УХВАЛА

12 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2019

за заявою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та про видачу наказу про примусове виконання рішення

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національне антикорупційне бюро України

про стягнення 105 120 777,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" звернулось із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову апеляційної інстанції, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.12.2018 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та про видачу наказу у справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11.

Оскарженою постановою апеляційного суду скасовано ухвалу Господарського суду Запорізької області від 19.12.2018, задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа (наказ Господарського суду Запорізької області від 11.01.2012) до виконання та про видачу наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 11.01.2012 у справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11. Поновлено строк пред'явлення виконавчого документа (наказу Господарського суду Запорізької області від 11.01.2012) про стягнення з відповідача на користь позивача 97 265 749,72 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 6 256 052,06 грн. пені, 197 539,15 грн. інфляційних нарахувань, 1 241 754,98 грн. - 3% річних до виконання та постановлено видати відповідний наказ.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, крім того, має бути розумна ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (Рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Згідно із частиною 2 статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до таких належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу.

Ухвали суду першої інстанції про відмову у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання (пункт 22 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України) та про відмову у видачі судового наказу (пункт 1 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України) не віднесено до переліку ухвал наведених у пункті 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому не підлягають касаційному оскарженню, і при цьому результат апеляційного перегляду правового значення при вирішенні питання про можливість касаційного оскарження таких ухвал не має.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи викладене Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати форсування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал платіжного доручення №194374 від 05.03.2019 на суму 3 524,00 грн.) повернути заявнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов