ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. Справа №914/1774/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів С.М. Бойко,

О.І. Матущака,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін :

позивача - адвоката Созоник Т.Б. (ордер на надання правової допомоги від 19.03.2019 №042474);

відповідача - адвоката Тороній Г.М. (ордер на надання правової допомоги від 09.04.2019 №069682);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКБ Груп" від 10.01.2019 вих.№2

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2018, повний текст складено 20.12.2018,

у справі № 914/1774/18 (суддя Синчук М.М.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілвуд", с. Вигода Долинського району Івано-Франківської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКБ Груп", с. Жорниська Яворівського району Львівської області

про стягнення 469 585, 47 грн заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ТОВ «Мілвуд» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «ПКБ Груп» про стягнення 469 585, 47 грн заборгованості, з яких: 460 241,04грн основний борг, 1 162,38грн 3% річних та 8 182,05грн пеня.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання укладеного сторонами договору купівлі-продажу товару від 05.06.2018 №11/06-К позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 560 241,04грн, що підтверджується підписаними двома сторонами видатковими накладними від 13.07.2018 №393 на суму 242 269,64грн та від 07.08.2018 №431 на суму 317 971,40грн. За умовами п.3.2 договору остаточний розрахунок здійснюється протягом 14 календарних днів після поставки товару. Відповідач оплатив поставний йому товар частково на суму 100 000грн. Відповіді на вимогу від 29.08.2018 про сплату решти боргу відповідач не надав. Відтак позивач вказує, що станом на 12.09.2018 заборгованість відповідача становить 460 241,04грн, яку він просив стягнути з відповідача. За прострочення оплати товару позивач заявив до стягнення на підставі п.7.2 договору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 8 182,05грн та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявив до стягнення 1 162,38грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 у справі № 914/1774/18 позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 460 241, 04 грн основної заборгованості, 1 162, 38 грн 3%річних, 8 182,05грн пені та 7 043, 78 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване ст.ст. 11, 509, 530, 598, 625, 626,627, 628, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 175, 222, 265 ГК України, ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт поставки товару на суму 560 241,04грн підтверджений видатковими накладними від 13.07.2018 №393 на суму 242 269,64грн та від 07.08.2018 №431 на суму 317 971,40грн. Відповідач оплатив товар частково, його заборгованість становить 460 241,04грн. Перевіривши правильність нарахування позивачем пені та 3% річних, суд встановив, що розрахунки є правильними, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та про задоволення позову в повному обсязі.

ТОВ "ПКБ Груп" (відповідач) оскаржило рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застування норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач вказує, що договором ( п.3.1, п.4.4) встановлено здійснення покупцем попередньої оплати у розмірі 50% вартості товару по кожній специфікації протягом 14 календарних днів з дати підписання специфікації. Якщо покупець не провів попередню оплату товару, досягнута згода сторін щодо поставки товару анулюється і сторони повинні наново досягнути згоди щодо поставки в порядку, передбаченому п.4.3 договору. Сторонами були підписані специфікація №1 від 05.06.2018 на суму 221 853,61грн, строк оплати за якою 19.06.2018, та №2 від19.06.2018 на суму 245 176,68грн, строк оплати за якою 03.07.2018. Посилаючись на те, що попередньої оплати він не сплачував, що позивач поставив товар на інші суми, ніж передбачено специфікаціями №1 та №2, відповідач стверджує, що мали місце позадоговірні відносини, без визначеної дати оплати вартості поставленого товару. Відтак вважає, що позивач вправі був звернутися до нього в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України з відповідною вимогою про проведення оплати, однак з такою вимогою позивач не звертався.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи скаржника, вважає доводи скаржника щодо позадоговірної поставки безпідставними та зазначає,що відповідач прийняв товар без жодних заперечень чи зауважень і у нього виник обов'язок оплати товар у встановлений договором строк, однак він оплатив товар частково. В матеріалах справи наявна копія вимоги ТОВ «Мілвуд» від 29.08.2018 про сплату боргу, яка досліджувалася судом.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі №914/1774/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 розгляд справи № 914/1774/18 призначено на 19.02.2019.

У зв'язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Матущака О.І. судове засідання 19.02.2019 не відбулося.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2019 розгляд даної справи призначено на 19.03.2019.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Мирутенка О.Л. автоматизованим розподілом (витяг з протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18.03.2019) до складу колегії замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Бойко С.М.

Ухвалою від 19.03.2019 розгляд справи відкладено на 09.04.2019.

У судовому засіданні 09.04.2019 представник скаржника підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в відзиві.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.06.2018 ТОВ «Мілвуд» (постачальник) та ТОВ «ПКБ ГРУП» (покупець) уклали договір купівлі-продажу товару №11/06-К, відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає, а покупець приймає та оплачує конструкційні клеєні балки з цільної деревини та пиломатеріали (товар) в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Згідно з п.1.2 договору найменування, асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна кожної одиниці та загальна ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається у специфікації до договору, згідно з якою здійснюється поставка кожної окремої партії товару.

Ціни за товар вказуються у специфікації до договору та видаткових накладних у національній валюті України гривні. Вартість Договору складає 5 000 000,00 грн (п.п. 2.1, 2.2).

Умовами п.п.3.1,3.2 договору визначено, що покупець здійснює попередню оплату в розмірі 50% вартості товару по кожній із специфікації протягом 14 днів з дати підписання специфікації. Остаточний розрахунок по специфікації здійснюється протягом 14 днів після поставки товару відповідної специфікації.

Підставою для оплати товару є даний договір (п.3.4 договору).

Згідно з п.4.8 договору право власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцю згідно з п.4.1 договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що покупець і постачальник проводять прийом-передачу товару на складі покупця згідно з п.4.1 договору. Факт прийому-передачі товару оформляється і підтверджується видатковою накладною, підписаною уповноваженими на це представниками сторін.

Факт підписання видаткової накладної представниками сторін засвідчує відсутність претензій щодо кількості, якості, асортименту, упаковки товару, наявності видимих дефектів документів, передбачених цим договором (п.6.5 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення покупцем оплати за товар згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору постачальник має право вимагати, а покупець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,5 % від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Сторони уклали специфікацію №1 від 05.06.2019 до договору на суму 221 853,61грн, якою передбачена попередня оплата 50% в сумі 110 926,81грн до 19.06.2018, остаточний розрахунок - після поставки товару згідно з накладною до 24.07.2018; та специфікацію №2 від 18.06.2018 до договору на суму 245 176,68грн, якою передбачена попередня оплата 50% - до 03.07.2018; остаточний розрахунок- після поставки товару згідно з накладною до 08.08.2019(а.с. 37,38).

Згідно з видатковими накладними №393 від 13.07.2018 та № 431 від 07.08.2018 позивач поставив відповідачу товар на підставі договору від 05.06.2018 №11-/06-К на загальну суму 560 241,04грн( 242 269,64 + 317 971,40). Накладні підписані представниками двох сторін та скріплені печатками сторін (а.с.14, 15).

Відповідач оплатив поставлений йому товар частково в сумі 100 000грн, що підтверджується платіжним дорученням №796 від 05.07.2018 на суму 50 000,00грн та платіжним дорученням №805 від 25.07.2018 на суму 50 000,00грн, у яких в призначенні платежу вказано про оплату товару згідно з накладною від 13.07.2018 №393( а.с. 16,17).

30.08.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою від 29.08.2018 про сплату боргу в сумі 460 241,04грн за товар, поставлений по накладних №393 від 13.07.2018 та №431 від 07.08.2018.

Відповідач залишив вимогу позивача без задоволення , що стало підставою для звернення з позовом про стягнення 460 241,04грн боргу, 8 182,05грн пені, з яких: 3943,01грн пені за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною від 13.07.2018 №393, за період з 27.07.2018 по 12.09.2018; 4 239,04грн пені за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною від 07.08.2018 №431 за період з 21.08.2018 по 12.09.2018.

Крім того, за вказані періоди позивач заявив до стягнення 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 1 162,38грн, з яких: 561,28грн за прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною від 13.07.2018 №393, та 601,10грн за прострочення товару, поставленого за видатковою накладною від 07.08.2018 №431..

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 ЦК Україна за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1 та 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов договору купівлі-продажу від 05.06.2018 №11/06-К позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв від позивача за накладними №393 від 13.07.2018 та № 431 від 07.08.2018 товар загальною вартістю 560 241,04грн (242 269,64грн +317 971,40грн), в яких міститься посилання на договір від 05.06.2018 №11-06-К.

Згідно з п.4.8 договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару покупцю згідно з п.4.1 договору.

За умовами договору( п.6.5) факт підписання видаткової накладної представниками сторін засвідчує відсутність претензій щодо кількості, якості, асортименту, упаковки товару, наявності видимих дефектів документів, передбачених цим договором.

Видаткові накладні від 13.07.2018 №393 на суму 242 269,64грн та від 07.08.2018 №431 на суму 317 971,40грн підписані представниками сторін і скріплені їх печатками. Назва товару, його асортимент, поставлений по вказаних накладних (балки та пиломатеріали) відповідають умовам договору та умовам специфікацій №1, №2. Жодних зауважень при прийманні товару щодо невідповідності товару, його кількості чи вартості умовам договору чи умовам специфікацій № 1 і №2 відповідач не заявляв, про що свідчить відсутність будь-яких відміток з його боку на видаткових накладних.

Названі обставини спростовують доводи скаржника про позадоговірну поставку товару за накладними від №393 від 13.07.2018 та №431 від 07.08.2018 з невстановленим строком оплати .

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором ( п.3.2) встановлено, що остаточний розрахунок здійснюється протягом 14 днів після поставки товару.

Відповідач оплатив товар частково в сумі 100 000,00грн, його заборгованість становить 460 241,04грн.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2 договору передбачено сплату пені за прострочення оплати товару у розмірі 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені, яка нарахована позивачем відповідно до ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час прострочення (тобто у меншому розмірі, ніж встановлено договором), та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його правильність та обгрунтованість.

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає рішення про задоволення позову правомірним.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування чи зміни рішення.

Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 у справі №914/1774/18 належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 у справі №914/1774/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 12.04.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя С.М. Бойко

Суддя О.І. Матущак