СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Справа №917/805/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання Довбиш А.Ю.,

представники учасників справи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Відродження» (вх.№422П/1 від 05.02.2019) на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018 (м. Полтава, суддя Кульбако М.М., повний текст рішення складено 14.12.2018) у справі №917/805/18,

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Відродження», с. Попівка, Миргородський район, Полтавська обл.,

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2, м. Полтава,

2) ОСОБА_3, м. Київ,

3) ОСОБА_4, м. Полтава,

4) ОСОБА_5, АДРЕСА_1

5) ОСОБА_6, м. Горішні Плавні, Полтавська обл.,

6) ОСОБА_7, м. Полтава,

7) ОСОБА_8, м. Синельникове, Дніпропетровська обл.,

8) ОСОБА_9, АДРЕСА_2.,

9) ОСОБА_10, АДРЕСА_3.,

10) ОСОБА_11, АДРЕСА_4

11) ОСОБА_12, АДРЕСА_4,

12) ОСОБА_13, АДРЕСА_5

13) ОСОБА_14, м. Полтава,

14) ОСОБА_15, м. Полтава,

15) ОСОБА_16, м. Полтава,

16) ОСОБА_17, м. Харків, ,

17) ОСОБА_18, АДРЕСА_6

18) ОСОБА_19, м. Полтава,

19) ОСОБА_20, АДРЕСА_7

20) ОСОБА_21, АДРЕСА_8

21) ОСОБА_22, м. Хорол, Полтавська обл.,

22) ОСОБА_23, м. Полтава,

23) ОСОБА_24, АДРЕСА_9

24) ОСОБА_25., АДРЕСА_10

про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, -

ВСТАНОВИЛА:

Селянське (фермерське) господарство «Відродження» звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання укладеною, з дня проголошення рішення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та головою СФГ «Відродження» ОСОБА_26 (щодо земельної ділянки площею 67,0779 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, за межами населеного пункту) від 15.08.2006 (додаткова угода в редакції згідно позовної заяви).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018 в позові відмовлено повністю.

Селянське (фермерське) господарство «Відродження» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018 по справі №917/805/18 та прийняти нове, яким задовольнити позов Селянського (фермерського) господарство «Відродження».

В обґрунтування своєї позиції по справі, позивач зазначає, що відповідачем було здійснено умисне зволікання в укладенні додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі з боку Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області та порушено строк розгляду листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 поновлено Селянському (фермерському) господарству «Відродження» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №917/805/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарство «Відродження»; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу до розгляду на 11.03.2019 о 12:00 год.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_27, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, норця І.М., ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№1716 від 18.02.2019), в якому просить рішення Господарського суду Полтавської області залишити без змін; апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№1815 від 19.02.2019), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; рішення Господарського суду Полтавської області залишити без змін; судові витрати покласти на позивача. Також відповідач просить здійснити розгляд справи за відсутності його представника.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 08.04.2019 учасники провадження у справі не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення копій процесуальних документів на належні юридичні та повідомлені суду адреси.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи та про оголошення перерви у розгляді справи на юридичні та повідомлені суду адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження голови Миргородської РДА №321 від 29.12.2005 між Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та головою СФГ «Відродження» ОСОБА_26 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 67,0779 га, що розташована на території Попівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області, за межами населеного пункту.

Даний договір зареєстровано 23.08.2006, Миргородським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №5.

В подальшому між сторонами договору були укладені додаткові угоди №№ 1, 2 якими вносилися зміни розміру орендної плати. Термін дії договору складав десять років.

У пункті 8 вказаного Договору зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі він повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

18.03.2016 позивач у відповідності до вимог чинного законодавства та в порядку, передбаченому п. 8 Договору, повідомив орендодавця (відповідача) про свій намір поновити договір оренди земельної ділянки шляхом направлення йому листа-повідомлення, додавши до нього проект додаткової угоди.

Розглянувши вищевказане клопотання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало відповідь за вих. №4495/2-16 від 08.06.2016, в якій не погодившись із запропонованими умовами позивача запропонувало термін дії договору - 7 років та орендну плату у розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації. Крім того, запропоновано розробити агрохімічний паспорт поля а також надати витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, якщо нормативно - грошова оцінка проведена.

06.09.2016 позивачем направлено відповідачу клопотання про поновлення Договору оренди землі. До вказаного листа додано (зазначено як додатки) витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку та агрохімічний паспорт поля.

Розглянувши вищевказане клопотання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало відповідь за вих. №444/6-17 від 13.01.2017 в якій зазначило, що Листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 08.06.2016 №4495/2-16 було запропоновано умови на яких Головне управління погоджується поновити вищевказаний договір, зокрема надати витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. Так, до клопотання від 06.09.2016 додано лист Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області, щодо нормативного грошової оцінки земельних ділянок, який не є витягом з технічної документації відповідно до статті 20 ЗУ «Про оцінку земель», а містить інформацію щодо середньої вартості одного гектара відповідного сільськогосподарського угіддя. Запропоновано надати належним чином завірені копії статутних документів.

22.08.2017 позивач знову звернувся до Головного управління Дергеокадастру у Полтавській області з клопотанням про поновлення Договору оренди землі. Зазначено що додатки: технічна документація; додаткова угода; копія паспорта; копія ідент.коду; витяг з тех. документації про нормативну грошову оцінку; довідка державної статистичної звітності форми №6зем; викопіювання з кадастрового плану; витяг з ДЗК про земельну ділянку; агрохімічний паспорт поля; копія договору від 15.08.2006 знаходяться в Головному управління Держгеокадастру у Полтавській області.

На вказане клопотання надано відповідь від 21.09.2017, в якій зазначено, що позивачу до пакету документів необхідно додати технічну документацію з нормативно - грошової оцінки земельної ділянки, затверджену згідно вимог чинного законодавства.

03.10.2017 позивачем подано клопотання про поновлення Договору оренди землі терміном на 7 років під 12 відсотків від нормативно грошової оцінки. До вказаного листа додано (зазначено як додатки): технічну документацію; додаткову угоду; копію паспорта; копія ідент. коду; витяг з тех. документації про нормативну грошову оцінку; довідку державної статистичної звітності форми №6зем; викопіювання з кадастрового плану; витяг з ДЗК про земельну ділянку; агрохімічний паспорт поля; копія договору від 15.08.2006.

Розглянувши клопотання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало відповідь за вих. №31-16-0.332-8252/2-17 від 25.10.2017 та зазначило, що відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. У проекті додаткової угоди зазначаються істотні умови договору оренди землі на яких пропонується його поновлення. Згідно вимог статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Зазначено, що у поданому проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 23.08.2006 та внесення до нього змін містяться підчищення в частині розміру орендної плати. Для всебічного та повного розгляду Головним управлінням клопотання про поновлення Договору оренди землі, запропоновано подати у складі пакету документів, що додається до клопотання технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, затверджену згідно вимог чинного законодавства.

02.11.2017 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від позивача надійшло клопотання про поновлення Договору оренди землі терміном на сім років з орендною платою, яка складає 12% від нормативно-грошової оцінки землі. До вказаного клопотання додано (зазначено як додатки): паспорт громадянина України із ІПН; договір оренди від 15.08.2006; додаткову угоду про поновлення дії Договору оренди землі (проект) на 6 арк.; витяг з ДЗК про земельну ділянку; агрохімічний паспорт поля.

14.12.2017 відповідачем надано відповідь, в якій вказано, що листами Головного управління від 08.06.2016 №4495/2-16, від 13.01.2017 №444/6-17, від 21.09.2017 №27-16-0.332-7215/2-17, від 25.10.2017 №31-16-0.332-8252/2-17 було запропоновано з метою всебічного та повного розгляду питання щодо поновлення договору оренди землі розробити та подати на розгляд до Головного управління /технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку. Враховуючи тривале листування між СФГ «Відродження» та Головним управлінням, а також факт недосягнення згоди щодо узгодженості запропонованих Головним управлінням вимог повідомлено, що Головне управління не мало наміру продовжувати договірні відносини з СФГ «Відродження» на вищезазначену земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що строк дії договору оренди землі закінчився 23.08.2016 та з метою забезпечення земельними ділянками на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в межах норм безоплатної приватизації учасників АТО Головним управлінням прийнято накази «Про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою».

Позивач стверджує, що після 23.08.2016, тобто після закінчення терміну дії договору оренди, господарство продовжує користуватися зазначеною земельною ділянкою, та сплачує за користування нею орендну плату. Однак, відповідач не уклав до цього часу з ним додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що договір оренди землі який підписано від 15.08.2006, та зареєстровано 23.08.2006, є продовженим. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Суд першої інстанції, розглянувши справу, дійшов висновку про те, що вимога позивача про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки площею 67,0779 га, кадастровий номер НОМЕР_1, є безпідставною. Відповідно до відомостей публічно - кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 67,0779 га - відсутня).

Досліджуючи обставини справи та норми законодавства, які підлягають застосуванню у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини регулюються умовами даного договору, нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 1 цієї статті цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (частина 3 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Приписами статей 13 та 14 Конституції України та статті 324 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Колегія суддів зазначає, що підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється (стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За приписами частини другої статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13 та 30 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, яка у відповідності до приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі колегія керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі The Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, що підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов'язані одна з іншою.

Судова колегія також повторно наголошує, що частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Однак, матеріали справи не містять доказів оскарження апелянтом відмови чи бездіяльності уповноваженого органу щодо укладення додаткової угоди в судовому порядку станом на момент звернення до місцевого господарського суду з позовною заявою та прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016р. у справі № 3-312гс16, аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором;

- орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Приписами частини 14 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Тобто, зміна фактичних площ та меж земельних ділянок після укладення договору оренди унеможливлює пролонгацію укладеного договору у порядку, передбаченому частинами першою-шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди із дотриманням вимог чинного законодавства.

Отже, визнати поновленим договір за тих самих умов з урахуванням зміни площі земельної ділянки, відсутності погодження такого поновлення з боку власника або розпорядника земельної ділянки та не погодивши істотних умов договору додатковою угодою, з підстав передбачених частинами першою-шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» є неможливим.

Так, згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» інформація про об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Стаття 79-1 Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування).

Як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.08.2018 Наказами ГУ Держгеокдастру у Полтавській області були затверджені проекти землеустрою громадян-учасників АТО та вирішено надати земельні ділянки площею до 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів у власність громадян (третіх осіб по даній справі).

Вказані накази є чинними та у встановленому порядку не скасовані.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 67,0779 га, як об'єкт була поділена та утворено нові земельні ділянки з іншими кадастровими номерами площею до 2,00 га, які передано у власність іншим особам - учасникам АТО, що є третіми особами по даній справі.

Наданими третіми особами до матеріалів справи доказами також підтверджується, на даний час проекти щодо відведення земельних ділянок у власність знаходяться на стадії виготовлення, що потребує певного часу, який законодавцем не є обмеженим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято до уваги наявність прав законного очікування третіх осіб, що виникли на підставі розпоряджень Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення частин земельної ділянки, що була об'єктом спірного договору оренди землі, який, як було встановлено під час розгляду справи, припинив свою дію на підставі чинного законодавства України.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному процесуальному документі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018 у справі №917/805/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Відродження» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 06.12.2018 у справі №917/805/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.04.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов