РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/112/19
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод"

вул. Богдана Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600,

в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" (керуючий санацією Стук І.М. - провулок Нахімова,50, м.Чернігів, 14000)

про стягнення 27816,32 грн

Учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" подано позов до Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" про стягнення 27816,32 грн, а саме: 26512,55 грн боргу за поставлену теплову енергію; 727,88 грн трьох відсотків річних, 575,89 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №382/1 на постачання теплової енергії на опалення та гарячої води від 24 лютого 2012 року.

Ухвалою суду від 11.02.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків, шляхом подання до суду: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначення повної назви відповідача; документів, які підтверджують відправлення відповідачу (керуючому санацією ПАТ "Ніжинський механічний завод" Стук Ірині Михайлівні) копії позовної заяви і доданих до неї документів.

На виконання вимог ухвали суду від 11.02.2019 від позивача 15.02.2019 надійшли: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначення повної назви відповідача та документів, які підтверджують відправлення відповідачу (керуючому санацією ПАТ "Ніжинський механічний завод" Стук Ірині Михайлівні) копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Тобто, позивачем усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 11.02.2019, у встановлений строк.

Ухвалою господарського суду від 15.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов має право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу. Докази надсилання надати суду; надано право відповідачу протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу. Докази надсилання надати суду.

Ухвали про відкриття провадження від 15.02.2019 у справі №927/112/19 господарським судом були надіслані сторонам.

Керуючому санацією Стук І.М. зазначена вище ухвала була вручена під розписку 19.02.2019.

26.02.2019 копія ухвали, яка надсилалась відповідачу, була повернута до Господарського суду з відміткою "Укрпошти" з інших причин, що не дали змогу виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення.

Враховуючи, що ухвала суду від 15.02.2019 була отримана керуючим санацією ПАТ "Ніжинський механічний завод", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про надання йому строку для подання відзиву.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22 серпня 2014 року порушено провадження у справі №927/1282/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод".

17 лютого 2015 року ухвалою суду припинено процедуру розпорядження майном ПАТ "Ніжинський механічний завод" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Стук І.М., введено процедуру санації Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод", призначено керуючим санацією Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" арбітражного керуючого Стук Ірину Михайлівну (вул. Нахімова, 50, м. Чернігів 14008, E-mail: ), оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про введення процедури санації ПАТ "Ніжинський механічний завод" (, вул. Б.Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року затверджено мирову угоду, схвалену 30 вересня 2016 року комітетом кредиторів боржника - ПАТ "Ніжинський механічний завод"; провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 17 січня 2017 року у справі №927/1282/14 скасовано ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 12 грудня 2016 року; справу №927/1282/14 повернуто до Господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду в новому складі суду.

На даний час розгляд справи №927/1282/14 триває.

Відповідно до ч.4 ст. Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

За приписами ч. 4 ст. 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту винесення ухвали про введення процедури санації керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

24.02.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (далі Виробник) та Публічним акціонерним товариством "Ніжинський механічний завод" (надалі - Споживач) укладено договір №382/1 про постачання теплової енергії на опалення та гарячої води (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Виробник бере на себе зобов'язання виробляти, і постачати Споживачу теплову енергію для опалення та гарячу воду, а Споживач зобов'язується сплачувати за надані послуги шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Виробника за встановленими тарифами (цінами) в термін, передбачений даним договором.

Згідно з п. 1.2. тарифи на послуги на момент укладення договору становлять на опалення 306,78грн/1Гкал. в опалювальний сезон.

Суми щомісячної оплати є ориєнтовними у разі наявності (встановлення) приладів обліку теплової енергії або водолічильника, оскільки остаточна вартість послуг буде визначатись згідно їх показань.

Відповідно до п. 2.1. Договору, теплова енергія постачається Споживачу для об'єктів вказаних у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.2.3. Договору визначено, що Споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені цим Договром.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем, здійснюється у грошовій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Виробника по затвердженим тарифам. За письмовою згодою сторін можливі інші форми розрахунків, які не заборонені чинним законодавством.

Згідно з п.6.5. розрахунки Споживача з Виробником за відпущену теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показаннями приладів обліку або розрахунковим методом, при відсутності приладів обліку.

Пунктом 6.4. визначено, що розрахунки згідно даного договору Споживач здійснює щомісячно до 1-го числа місяця наступного за звітним місяцем за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідно до п.11.1 цей Договір діє до 31 грудня 2013 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не поступає заяви однієї із сторін про відмову від діючого договору.

Згідно з п.11.3 Договору, припинення дії договору не звільняє Споживача від обов'язку повної сплати споживчої теплоенергії.

Згідно з п.5.1. Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим методом згідно з «Нормами та вказівками по нормуванню витратпалива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарьсько-побутові потреби в Україні» та даними, вказаними у додатку №1 даного договору.

Позивач на виконання умов вищезазначеного договору за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року надав послуги відповідачу на загальну суму 26512,55 грн. та пред'явив відповідачу для оплати рахунки-фактури №382/1 від 28.02.17 року, №382/1 від 31.03.17, №382/1 від 30.04.17, №382/1 від 31.10.17, №382/1 від 30.11.17, №382/1 від 31.12.17, №382/1 від 31.01.18, №382/1 від 28.02.18, №382/1 від 31.03.18, №382/1 від 30.04.18, №382/1 від 31.10.18, №382/1 від 30.11.18, №382/1 від 31.12.18, отримані відповідачем, згідно з наявними в матеріалах справи копіями витягів з журналів ТОВ "НіжинТеплоМережі" про реєстр вручення рахунків за 2017 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. За 2018 рік рахунки відповідачу направлялися поштою кожного місяця, про що в зазначено в наданих копіях журналів ТОВ "НіжинТеплоМережі" про реєстр вихідної кореспонденції за 2018рік.

Крім того, позивачем в порядку ст.ст. 4-11 Господарського процесуального кодексу з метою досудового врегулювання спору, було надіслано на адресу відповідача претензії № 01-07/2213 від 06.12.2018 та №01-07/106 від 15.01.2019, копії яких додані до позовної заяви.

Проте відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати послуг не виконав. Сума заборгованості відповідача перед позивачем у період з лютого 2017 по грудень 2018 включно складає 26512,55 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 275 Господарського кодексу України, встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальними законами України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про теплопостачання".

Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач комунальних послуг зобов'язаний укласти договір та оплачувати спожиті комунальні послуги.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Проте абзац 1 частини 5 Закону зазначено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість у відповідача перед позивачем виникла у період з лютого 2017 по грудень 2018, а отже під час процедури санації. Тобто, фактично у відповідача виникла поточна кредиторська заборгованість.

Оскільки відповідач у порушення ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов'язань не виконав та не провів оплату за спожиті послуги у визначений договором термін, господарський суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 26512,55 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 727,88 грн - 3% річних (за період з лютого 2017 по грудень 2018), 575,89 грн інфляційних втрат (за період з лютого 2017 по грудень 2018).

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п.6.6. Договору Сторонами передбачено, що у випадку несплати Споживачем за отриману теплову енергію до 1 числа місяця наступного за звітним нараховується пеня згідно з п.7.3.3. цього договору.

Згідно з п.7.3.3. Договору, порушення порядку розрахунків за теплову енергію, передбаченого пунктом 6.5. цього договору - споживач сплачує пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, вважає, що вимоги про стягнення з відповідача 727,88 грн - 3% річних (за період з лютого 2017 по грудень 2018), 575,89 грн інфляційних втрат (за період з лютого 2017 по грудень 2018) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" (вул. Богдана Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"( вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) 27816,32 грн, а саме: 26512,55 грн боргу за поставлену теплову енергію; 727,88 грн. три відсотки річних та 575,89 грн інфляційних втрат.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" (вул. Богдана Хмельницького, 37, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"( вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) 1921,00 грн. судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 09 квітня 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя підпис С.В. Белов

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.В.Миненко

09.04.2019

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/