ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 Справа № 917/1343/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

про стягнення 259 746,92 грн.

За участю представника відповідача: Ясько Є. В.; від позивача - не з'явився

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" про стягнення 259746,92 грн. за договором постачання природного газу № 4315/082037/з/16-Те-24 від 21.12.2015, у тому числі: 220324,03 грн. - пені, 21279,27 грн. - 3% річних, 18143,62 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно оплачував переданий природний газ.

Відповідач у відзиві на позов (вхід. № 10961 від 23.11.2018) проти вимог заперечує з тих підстав, що між сторонами були укладені спільні протокольні рішення, за якими змінювалися строки виконання відповідачем грошових зобов'язань, які виникли на підставі Договору; сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок; тобто сторони фактично узгодили зміну порядку проведення розрахунку по Договору;

відповідач ще у листопаді 2016 року розрахувався з позивачем за поставлений, згідно Договору, природний газ в повному обсязі; і згідно з п. 3 ст. 7 "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" нараховані позивачем пеня, 3 % річних та інфляційні підлягають списанню;

відповідач заявив про сплив строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені (а.с.77-81).

Інші заяви по суті спору сторони суду не надали.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2018 даний позов був переданий на розгляд судді Кульбако М.М. (а.с.74).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 31.10.2018 відкрито провадження у справі № 917/1343/18, призначено справу до розгляду в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (а.с.1).

За ухвалою від 20.12.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.01.2019 (а.с.100).

Ухвалою від 16.01.2019 суд оголосив перерву у розгляді справи на 04.02.2019 (а.с.110).

Судове засідання 04.02.2019 не відбулося в зв'язку з відстороненням головуючого судді від здійснення правосуддя (а.с.114).

Згідно розпорядження від 05.02.2019 № 44 про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 справа передана на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.115, 116).

В ч. 14 ст. 32 ГПК України зазначено, що у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Враховуючи складність справи, суд прийшов до висновку про доцільність повторного проведення підготовчого засідання.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 12.02.2019 прийнято справу до провадження, призначено справу до розгляду в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (а.с.117-118).

За ухвалою від 12.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.04.2019 (а.с.140-141).

28.03.2019 відповідач надав суду додаткові пояснення до відзиву (вхід. № 3090 від 28.03.2019; а.с.145-147).

В ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 31.10.2018 було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.1-2). Ухвала від 31.10.2018 була вручена відповідачу 06.11.2018, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.76)

Відповідач подав суду відзив на позов (вхід. № 10961 від 23.11.2018), в якому виклав свою правову позицію по справі (а.с.77-81).

Подання суду додаткових пояснень до відзиву процесуальним законодавством не передбачено.

Крім того, ухвалою від 12.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті (а.с.140-141).

В ст. 207 ГПК України встановлено, що головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідач не надав доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку подання додаткових пояснень до відзиву.

Посилання відповідача на те, що позивач не подав відповіді на відзив не є поважною причиною, оскільки згідно ст. 165 ГПК України заперечення проти позову викладається у відзиві.

З огляду на викладене додаткові пояснення відповідача до відзиву суд залишає без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.

В судовому засіданні 04.04.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" (відповідачем) укладено договір постачання природного газу № 4315/082037/з/16-ТЕ-24 від 21.12.2015р. (далі-Договір; а.с.19-25).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як продавець, зобов'язався передати у власність відповідачу (споживачу) у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язався прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 31.12.2015р., № 2 від 29.01.2016р., № 3 від 31.03.2016р., №4 від 30.04.2016р., №5 від 26.05.2016р., № 6 від 15.08.2016р., до Договору сторони встановлювали ціну природного газу, що постачається, порядок визначення цієї ціни, умови відповідальності за порушення зобов'язань за договором (а.с.26-37).

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу впродовж січня, лютого, березня, квітня, червня, липня, серпня, вересня 2016 року природний газ на загальну суму 20520661,22 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 6099665,29 грн., від 29.02.2016 на суму 4122257,28 грн., від 31.03.2016 на суму 3887677,76 грн., від 30.04.2016 на суму 614919,22 грн., від 30.06.2016 на суму 1629745,08 грн., від 31.07.2016 на суму 1388051,63 грн., від 31.08.2016 на суму 1246000,76 грн., від 30.09.2016 на суму 1532344,20 грн. (а.с.38-45).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

В Додатковій угоді № 3 від 31.03.2016 сторони узгодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (а.с. 29-31).

Як свідчать матеріали справи, частина заборгованості відповідача перед позивачем за транспортування природного газу магістральними трубопроводами погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно п. 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 210 від 11.01.2005, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.08.2015 № 493/688, розрахунки за вказаним Порядком проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

На виконання вказаної постанови від 11.01.2005 № 20 Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), Комунальне підприємство "Теплоенерго" м. Кременчука (сторона № 3), ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" (сторона № 4), НАК "Нафтогаз України" (сторона № 5) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 447 від 15.02.2016, № 1812 від 13.07.2016, № 2116 від 15.08.2016, № 2261 від 13.09.2016, № 2453 від 12.10.2016 (а.с.53-64, 85-88).

Вказані Спільні протокольні рішення були повністю виконані відповідачем шляхом проведення таких оплат: 19.02.2016 на суму 4000000,00 грн., 31.05.2016 на суму 4000000,00 грн., 20.07.2016 на суму 1350000,00 грн., 23.08.2016 на суму 1100000,00 грн., 04.10.2016 на суму 1000000,00 грн., 18.10.2016 на суму 1000000,00 грн.

В іншій частині оплата була проведена грошовими коштами.

Зазначене підтверджується наданою позивачем витягом по операціям за Договором за період 01.01.2016 по 31.05.2018 (а.с.47-49).

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що в разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивач у позові посилається на те, що відповідач повністю сплатив отриманий газ, проте з порушенням встановлених строків. В зв'язку з цим позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні та 3 % річних за періоди прострочення 16.02.2016 - 06.11.2016 поетапно (а.с.12-18).

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 27.10.2011 № 2083 відповідачу було надано ліцензії на право здійснення господарської діяльності з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії № 388 від 10.10.2011р. зі строком дії по 10.10.2016, № 2083 від 27.10.2011р. зі строком дії по 15.11.2016 (а.с.132-136).

В п. 1.2 Договору зазначено, що газ, який постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Оскільки відповідач належить до підприємств, що здійснюють господарську діяльність з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, то на відносини із врегулювання заборгованості за спірним Договором поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.11.2016 "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Даний Закон набрав чинності 30.11.2016р. (з дня наступного за днем його опублікування. День опублікування 29.11.2016р.)

Згідно з п. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності Закону.

Зазначеною частиною статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Такий висновок про застосування норм права викладений у правових позиціях Верховного суду в постанові від 18 квітня 2018р. у справі № 908/2113/16 та у постанові від 12 лютого 2019 у справі № 917/440/18 з подібних правовідносин.

Як встановлено вище судом, повне погашення заборгованості за договором відбулось 07.11.2016 (а.с.47-49).

Оскільки заборгованість за Договором була погашена відповідачем 07.11.2016, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (тобто до 30.11.2016), то нараховані позивачем пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню у відповідності до ст. 7 цього Закону.

Таким чином, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області), за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 15.04.2019.

Суддя Т. М. Безрук