ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Справа № 5019/1475/11

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

ВАТ "ЗЗПТ": Коробка В.Д.

ФОП Ковальчук П.І. : Грозік І.І., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальчука Петра Івановича на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018р.

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів"

до фізичної особи-підприємця Ковальчука Петра Івановича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

про визнання права власності на майно

та

за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Ковальчука Петра Івановича

до Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів"

про визнання права власності на майно

у межах справи № 5019/1475/11

за заявою Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Рівненській області

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Здолбунівський завод продовольчих товарів"

В березні 2014 року Відкрите акціонерне товариство «Здолбунівський завод продовольчих товарів» звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ФОП Ковальчука Петра Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева, будівля цеху плодопереробки.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до Договору купівлі-продажу державного майна від 25.12.1993 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області (продавець) та товариством покупців членів трудового колективу Здолбунівського заводу продовольчих товарів (покупець), продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу Здолбунівського заводу продовольчих товарів на земельній ділянці Здолбунівського міськвиконкому площею 4,25 га, наданій на постійне користування. Майно підприємства включає в себе всі його активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно, згідно з актом інвентаризації, який додається до цього договору купівлі-продажу (пункт 1.1 договору). Пунктом 1.2 Договору встановлено, що право власності на відчужене майно підтверджується цим договором купівлі-продажу.

Відповідно до дублікату додатку до наказу від 05.07.2001 року № 252, який був наданий Регіональним відділенням Фонду Держмайна України по Рівненській області на запит ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Тихончук Л.Х., у власність ВАТ «Здолбунівського заводу продовольчих товарів» було передано нижченаведені об'єкти нерухомого майна по вул.Дерманській, 35 в смт.Мізоч, а саме: будівля лабораторії (інвентарний номер 2, залишковою вартістю станом на 01 грудня 1993 року - 510192 крб.); будівля котельні (інвентарний номер 49, залишковою вартістю станом на 01 грудня 1993 року - 8051753 крб.); башта водонапірна (інвентарний номер 36, залишковою вартістю станом на 01 грудня 1993 року- 37864 крб.); свердловина артезіанська (інвентарний номер 35, залишковою вартістю станом на 01 грудня 1993 року - 448440 крб.); електросітка поверхнева (інвентарний номер 71, залишковою вартістю станом на 01 грудня 1993 року - 236442 крб.); будівля цеху плодопереробки (інвентарний номер 3, залишковою вартістю станом на року - 38479 крб.).

Разом з тим, позивач стверджує, що ФОП Ковальчуком П.І. створюються перешкоди в користуванні спірним майном позивачу, що в свою чергу робить неможливим погашення вимог кредиторів в процедурі ліквідації ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та призводить до її затягування.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13.05.2014 року у справі № 918/348/14 позов задоволено, визнано за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів" право власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева, будівля цеху плодопереробки та стягнуто з ФОП Ковальчука Петра Івановича на користь ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» - 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року рішення господарського суду Рівненської області від 13.05.2014 року у справі № 918/348/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП Ковальчука Петра Івановича без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року, касаційну скаргу ФОП Ковальчука Петра Івановича задоволено частково, рішення господарського суду Рівненської області від 13.05.2014 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року у справі № 918/348/14 скасовано, справу № 918/348/14 передано до господарського суду Рівненської області для нового розгляду по суті в межах справи № 5019/1475/11 про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 25.07.2017 року справу № 918/348/14 за позовом ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» до ФОП Ковальчука Петра Івановича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності на майно об'єднано в одне провадження зі справою № 5019/1475/11 про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» з присвоєнням № 5019/1475/11.

23.08.2017 року ФОП Ковальчук Петро Іванович звернувся до господарського суду Рівненської області із зустрічним позовом до ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою вул. Дерманська, 35, смт.Мізоч, Здолбунівський район, а саме: будівлю лабораторії, будівлю котельні, башту водонапірну, свердловину артезіанську, електросітку поверхневу з трансформаторною підстанцією.

ФОП Ковальчук Петро Іванович обґрунтовує зустрічний позов тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 21.07.2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем, ФОП Ковальчук Петро Іванович купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходиться на вул. Дерманській № 35 в селищі міського типу Мізоч, Здолбунівського району Рівненської області. Останнім було сплачено грошові кошти за речі, призначені для обслуговування зазначених будівель, зокрема: трансформатор (згідно накладної № 757 від 29.07.2005 року, акт приймання-передавання майна від 29.07.2005 року); артезіанську скважину та башту водонапірну (згідно накладної № 1924 від 28.12.2009 року); будівлю котельні (згідно накладної № 1925 від 28.12.2009 року). З огляду на це, ФОП Ковальчук Петро Іванович вважає, що ним було набуто право власності на спірні об'єкти нерухомого майна, і відповідно просить суд визнати право власності на будівлю лабораторії, будівлю котельні, башту водонапірну, свердловину артезіанську, електросітку поверхневу з трансформаторною підстанцією, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Рівненська область.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.09.2017 року у справі № 5019/1475/11, призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні запитання:

- чи розміщені в натурі на земельній ділянці наступні об'єкти: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, якщо так то яким чином?

- чи завершені будівництвом: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

- будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є окремими об'єктами нерухомості чи приналежними речами інших об'єктів і яких саме?.

09.07.2018 року на адресу господарського суду Рівненської області від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 171023/1-ФМ від 20.06.2018 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

11.10.2018 року до господарського суду Рівненської області від ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» надійшла заява, в якій останній просить суд прийняти часткову відмову від позовних вимог в справі № 5019/1475/11 (918/348/14) в частині визнання права власності за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на будівлю цеху плодопереробки за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року, провадження у справі № 5019/1475/11 в частині позовних вимог ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на будівлю цеху плодопереробки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, Рівненської області закрито.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.10.2018р. у справі № 918/1475/11:

1. Позов ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» задоволено частково.

2. Визнано за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» право власності на будівлю лабораторії та будівлю котельні, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

3. В решті позову ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» в задоволенні відмовлено.

4. В задоволенні зустрічного позову ФОП Ковальчука Петра Івановича відмовлено.

5. Стягнуто з ФОП Ковальчука Петра Івановича на користь ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» 1827,00 грн. судового збору за подання первісного позову.

Суд першої інстанції за наслідками дослідження поданих учасниками справи доказів, дійшов до висновку, що якщо будівля лабораторії та будівля котельні передавалися ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на підставі Договору купівлі-продажу і наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 05.07.2001 року №252, то право ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» підлягає захисту шляхом визнання права власності на зазначені об'єкти. Щодо артезіанської свердловини, башти водонапірної, електросітки поверхневої з трансформаторною підстанцією суд дійшов висновку, що на вказані об'єкти у сторін спору виникло право спільної власності, адже останні є приналежними речами, як до об'єктів нерухомого майна позивача, так і об'єктів нерухомого майна відповідача.

ФОП Ковальчук Петро Іванович, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі № 5019/1475/11 скасувати частково в частині відмови ФОП Ковальчук П.І. в задоволенні зустрічного позову про визнання права власності та визнанні права власності за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на будівлю лабораторії та будівлю котельні і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні позову ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на будівлі лабораторії та котельні відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає:

- позивач не навів доказів прийняття спірних об'єктів до експлуатації, а суд першої інстанції проігнорував встановлення даних фактів;

- позивачем не надано суду документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Не надано і відповідного документа, який давав би право виконувати будівельні роботи, чи належно затверджений проект, а також документ, який свідчив би про відповідальність будівельним нормам і правилам спірних об'єктів майна;

- майно, яке позивач-відповідач вважає власним, відноситься до систематичного будівництва, а за загальним правилом, особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч.2 ст. 376 ЦК України). Отже спірні об'єкти не являються та не являлись об'єктами нерухомого майна, а є лише матеріалами, обладнанням тощо, які були використані в процесі їх будівництва (створення майна);

- позивачем не надано доказів про завершення будівництва спірного майна, державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна за попереднім правонабувачем не здійснена, то відсутні були підстави для визнання права власності на спірне майно за позивачем;

- ФОП Ковальчуком було придбано башту водонапірну, свердловину артезіанську, електросітку поверхневу з трансформаторною підстанцією та будівлю котельні, як матеріали та обладнання використані в процесі будівництва. Крім того, зазначені об'єкти майна, включаючи і так зване приміщення лабораторії, є приналежними речами до головної речі отриманої у власність від позивача;

-факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння;

- спірне майно перебуває на земельній ділянці, яка відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ФОП Ковальчуком П.І. та Мізоцькою селищною радою Здолбунівського району Рівненської області, належить ФОП Ковальчуку П.І.

- необґрунтований є висновок суду з приводу відсутності підстав для визнання будівель лабораторії та котельні приналежними до головної - приміщення цехів придбаних ФОП Ковальчуком П.І. у встановленому законом порядку.

Таким чином, на думку скаржника, оскаржуване рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року є незаконим та необґрунтованим, а тому підлягає до скасування.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 року у справі № 5019/1475/11 (головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ковальчука Петра Івановича на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі № 5019/1475/11 та призначено її розгляд на 13.12.2018 року об 10:30 год.

30.11.2018 року ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. № 01-20/389-1 від 20.11.2018 року), в якому просить:

- апеляційну скаргу ФОП Ковальчука П.І. на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року по справі № 5019/1475/11 задоволити частково;

- скасувати п.1, 3 вирішальної частини рішення від 11.10.2018 року по справі № 5019/1475/11 про часткову відмову в задоволенні первісного позову ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», прийняти в цій частині нове рішення, яким первісний позов ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» задовольнити в повному обсязі та визнати за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» право власності на башту водонапірну, свердловину артезіанську, електросітку поверхневу з трансформаторною підстанцією;

- пункти 4, 5, 6 вирішальної частини рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі № 5019/1475/11 залишити без змін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 року у справі № 5019/1475/11, зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ковальчука Петра Івановича на рішення господарського суду Рівненської області, ухвалене 11.10.2018 року за позовом ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» до ФОП Ковальчука Петра Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ФОП Ковальчука Петра Івановича до ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на майно, ухвалене у межах справи № 5019/1475/11 за заявою Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Рівненській області про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» до призначення іншого ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» у справі № 5019/1475/11 господарським судом Рівненської області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.01.2019 року у справі № 5019/1475/11, серед іншого, припинено повноваження ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. та призначено ліквідатором ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» арбітражного керуючого ОСОБА_6

31.01.2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» ОСОБА_6 про поновлення апеляційного провадження, у зв'язку з його призначенням ліквідатором банкрута ухвалою господарського Рівненської області від 10.01.2019 року у справі № 5019/1475/11.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ковальчука Петра Івановича на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року за позовом ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» до ФОП Ковальчука Петра Івановича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання права власності на майно та за зустрічним позовом ФОП Ковальчука Петра Івановича до ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на майно, ухвалене у межах справи № 5019/1475/11 за заявою Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Рівненській області про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів». Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.03.2019 року об 11:00 год.

26.02.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» ОСОБА_6 надійшло клопотання (вих. № 26 від 19.02.2019 року), в якому ліквідатор боржника підтримує доводи та заперечення щодо апеляційної скарги, викладені у відзиві № 01-20/389-1 від 20.11.2018 року ліквідатором ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Тихончук Л.Х.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2019 року у справі № 5019/1475/19, розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.04.2019 року об 10:00 год.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2019 року № 01-04/156 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді- члена колегії ОСОБА_7 у період з 01.04.2019 року по 03.05.2019 року (включно) та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 5019/1475/11.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року для розгляду справи визначено колегію суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ковальчука Петра Івановича на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі № 5019/1475/11, яке призначено до розгляду на 03.04.2019 року об 11:00 год., прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О.

03.04.2019 року в судовому засіданні представник ФОП Ковальчука Петра Івановича підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі 5019/1475/11 в частині відмови ФОП Ковальчук П.І. в задоволенні зустрічного позову про визнання права власності та визнанні права власності за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на будівлю лабораторії та будівлю котельні скасувати, у задоволенні позову ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання права власності на будівлі лабораторії та котельні відмовити.

Представник ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї, просив визнати право власності на спірне майно у повному обсязі за первісним позивачем ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

Інші учасники провадження у справі про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», явку повноважних представників в призначене судове засідання 03.04.2019 року не забезпечили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки неявка учасників провадження у справі про банкрутство ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за їхньої відсутності.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника апелянта ФОП Ковальчук П.І. та представника ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.1993 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області (Продавець) та головою Товариства покупців членів трудового колективу Здолбунівського заводу продовольчих товарів (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу державного майна та Додаткові угоди, відповідно до п.1.1 якого продавець продав, а покупець купив державне майно цілісного майнового комплексу Здолбунівського заводу продовольчих товарів, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці Здолбунівського міськвиконкому площею 4,25 га наданій у постійне користування. Майно підприємства включає в себе всі його активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно, згідно з актом інвентаризації.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що право власності на відчужене майно підтверджується цим Договором купівлі-продажу.

Відповідно до п.1.3 Договору, згідно з актом оцінки, який затверджений регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, вартість відчужуваного цілісного майнового комплексу Здолбунівського заводу продовольчих товарів становить 1 777 049 тис. крб.

Пунктом 1.4 Договору визначено, вказаний в цьому Договорі об'єкт проданий за 1 777 049 тис. крб. (один мільярд сімсот сімдесят сім мільйонів сорок дев'ять тисяч карбованців).

Договір купівлі-продажу та додаткові угоди підписано уповноваженими представниками, скріплено відтисками печаток сторін та зареєстровано нотаріусами першої Рівненської нотаріальної контори.

Передача державного майна цілісного майнового комплексу Здолбунівського заводу продовольчих товарів здійснена шляхом підписання між продавцем та покупцем 28.04.1994 року акту прийому-передачі майна.

Свідоцтвом про власність від 28.04.1994 року № 70, яке видано товариству покупців Здолбунівського заводу продтоварів (покупцеві) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого в Рівненській державній нотаріальній конторі 03.01.1994 року за №-І-І та зареєстрованого за №-10 від 10.01.1994 року розпорядженням Здолбунівської районної державної адміністрації, а також акту передачі майна від 28.04.1994 року, підтверджено, що покупець є власником майна цілісного майнового комплексу.

12.05.1994 року укладено установчий договір про створення ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів». Пунктами 9, 10 даного установчого договору, передбачено, що Товариство є власником майна, переданого йому засновниками, майна та коштів, одержаних в результатів його фінансово-господарської діяльності, а також іншого набутого на підставах не заборонених чинним законодавством. Для забезпечення діяльності Товариства створюється статутний фонд у розмірі 1 777 049 000,00 крб. (один мільярд сімсот сімдесят сім мільйонів сорок дев'ять тисяч карбованців).

05.07.2001 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ № 252, згідно з яким у власність ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» передано наступні об'єкти нерухомого майна, зокрема:

- будівля лабораторії (інвентарний номер 2, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 510 192 крб.);

- будівля котельні (інвентарний номер 49, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 8 051 753 крб.);

- башта водонапірна (інвентарний номер 36, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року- 37 864 крб.);

- свердловина артезіанська (інвентарний номер 35, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 448 440 крб.);

- електросітка поверхнева (інвентарний номер 71, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 236 442 крб.);

- будівля цеху плодопереробки (інвентарний номер 3, АДРЕСА_1, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 38 479 крб.).

21.07.2005 року між ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» (продавець) та ПП Ковальчуком Петром Івановичем (покупець) укладено Договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець продав, а Покупець купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходиться в АДРЕСА_1, зазначеної в поповерховому плані літерою Б1 - будівля кондитерського цеху і цеху плодопереробки, побудовані з цегли, загальною площею 1092,8 км.м. (п.1.1 Договору купівлі-продажу).

Відповідно до п.1.2 Договору, ця будівля кондитерського цеху і цеху плодопереробки належить продавцю ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Мізоцької селищної ради, Здолбунівського району, Рівненської області, 04.07.2005 року і зареєстрованого в КП «Здолбунівське МБТІ» в реєстровій книзі № 2, під реєстровим № 20-20.

Згідно з п.п.1.3, 1.4 Договору купівлі-продажу, продаж цей вчинено за 50 000,00 грн. в тому числі ПДВ 20 %. Загальна вартість будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки згідно витягу № 7811266 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Здолбунівське МБТІ» 04.07.2005 року, реєстраційний номер 11269493 становить 61 958,55 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що передача майна Продавцем Покупцю відбулася до підписання цього договору.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації» № 7965171 від 04.08.2005 року, Ковальчук Петро Іванович є власником нежитлової будівлі, будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Рівненської області від 27.11.2012 року у справі № 5019/1475/11, ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х.

У зв'язку з формуванням ліквідаційної маси банкрута ліквідатором ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Тихончук Л.Х. надіслано ФОП Ковальчуку П.І. лист № 1321 від 14.10.2013 року з проханням надати доступ до оспорюваних об'єктів спеціалісту для проведення технічної інвентаризації даного майна.

Враховуючи, що відповідачем не надався доступу спеціалісту до спірного майна для проведення технічної інвентаризації, позивачем складено акт від 12.03.2013 року про створення перешкод ліквідатору ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Тихончук Л.Х. щодо здійснення повноважень наданих їй постановою господарського суду Рівненської області від 27.11.2012 року по справі № 5019/1475/11 та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стосовно реалізації означеного майна, акт від 15.07.2013 року про самовільне заволодіння майном, акт від 25.10.2013 року про недопуск до об`єктів нерухомого майна, котрі є власністю ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

28.01.2014 року Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Рівненській області, на звернення ліквідатора ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» Тихончук Л.Х. № 25/01-20 від 24.01.2014 року щодо надання інформації про майно ВАТ «Здолбунівський завод продтоварів», надано відповідь (лист № 11-06-00236), в якій зазначено, що згідно акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу «Здолбунівський завод продовольчих товарів», станом на 01.12.1993 року, статутний фонд підприємства становив 1 777 049 тис. крб. (один мільярд сімсот сімдесят сім мільйонів сорок дев'ять тисяч карбованців), в тому числі залишкова вартість основних засобів 389 689 тис. крб. (триста вісімдесят дев'ять мільйонів шістсот вісімдесят дев'ять тисяч карбованців).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.01.2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 у справі № 817/4392/13-а, позов Фізичної особи-підприємця Ковальчука Петра Івановича до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Мішури Вадима Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» про визнання протиправним дій та скасування рішення, задоволено повністю. Визнано протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції щодо реєстрації башти водонапірної, свердловини артезіанської, електросітки поверхневої з трансформаторною підстанцією та будівлі котельні, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, як єдиний майновий комплекс ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів». Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції за № 4093645 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на єдиний майновий комплекс за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 року у справі № 817/594/17, адміністративний позов ФОП Ковальчука Петра Івановича до Головного територіального управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Мішури Вадима Васильовича, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та Здолбунівська районна державна адміністрація, задоволено повністю. Визнано протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішури Вадима Васильовича щодо проведення державної реєстрації прав з видачою свідоцтва про права власності, а саме: свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.10.2015 року на будівлю котельні загальною площею 108 кв.м., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №25341561 від 16.10.2015 року; свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 16.10.2015 року на будівлю цеху плодопереробки загальною площею 20 кв. м., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №25340217 від 16.10.2015 року; свідоцтва про право власності № 45780644 від 16.10.2015 року на будівлю лабораторії загальною площею 190,07 кв.м. з баштою водонапірною, свердловиною артезіанською і електросіткою поверхневою з трансформаторною підстанцією, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 25339301 від 16.10.2015 року. Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішури Вадима Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2015 року на: будівлю котельні загальною площею 108 кв.м. за індексним номером 25341561; будівлю цеху плодопереробки загальною площею 20 кв.м. за індексним номером 25340217; будівлю лабораторії загальною площею 190,07 кв.м. з баштою водонапірною, свердловиною артезіанською і електросіткою поверхневою з трансформаторною підстанцією за індексним номером 25339301.

11.10.2018 року господарським судом Рівненської області за наслідками розгляду позовних вимог ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та зустрічних позовних вимог ФОП Ковальчука Петра Івановича про визнання права власності на майно у справі № 5019/1475/11 прийнято оскаржуване рішення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Так, предметом даного спору в частині розгляду первісного позову ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» до ФОП Ковальчука Петра Івановича є визнання права власності на нерухоме майно, а саме: будівлю лабораторії (ін. номер 2, АДРЕСА_1, залишкова вартість станом на 01.12.1993 року - 510 192 крб.); будівлю котельні (ін. номер 49, АДРЕСА_1, залишкова вартість станом на 01.12.1993 року - 8 051 753 крб.); башту водонапірну (ін. номер 36, АДРЕСА_1, залишкова вартість станом на 01.12.1993 року - 37 864 крб.); свердловину артезіанську (ін. номер 35, АДРЕСА_1, залишкова вартість станом на 01.12.1993 року - 448 440 крб.); електросітку поверхневу (ін. номер 71, АДРЕСА_1, залишкова вартість станом на 01.12.1993 року - 236 442 крб.).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Захист права власності врегульовано главою 29 ЦК України, яка передбачає наступні способи захисту: право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України), на витребування майна від добросовісного набувача (ст.388 ЦК України), витребування грошей та цінних паперів (ст.389 ЦК України), захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння (ст.391 ЦК України), визнання права власності (ст.392 ЦК України) тощо.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник вправі пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Апеляційним судом встановлено, що перелік заявлених ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» спірних об'єктів співпадає з переліком об'єктів нерухомості, наведеним в додатку до наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській області від 05.07.2001 року №252, а саме: будівля лабораторії, будівля котельні, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що передавалися позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 25.12.1993 року, зареєстрованого державним нотаріусом 1 Рівненської державної нотаріальної контори Олинець Т.І. від 08.02.2014 року.

Разом з тим, в зустрічній позовній заяві ФОП Ковальчук П.І. зазначає, що згідно з Договором купівлі-продажу від 21.07.2005 року, укладеним між позивачем та відповідачем, ФОП Ковальчук П.І. купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходяться на АДРЕСА_1. Придбані вищезазначені будівлі були облаштовані водо-. тепло-, електропостачанням з відповідних: артезіанської сверловини та башти водонапірної; котельні; трансформаторної підстанції. Приміщення лабораторії було допоміжним і було збудовано виключно для обслуговування приміщень цехів, придбаних останнім. Отже, за своїми призначеннями, артезіанська свердловина та башта водонапірна, котельня і трансформаторна підстанція, на думку ФОП Ковальчука П.І., були необхідними речами для обслуговування будівель цехів, і відповідно вони є приналежними речами з наслідуванням долі головної, тобто перейшли у власність останнього за законом. Крім того, відповідач стверджує, що ним було сплачено грошові кошти за речі, призначені для обслуговування зазначених будівель, зокрема: трансформатор (згідно накладної № 757 від 29.07.2005 року, акт приймання-передавання майна від 29.07.2005 року); артезіанську скважину та башту водонапірну (згідно накладної № 1924 від 28.12.2009 року); будівлю котельні (згідно накладної № 1925 від 28.12.2009 року). Також відповідач, зазначає, що 28.12.2006 року, між ФОП Ковальчуком П.І. та Мізоцькою селищною радою було укладено Договір купівлі - продажу земельної ділянки, за яким ФОП Ковальчук П.І. купив земельну ділянку площею 9532 кв.м. на АДРЕСА_1., на якій розміщені вищезазначені будівлі цехів з приналежними речами.

Отже, ФОП Ковальчук П.І. вважає, що набув у встановленому законом порядку у власність зазначені вище об'єкти нерухомого майна та приналежні до них речі, які призначені для обслуговування будівель цехів.

Проте судова колегія критично оцінює вказані твердження позивача за зустрічним позовом ФОП Ковальчука П.І., з огляду на наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на дату вищезгаданих накладних), первинний документ є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Натомість, накладні № 757 від 29.07.2005 року на суму 2000,00 грн. з ПДВ, найменування об`єкту - трансформатор; № 1924 від 28.12.2009 року на суму 500 грн. з ПДВ, найменування об`єкту - 1. Арт.скважина, 2. Башня водонапірна; № 1925 від 28.12.2009 року на суму 4500,00 грн. з ПДВ найменування об`єкту - будівля котельні в Мізочі всупереч ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізитів, а саме зміст та обсяг господарської операції (договір, угода, тощо) та даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», не містять.

Твердження ФОП Ковальчука П.І., що ним було набуто право власності на спірні об'єкти, як об'єкти нерухомого майна відповідно до Договору купівлі-продажу від 21.07.2005 року, а саме: артезіанська скважина, башта водонапірна та будівля котельні в смт. Мізоч, що зазначені в накладних № 1924 та № 1925 від 28.12.2009 року, судом до уваги не береться, оскільки відповідачем всупереч положенням ст.657 ЦК України надано лише накладні, проте будь-яких доказів на підтвердження факту укладання Договору на придбання артезіанської скважини, башти водонапірної, будівлі котельні матеріали справи не містять.

Щодо посилань ФОП Ковальчука П.І., що вищезгадані об'єкти нерухомості є речами, які призначені для обслуговування будівель власних цехів, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.186 ЦК України, річ, призначена для обслуговування іншої (головної речі) і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Так, приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, а тому є залежною від головної речі і має допоміжний статус. За загальним правилом приналежність наслідує долю головної речі. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарського призначення речі. І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ, державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно має містити інформацію про приналежну річ у розділі «опис нерухомого майна».

Як вбачається з витягу з реєстру права власності на нерухоме майно № 7965171 від 04.08.2005 року, в договорі, укладеному між ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» та ПП Ковальчуком Петром Івановичем від 21.07.2005 року відсутня будь-яка інформація про приналежну річ. Даним Витягом, зокрема підтверджено, що Ковальчук Петро Іванович є власником лише нежитлової будівлі, будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки за адресою: АДРЕСА_1. /т.1 а.с. 115/.

Згідно з Договором купівлі-продажу від 21.07.2005, укладеним між ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» (продавець) та ПП Ковальчуком Петром Івановичем (покупець), продавець продав, а покупець купив нежитлову будівлю, будівлю кондитерського цеху і цеху плодопереробки, що знаходиться в селищі міського типу Мізоч, Здолбунівського району, Рівненської області, по вул. Дерманська, буд. № 35 (тридцять п`ять), зазначеної в поповерховому плані літерою Б1 - будівля кондитерського цеху і цеху плодопереробки, побудовані з цегли, загальною площею 1092,8 кв.м.

Слід зауважити, що з Договору купівлі-продажу від 21.07.2005 чітко вбачається, що будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки є окремими інвентарними об'єктами нерухомості. Однак, окрім означеного майна, будь-яке інше майно (в тому числі спірне майно) за ПП Ковальчуком П.І в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Отже, предметом даного Договору є конкретно визначені об'єкти нерухомості; окрім означеного майна будь-яке інше майно (в тому числі спірне) ФОП Ковальчук П.І. не продавалось та ним не реєструвалось.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що при визначенні вартості і складу предмету Договору купівлі-продажу від 21.07.2005 року, спірні об'єкти нерухомого майна були оцінені і ціна кожного із них увійшли до загальної вартості предмету даного Договору, що спростовує доводи ФОП Ковальчука П.І. щодо права власності на об`єкти: артезіанську свердловину, башту водонапірну, будівлю котельні.

Також в матеріалах справи відсутні докази щодо придбання у власність наступних об`єктів: будівлі лабораторії, електросітки поверхневої з трансформаторною підстанцією за адресою АДРЕСА_1, ФОП Ковальчуком П.І. суду не надавались.

Вищевикладені обставини справи також підтверджуються листом Комунального підприємства «Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації» №119 від 21.07.2014 року /т.2 а.с.38/, в якому зазначено, що за Ковальчуком Петром Івановичем згідно з Договором купівлі-продажу №1135 від 21.07.2005 року, посвідченим Банацькою Л.І. приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, будівля котельні, будівля лабораторії, башта водонапірна, свердловина артезіанська, електросітка поверхнева в Здолбунівському МБТІ не зареєстровані.

Враховуючи, що будівля лабораторії, будівля котельні, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, передавалися ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на підставі Договору купівлі-продажу та наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 05.07.2001 року № 252 та включені в Додаток до зазначеного наказу під номерами 6, 7 /т.1 а.с. 19-20 /, суд першої інстанції підставно задовольнив вимоги про визнання права власності за ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» на зазначені обєкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ці вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що з 06.07.2001 року по 18.01.2011 року цілісний майновий комплекс Здолбунівського заводу продтоварів належав на праві власності позивачеві ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів». Проте, за Договором купівлі-продажу від 21.07.2005 року частину об'єктів цілісного майнового комплексу, які розташовані у АДРЕСА_1, було відчужено на користь ФОП Ковальчука Петра Івановича, а саме: будівля кондитерського цеху і будівля цеху плодопереробки.

ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», так і ФОП Ковальчук Петро Іванович просять визнати за ними право власності на решту об'єктів, які розташовані у смт. Мізоч Здолбунівського району, по АДРЕСА_1. При цьому, ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» зазначає, що відчужувалися лише об'єкти нерухомості прямо зазначені в Договорі купівлі-продажу, а ФОП Ковальчук Петро Іванович вважає, що всі спірні об'єкти є приналежними речами до нерухомих речей, які придбані ним у власність.

Статтями 186, 187 ЦК України передбачено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Матеріалами справи стверджується, що за адресою АДРЕСА_1, розташовані як об'єкти нерухомого майна, які є власністю ФОП Ковальчука П.І. (будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки), так і об'єкти нерухомого майна, які є власністю ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» (будівлі котельні та лабораторії). Крім того, зазначені об'єкти нерухомого майна до укладення Договору купівлі-продажу між Заводом та Підприємцем входили до єдиного майнового комплексу ВАТ «Здолбунівський завод продтоварів».

Відтак, артезіанська свердловина, башта водонапірна, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є приналежними речами, як до об'єктів нерухомого майна ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», так і об'єктів нерухомого майна ФОП Ковальчука П.І.

Згідно з експертним висновком № 171023/1-ФМ від 20.06.2018 року судової будівельно-технічної експертизи по даній справі /т.3 а.с.65-99/, будівля кондитерського цеху і цеху плодопереробки, будівля лабораторії, будівля котельні пов'язані між собою системами електропостачання та водопостачання. Водопостачання будівлі лабораторії та будівлі котельні здійснюється з будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки; електропостачання будівлі лабораторії та будівлі котельні здійснюється з будівлі кондитерського цеху і цеху плодопереробки.

Апеляційний суд зазначає, що споруда водонапірної башти та артезіанська свердловина передбачені для водозабезпечення основних цехів заводу та котельні, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією передбачені для електрозабезпечення вказаних об'єктів, технічний паспорт на них відсутній. Використання вказаних об'єктів без основних та допоміжних будівель заводу є недоцільним. Оскільки з 06.07.2001 року до 18.01.2011 року цілісний майновий комплекс Здолбунівського заводу продтоварів, який включав в себе нерухоме майно та приналежності до нього за адресою АДРЕСА_1, належав на праві власності позивачеві, однак за Договором купівлі-продажу частину об'єктів цілісного майнового комплексу, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 було відчужено на користь Підприємця, то, з урахуванням експертного висновку, а також умов щодо передачі нерухомого майна, враховуючи взаємовідносини сторін щодо вказаного спірного майна, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що у сторін спору виникло право спільної власності на приналежне майно розташоване за адресою АДРЕСА_1, а саме артезіанська свердловина, башта водонапірна, електросітка поверхнева з трансформаторною підстанцією.

Зазначення в експертному висновку про те, що ідентифікувати будівлю, яка показана на схемі забудови земельної ділянки коричневим кольором (додаток до висновку рис.1), як «будівлю лабораторії» не можливо не спростовує висновок суду про те, що будівля лабораторії за адресою АДРЕСА_1, є власністю ВАТ «Здолбунівський завод продтоварів».

Адже відповідно до наказу від 05.07.2001 року № 252 Регіональним відділенням Фонду Держмайна України по Рівненській області було передано у власність ВАТ «ЗЗПТ» саме будівлю лабораторії (інвентарний номер 2, залишковою вартістю станом на 01.12.1993 року - 510 192 крб.) за адресою АДРЕСА_1. Цільове призначення будівлі може змінюватися з роками, однак сама будівля при цьому не зникає, а її титульна назва може змінюватися тільки в результаті внесенні змін у правовстановлюючі документи та технічні паспорти. Самим же експертним висновком підтверджено наявність будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Заперечення апелянта викладені ним в апеляційній скарзі не спростовують наведених судових висновків, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Щодо вимог позивача ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів», викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу (вих. № 01-20/389-1 від 20.11.2018 року), в якому останній, зокрема просить скасувати прийняте судове рішення, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст.269 ГПК України передбачено, що суди апеляційної інстанції переглядають справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ВАТ «Здолбунівський завод продовольчих товарів» не зверталось до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018 року 5019/1475/11, відтак вимоги викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу щодо скасування оскаржуваного рішення не підлягають розгляду в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 11.10.2018р. у справі № 5019/1475/11 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальчука Петра Івановича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 5019/1475/11 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "08" квітня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.