ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2019 Справа № 908/826/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши матеріали заяви вих. № 9 від 04.04.2019 про видачу судового наказу

заявника: Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, (69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, 29а)

до боржника: Фізичної особи - підприємця Баранник Михайла Леонідовича, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_2)

за вимогою про стягнення суми 2698,64 грн.,

Без повідомлення(виклику)заявника і боржника

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою вих. № 9 від 04.04.2019 (вх. № 889/08-07/19 від 04.04.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Баранник Михайла Леонідовича суми 2698,64 грн. заборгованості.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 04.04.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/826/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви, поданої КП «Наше місто» Запорізької міської ради, слідує, що заявник просить стягнути з боржника суму 2698,64 грн. заборгованості, яка виникла за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій №2923/2016/11/нж від 11.11.2016, а саме: заборгованість з оплати послуг, наданих Виконавцем (заявником) в період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року, що прийняті Споживачем (боржником) без будь-яких зауважень. До заяви додано копію зазначеного договору оренди та розрахунок основного боргу станом на 01.03.2019 яким, як зазначено в тексті заяви, підтверджується виникнення заборгованості. Інших доказів на підтвердження надання Виконавцем за договором послуг у спірний період та виникнення заявленої до стягнення заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Відповідно до п.п. 1, 3 договору його предметом є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку №24 пор вул. Чумаченко у м.Запоріжжя, в якому знаходиться приміщення споживача, а саме: нежитлове приміщення цокольного поверху (А-9) загальною площею 67,4 кв.м, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору становить 192,76 грн. (67,4х2,860) у т.ч. ПДВ.

Згідно з п.6 договору Виконавець надає акт здачі-приймання робіт (надання послуг). Отриманий акт здачі-прийняття робіт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути в адресу виконавцю протягом 7-ми робочих днів з дати отримання. У разі неотримання виконавцем акту здачі-прийняття робіт або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений термін, акт підписується з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Разом з тим, із доданого до заяви розрахунку основного боргу слідує, що за листопад 2016 нараховано суму 578,28 грн., за інші місяці спірного періоду - 192,76 грн., згідно з умовами договору. При цьому, у розрахунку міститься посилання на документ, підтверджуючий нарахування - щомісячні акти з відповідною датою та номером. Проте, вказані акти (їх копії) до заяви не додано, в заяві не викладено обставин, не вказано та не додано доказів щодо обґрунтування розміру нарахування за листопад 2016 в сумі 578,28 грн., зазначені заявником обставини щодо прийняття споживачем послуг належної якості без зауважень не підтверджено документально. Сам по собі наданий розрахунок основного боргу, без доказів на його обґрунтування не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до неї документами; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Баранник Михайла Леонідовича суми 2698,64 грн. основного боргу.

Додаток: оригінал платіжного доручення № 8550 від 02.04.2019 про сплату судового збору у розмірі 192,10 грн. (на 1 арк.), копія заяви стягувача про видачу судового наказу із доданими до неї документами, наданих для направлення боржнику в порядку, передбаченому ст. 156 ГПК України (на 18 аркушах).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала підписана 15.04.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва