СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"05" квітня 2019 р. Справа № 922/605/15

Суддя-доповідач ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вх. № 1041 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15, постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О.,

за заявою Публічного акціонерного товариства Харківський завод Гідропривід, м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства Харківський завод Гідропривід, м. Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 закрито провадження з розгляду клопотання АТ "Укрексімбанк" (вх.№ 16386 від 06.06.2018) про проведення незалежної оцінки на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, 26.03.2019 Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - АТ "УКРЕКСІМБАНК") звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15; змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15, виключивши абзац наступного змісту: «щодо результатів якої АТ "УКРЕКСІМБАНК" не заперечує, приймаючи до уваги не підтримання банком свого клопотання про проведення незалежної оцінки заставного майна».

Одночасно скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду на підставі частини 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на наявність обставин, які на думку заявника, свідчать про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Щодо заявленого клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу 12.02.2019, а отже, строк подання апеляційної скарги сплив 22.02.2019.

Проте, апелянт звернувся з апеляційною скаргою лише 26.03.2019, що вбачається з відтиску штампу господарського суду Харківської області на першому аркуші апеляційної скарги.

Отже, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строку на оскарження постанови місцевого господарського суду більше, ніж на 1 місяць.

Суддя-доповідач зазначає, що відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 2 та 3 статті 256 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

З правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

Поважними визнаються такі обставини, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржник обґрунтовує пропуск строку на апеляційне оскарження такими обставинами: АТ "УКРЕКСІМБАНК", не погодившись з обставинами, встановленими судом в мотивувальній частині ухвали суду від 12.02.2019, звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про відвід судді від розгляду справи, за результатами розгляду якого суд відмовив в його задоволенні, зазначивши, що незгода заявника зі змістом процесуального документа може бути покладена в основу оскарження рішення чи ухвали суду, однак не може бути підставою для його відводу.

Проте, наведені апелянтом доводи, викладені у клопотанні про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019, суддя-доповідач не визнає поважними, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що апелянтом була отримана копія ухвали Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 ще 18.02.2019 (т.21 а.с.144), яка була надіслана судом на адресу АТ "УКРЕКСІМБАНК".

До того ж, в силу приписів статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

При цьому, в резолютивній частині ухвали Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 зазначено про направлення вказаної ухвали АТ "УКРЕКСІМБАНК" та про можливість її апеляційного оскарження в строки, передбачені статтею 256 ГПК України.

Отже, повний текст оскаржуваної ухвали апелянт отримав ще 18.02.2019 та був обізнаний зі змістом судового рішення, а отже, мав можливість у визначені процесуальним законодавством строки звернутись до суду з апеляційною скаргою, якщо дійшов висновку про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2019.

За таких обставин, суддя-доповідач визнає наведені апелянтом доводи в обґрунтування поданого клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 як неповажні, оскільки зазначені скаржником обставини не є об'єктивно непереборними, такими, що не залежали від волевиявлення апелянта або пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, та розцінюються судом як такі, що пов'язані виключно із невчиненням апелянтом певних суб'єктивних дій щодо своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що наведені апелянтом доводи в обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду визнані судом неповажними, суддя-доповідач дійшла висновку, що відповідно до статті 260 Господарського процесуального кодексу України зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме, апелянт має надати суду обґрунтоване клопотання з викладеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами щодо пропуску строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшла висновку, що додані до апеляційної скарги документи не відповідають положенням статті 258 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Згідно із частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на судові рішення.

Підпунктами 8 - 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір.

Ставки судового збору з апеляційних скарг, що подаються на судові рішення, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційних скарг - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

Водночас, з апеляційних та касаційних скарг на інші ухвали суду у справі про банкрутство судовий збір справляється за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а саме 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 цього Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу: з 1 січня 2019 року 1921,00 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Натомість, при поданні апеляційної скарги скаржником в порушення пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та про їх наявність не зазначено в апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною першою статті 259 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Згідно із частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Отже, у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України обов'язок надсилання копій іншій учасникам у справі покладається на апелянта.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ Харківський завод Гідропривід, до якого включено, зокрема, вимоги ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Водночас, ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2017 здійснено заміну кредитора ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області на його правонаступника Салтівську ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Салтівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код 39791428) місцезнаходження юридичної особи: 63707, Харківська обл., місто Куп'янськ, вулиця Харківська, будинок 99.

Однак, в матеріалах, долучених до апеляційної скарги, відсутні докази направлення копії апеляційної скарги кредитору - Салтівській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області. Натомість, апелянтом додано докази направлення копії апеляційної скарги на адресу ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

З огляду на викладене, відсутність направлення скаржником копії апеляційної скарги стороні у справі не узгоджується з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 ГПК України.

Крім того, суддя-доповідач зазначає, що відповідно до вимог статті 258 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема рішення або ухвала, що оскаржується; у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду апеляційної інстанції, передбаченими положеннями статті 275 ГПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд апеляційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень (ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції тощо).

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 17.08.2018 у справі Б26/161-09, від 23.07.2018 у справі 908/981/17.

Як вбачається із описової та мотивувальної частин апеляційної скарги, апелянт посилається на необґрунтованість постановленої Господарським судом Харківської області ухвали від 12.02.2019.

В прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15 (п. 3); змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15, виключивши абзац наступного змісту: «щодо результатів якої АТ "УКРЕКСІМБАНК" не заперечує, приймаючи до уваги не підтримання банком свого клопотання про проведення незалежної оцінки заставного майна» (п.4).

З огляду на те, що правильність оформлення апеляційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника апеляційної скарги, АТ "УКРЕКСІМБАНК" необхідно уточнити свої вимоги в частині повноважень, які саме суд апеляційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваної ухвали.

Згідно з частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог частини 1 статті 256 ГПК України та пунктів 2, 3 частини 3 статті 258 ГПК України, а саме: з пропуском строку на апеляційне оскарження та без належного обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, а також без надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги та за відсутності направлення копії апеляційної стороні у справі.

Вказані обставини унеможливлюють відкриття апеляційного провадження у справі та є підставою для залишення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вх. № 1041 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15 без руху на підставі частин 2, 3 статті 260 ГПК України з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вх. № 1041 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у справі №922/605/15 залишити без руху.

2. Встановити Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" десятиденний строк, з дня вручення цієї ухвали скаржнику для усунення недоліків апеляційної скарги.

3. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.О. Фоміна