовження процесуальних строків передбачена ст. 119 ГПК України.

Нормою ст. 42 ГПК України на учасників справи покладено обов'язок виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Клопотання про поновлення процесуального строку, встановлено законом (п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, докази сплати судового збору подано після закриття підготовчого засідання) заявницею, при подані доказів сплати судового збору, заявлено не було.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно залишив заяву позивачки про збільшення позовних вимог без розгляду, оскільки останню було подано поза межами строку, встановленого законом для її подачі (оформленої належним чином з доказами сплати судового збору) без клопотання про поновлення процесуального строку для її подачі. А тому доводи скаржниці у вказаній частині відхиляються судом як необґрунтовані.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржниця не обмежена в праві звернення до суду з вимогою про стягнення решти (різниці) вартості (встановленої експертизою) зроблених невід'ємних поліпшень на загальних підставах з окремими позовом.

Таким чином, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ФОП Попелишко Л.І. до КП «Діловий центр» про відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в сумі 96 727, 55 грн.

Відповідно до господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Також, враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження щодо Чернігівської обласної державної адміністрації, у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП Попелишко Л.І. до КП «Діловий центр» про відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого приміщення в сумі 96 727, 55 грн є обґрунтованими та такими, що правильно задоволені.

Таким чином, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржницею при зверненні з апеляційною скаргою, було сплачено судовий збір за оскарження рішення суду першої інстанції в межах задоволеної вимоги (про стягнення 96 727, 55), а тому не підлягає поверненню судовий збір.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що скаржниця не обмежена в праві звернутися до суду першої інстанції з клопотання про повернення судового збору, сплаченого заявницею за збільшення позовних вимог в порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Попелишко Лариси Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 у справі №927/186/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від міста Києва від 05.06.2018 у справі №927/186/16 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Фізичну особу-підприємця Попелишко Ларису Іванівну.

4. Матеріали справи № 927/186/16 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 15.04.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Сулім