ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2017/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-адвокат, ордер ДП № 19/7 від 29.01.2019;

від відповідача: ОСОБА_2-адвокат, довіреність № 17/2019 від 21.12.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 30.01.2019р. (повний текст рішення складено 08.02.2019, суддя Дроздова С.С.) у справі №908/2017/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра Дніпро», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя

про стягнення 753 368 грн. 93 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра Дніпро» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» про стягнення заборгованості у сумі 710274,00 грн., пені у сумі 39418,87 грн.,3% річних у сумі 3676,06 грн.

Заявою про збільшення позовних вимог, поданою до суду 08.11.2018, позивач просив стягнути з відповідача 1208492,33 грн. основного боргу, 66969,93 грн. пені і 6156,14 грн. -3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.01.2019р. у справі №908/2017/18 позовні вимоги задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1208492,33 грн. основного боргу, 66969,93 грн. пені, 6156,14 грн. -3% річних і 19224,28 грн. судового збору.

Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідача своїх зобовязань з оплати товару за договором поставки №185 від 04.07.2017

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальн6істю «Український Рітейл», в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 30.01.2019 скасувати.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

- За твердженням відповідача видаткові накладні, які надані у якості доказів поставки не відповідають вимогам первинних документів, наведених у ст.. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. Видаткові накладні не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб.

- В порушення вимог ст. 238 ГПК України судом не зазначено підстав відхилення заяви-повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.09.2018 на суму 161671,01 грн. та акту звірки взаємних розрахунків станом на вересень 2018, який підписаний сторонами у справі де сума боргу складає 1046821,32 грн.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра Дніпро», не погоджується з доводами відповідача та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач вказує, що доводи відповідача про ненадання йому всіх передбачених умовами договору документів під час відвантаження кожної партії товару спростовуються відсутністю оформлених сторонами актів розбіжностей, які у відповідності до п. 3.6. договору, мали складатись у разі виявлення факту невідповідності супровідних документів поставленому товару.

Щодо заперечень відповідача стосовно суми заборгованості та зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 161671,01 грн., яка відображена в акті звірки взаємних розрахунків, товариство зазначило, що Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не віднесено акт звірки взаємних розрахунків до первинних документів. Акт звірки взаємних розрахунків не є зведеним бухгалтерським регістром, який міг би підтвердити наявність чи відсутність зобовязання сторін за договором.

Позивач звертає увагу на те, що зважаючи на приписи ст. 9 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» факт здійснення господарської операції міг бути підтверджений актом виконаних робіт (наданих послуг), проте, жодного акту виконаних робіт підписано не було.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальн6істю «Український Рітейл» (головуючий суддя :Дармін М.О., судді: Антонік С.Г., Березкіна О.В.).

В судовому засіданні 08.04.2019 оголошено вступну і резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між ТОВ «Український Рітейл» (Постачальник) і ТОВ «Довіра Дніпро» (Покупець) 04.07.2017 був укладений договір поставки №185, відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставляти, а Покупець приймати і оплачувати товар, на умовах цього договору.

Найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється вказується у Додатку №1 «Специфікація», який є невідємною частиною цього договору (п. 1.2.).

Пунктами 6.1., 6.2. договору встановлено, що ціна на товар визначається на підставі погодженої Специфікації і може бути змінена виключно за попереднім погодженням з Покупцем. Не більше одного разу на квартал і не більше ніж на 5% від поточної ціни. Нова ціна починає діяти з дати вказаної у Специфікації. У випадку, якщо супровідні документи на товар, видаткова накладна або рахунки Постачальника містять вказівку на іншу ціну товару, ніж ціна, вказана у погодженій сторонами Специфікації, то діє ціна, зазначена в узгодженій Специфікації. Розрахунки за поставлений товар здійснюються виключно на підставі цін, вказаних у Специфікації.

За п. 6.5. договору вимоги по оплаті товару вказуються у Додатку №6 до цього договору.

Так, п. 3 вказаного Додатку сторони погодили, що оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що вимоги Постачальника по оплаті поставленого товару припиняються зарахуванням вимог Покупця по оплаті повернених або належних до повернення Постачальнику товарів, вимог Покупця по оплаті послуг, зазначених в Додатку №6 до цього договору, вимог Покупця по оплаті штрафів, інших зустрічних вимог Покупця за цим договором і іншим договорам, укладеним між сторонами, Залік здійснюється за письмовою заявою Покупця, що направлена на поштову адресу Постачальника.

Відповідно до п. 11.1. цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до грудня 2017р. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, що мало місце в період дії договору.

Також сторонами 04.07.2017 до укладеного договору був складений і підписаний протокол погодження розбіжностей, який визначений невідємною частиною договору.

Постачальник в березні - серпні 2018 поставив Покупцю зазначений у Специфікації товар на загальну суму 3 003 322,32 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними №№А260301 від 26.03.2018 А180409 від 18.04.2018 А230401 від 23.04.2018 А300401 від 30.04.2018 А070501 від 07.05.2018 А140501 від 14.05.2018, А210501 від 21.05.2018 А280503 від 28.05.2018 А280502 від 28.05.2018 А310502 від 31.05.2018 А040601 від 04.06.2018 А110601 від 11.06.2018 А180601 від 18.06.2018 А280601 від 28.06.2018 А040701 від 04.07.2018 А1807027 від 18.07.2018 А230701 від 23.07.2018, А030801 від 03.08.2018, А0808013 від 08.08.2018 А130801 від 13.08.2018, А270801 від 27.08.2018 (а.с. 39-55, а.с. 105-108 т.1).

Часткова оплата товару Покупцем підтверджена платіжними дорученнями: №№ від 29.05.2018, НОМЕР_1 від 18.06.2018, НОМЕР_2 від 02.07.2018, НОМЕР_3 від 17.07.2018, НОМЕР_4 від 02.08.2018, НОМЕР_5 від 06.08.2018, НОМЕР_6 від 23.08.2018 (а.с.61-67 т.1) та заявами-повідомленнями про зарахування зустрічних однорідних вимог №928 від 15.06.2018,№230 від 10.07.2018, №254 від 13.07.2018, 270 від 12.09.2018 (а.с. 68-70, а.с. 121 т.1).

У звязку з частковою і з порушенням строку оплати Покупцем товару, Постачальник за захистом свого порушеного права звернувся із позовом до господарського суду та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з ТОВ «Довіра Дніпро» 1208492,33 грн. основного боргу, та нараховані внаслідок порушення зобовязань 66969,93 грн. пені і 6156,14 грн. -3% річних.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Обов'язковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525,526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України).

За вимогами ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Частинами 1,2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідач вважає, що передача товару не підтверджена належними доказами. Видаткові накладні не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не містять усіх обовязкових реквізитів. У графі «отримав» видаткових накладних не зазначено посади і дані особи, яка вчинила підпис, а печатка підприємства не обовязковою і не свідчить про належне оформлення документів.

Доводи відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними в силу наступного:

За ч. 1 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

За умовами п. 2.6. договору поставки № 185 від 04.07.2017р. зобовязання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару і повного пакет належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцю згідно умовам цього договору і діючого законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а Постачальник вважається таким, що виконав свої зобовязання з поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

у погоджений з Покупцем день і час;

в асортименті і кількості, згідно замовлення;

за цінами, затвердженими сторонами в Специфікації;

з повним пакетом правильно заповненої супровідної документації;

у повній відповідності з діючим законодавством України і умовам даного договору.

За визначенням наведеним у ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, ч. 2 ст. 9 вищевказаного Закону також встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних містять назву підприємств постачальника і покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; реквізити договору, на виконання якого здійснена поставка, адресу доставки, прізвища, особистий підпис уповноважених осіб сторін, засвідчені відтиском печатки товариств.

Відтиск печатки на видаткових накладних підтверджує участь ТОВ «Український Рітейл», як юридичної особи, у здійсненні господарської операції. Відповідач не заперечував проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами.

Підписані обома сторонами видаткові накладні мають також зі сторони покупця написи: «по кількості претензій немає. По повноті наданих товаросупроводжувальних документів претензій немає».

Колегія суддів звертає увагу також на п. 3.5. договору поставки № 185 від 04.07.2017р. за яким, якщо під час приймання виявиться невідповідність супровідних документів поставленому товару, умовам договору або вимогам законодавства (кількість, ціна, інші обовязкові реквізити первинних документів), Покупець вправі відмовитись від приймання товару, оформивши акт розбіжностей, в порядку п. 3.6 цього договору або відстрочити дату розрахунків з Постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

У випадках, передбачених п. 3.3. і п. 3.5. договору поставки № 185 від 04.07.2017р., складається акт розбіжностей за участю представника Покупця і особи, яка безпосередньо здійснювала доставку (передачу) товару, в якому вказуються виявлені при прийманні невідповідності. Особа, яка здійснювала безпосередньо доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і т.п.) вправі відобразити свої заперечення при складанні акту розбіжностей.

Акт розбіжностей підписується представником Покупця і особою, яка здійснила безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і т.п.) з вказівкою посади і розшифровки підпису. На видатковій накладній ставиться відмітка про складання акту розбіжностей.

Як свідчать матеріали справи відповідач від приймання товару не відмовився, акт розбіжностей у звязку з невідповідністю супровідних документів вимогам законодавства не складався, що позбавляє відповідача посилатись на неналежне оформлення первинних документів.

Таким чином, підписані відповідачем видаткові накладні фіксують факт передачі/отримання товарів і по суті завершують між сторонами здійснення господарської операції.

Факт отримання товару відповідачем і накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є достатніми підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар протягом встановленого у договорі строку.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №908/733/16 та від 20.12.2018 у справі №910/19702/17.

Крім цього, на підтвердження виконання своїх зобовязань з поставки товару позивачем також надані копії товарно - транспортних накладних (а.с.134-150 т.1), декларації виробника (посвідчення про якість) (а.с.146-250 т.1), які враховуються як докази належного виконання позивачем своїх зобовязань, які виникли з договору поставки № 185 від 04.07.2017р.

Колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо неврахуванням місцевим господарським судом 161 671,01 грн, яка відповідно до заяви повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог Вих. № 170 від 12.09.2018р. (т.1 а.с. 121) була врахована в акті звіряння (т.1 а.с. 122) з огляду на наступне:

Відповідно до частини третьої статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За вимогами статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 ЦК України визначено, що не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо). Наведений висновок викладений в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.

З змісту заяви повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вбачається, що відповідач просить зарахувати як однорідну заборгованість, яка виникла перед ним у позивача за договором про надання послуг № 6 від 04.07.2017р., яка станом на 11.09.2018р. становить 161 671,01 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не додано до матеріалів справи примірника договору про надання послуг № 6 від 04.07.2017р., в звязку із чим колегія суддів позбавлена можливості визначитися щодо настання строку оплати зобовязання за договором про надання послуг № 6 від 04.07.2017р. і можливості ідентифікувати зобовязання у розмірі 161 671,01 грн, яке виникло за твердженням відповідача як однорідне.

Разом з тим, з положень статті частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В той час, як за договором поставки від 04.07.2017 який укладений між сторонами спору зобовязався поставляти, а Покупець приймати і оплачувати товар, на умовах цього договору.

Сама по собі наявність підписаного сторонами акту звіряння взаєморозрахунків (т.1 а.с. 122) вищезазначених висновків не спростовує і не може бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1,ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Пунктом 8.13. договору в редакції протоколу погодження розбіжностей до нього сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе Покупцем зобовязань у вигляді несвоєчасної оплати або неоплати отриманого товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за весь період прострочення.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись наведеною нормою позивач нарахував відповідачу 3% річних

Перевіривши за період з 26.05.2018 по 31.10.2018 розрахунок пені позивача у сумі 66969,93 грн. і розрахунок 3% річних у сумі 6156,14 грн., господарський суд Запорізької області правильно дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

За викладених обставин, рішення господарського суду Запорізької області відповідає нормам матеріального і процесуального права, підстави передбачені законом для скасування або зміни рішення відсутні.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.01.2019р. у справі №908/2017/18 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.04.2019.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.В.Березкіна