ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 року Справа № 904/4396/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Укртрансгаз», м. Київ

представник: ОСОБА_1, довіреність №1-487 від 14.01.2019, адвокат,

відповідач - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

представник: ОСОБА_2, довіреність №9 від 24.01.2019, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4396/18, ухвалене суддею Примак С.А., повне рішення складено 17.01.2019,

у справі про стягнення 6 235 621,55 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

26 вересня 2018 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (надалі відповідач) та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.10.2018, яка обгрунтована помилкою в позовній заяві щодо зазначення суми боргу, просило стягнути заборгованість 5 553 768,69 грн, пеню 626 986,96 грн, 3% річних 54 865,90 грн та витрати по сплаті судового збору 93 534,32 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем умов договору про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №18/33-ТКЕ-Кр від 14.12.2017 щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

У відзиві на позов від 20.11.2018 відповідач визнав суму заборгованості частково 4897007,45 грн, не погодився з розрахунком пені та 3% річних, надавши свій розрахунок, та просив зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50%, визначивши даний випадок винятковим.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4396/18 (суддя Примак С.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 2 031 603 грн 79 коп - основного боргу, 52 985 грн 08 коп - 3% річних, 605 670 грн 91 коп - пені, 40 224 грн 88 коп - судового збору. В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що матеріалами справи доведена стягнута судом заборгованість, в решті борг є сплаченим. Вказує, що позивач невірно визначив початок прострочення виконання зобоязань з оплати послуг, які відповідно до договору повинні бути оплачені до 20 числа наступного місяця.

Узагальнені доводи апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Позивач звернувся з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні основного боргу в сумі 3522164,90 грн скасувати та закрити провадження у справі в цій частині, повернути Позивачу судовий збір у сумі 52961,49 грн, витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Відповідача.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- Позивач не погоджується з рішенням суду про відмову в позові в частині 3522164,90 грн та не вирішення питання щодо повернення судового збору 52961,49 грн, оскільки суд не взяв до уваги, що на момент подання позову борг становив 5 553 768,69 грн, що не заперечувалося відповідачем, та порушив положення ст. 231 ГПК України;

- суд в своєму рішенні не встановив фактичних обставин справи, а саме факту та часу сплати боргу 3522164,90 грн, який був сплачений уже під час слухання справи, та відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, та суд безпідставно відмовив у позові;

- відповідно до ст. 123, ч. 4 ст. 231 ГПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд у звязку із закриттям провадження у справі в оспорюваній частині, повинен був вирішити питання повернення позивачу судового збору із бюджету, втім суд цього питання не вирішив, чим порушив вище наведені процесуальні норми.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4396/18. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 03.04.2019.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому по суті скарги свою позицію не висловив, вказує, що заявляв клопотання про зменшення неустойки на 50%, посилаючись на виключні обставини, та просив апеляційний суд змінити судове рішення у частині стягнення пені за неналежне виконання зобовязань та зменшити її розмір на 50%.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством «Укртрансгаз», як оператором, та Комунальним підприємствоом теплових мереж "Криворіжтепломережа", як замовником, було укладено договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами №18/33-ТКЕ-Кр від 14.12.2017, відповідно до п..2.1. якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

Тарифи, визначення вартості та порядок розрахунків за послуги визначено сторонами у розділах 7 9 договору, зокрема відповідно до п. 8.3. договору у випадку, коли споживачі замовника розраховуються з ним через поточний рахунок із спеціальним режимом використання, оплата замовником послуг транспортування здійснюється кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги транспортування в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта надання послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Умовами п. 13.5. визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк дії договору визначено з дня його укладання до 31.12.2018.

Про виконання умов договору сторонами складено та підписано акти про надання послуг з транспортування природного газу №03-18-18/33-ТКЕ-Кр від 31.03.2018 на суму 10 039 583,47 грн (надання послуг у березні 2018) та №04-18-18/33-ТКЕ-Кр від 30.04.2018 на суму 334 161,91 грн (надання послуг у квітні 2018). Всього за спірний період надано послуг на суму 10 373 745,38 грн та вказана обставина визнається сторонами.

Також сторонами визнається поступове погашення заборгованості, про що ними були складені та підписані акти звіряння розрахунків від 15.11.2018 про залишок заборгованості 4 897007,45 грн, від 20.12.2018 про залишок заборгованості 3 973 432,77 грн та від 11.01.2019, яким визначено борг 2 031603,79 грн, який і було стягнено судом першої інстанції, а в стягненні решти боргу відмовлено.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обгрунтована частково, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач вважає, що частина боргу 3522164,90 грн була сплачена вже під час розгляду справи, тому суд повинен був в цій частині закрити провадження, а не відмовляти в позові. В решті рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Статтею 162 ГПК України визначені вимоги до позовної заяви, зокрема, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. У позовній заяві можуть бути вказані і інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За загальним правилом позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач разом з поданням відзиву (ст. 80 ГПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно положень ст. 177 ГПК України завданням підготовчого провадження, зокрема, є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог, зясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

В порушення вище наведених положень процесуального закону позивач при зверненні з позовом не надав обгрунтованого розрахунку стягуваної суми боргу, а лише зазначив, що сума боргу станом на 14.08.2018 становить 5 553 768,69 грн, не надавши при цьому доказів того, яка ж сума була оплачена відповідачем та часу такої оплати.

Відповідач в свою чергу, визнаючи у відзиві на позов від 20.11.2018 заборгованість частково в сумі 4 897 007,45 грн, надав акт звіряння розрахунків від 15.11.2018 щодо вказаної суми, втім доказів оплати не надав.

В подальшому суду було надано акт звіряння від 20.12.2018 про залишок заборгованості 3 973 432,77 грн та від 11.01.2019, яким визначено борг 2 031603,79 грн, та який надано позивачем. Втім, жодних доказів щодо обставин цього боргу до цих актів звірки не додавалося. Відповідач також не надавав письмових пояснень та доказів щодо остаточної суми боргу.

Та суд першої інстанції, в порушення завдань підготовчого провадження, не зясував обставини сплати частини заборгованості в сумі 3522164,90 грн, що становить різницю між заявленою в заяві про зменшення позовних вимог сумою та зазначеною в акті звіряння розрахунків від 11.01.2019, не зібрав щодо цього належні докази.

Усуваючи вказані порушення процесуального закону та розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дослідила наданий апелянтом перелік здійснених відповідачем оплат боргу, в якому зазначено підставу операції, номер документа, суму та дату сплати, та встановила наступне: позивач звернувся до суду 26.09.2018, втім сума позовних вимог щодо боргу була визначена ним не час звернення до суду, а станом на 14.08.2018 - 5 553 768,69 грн. За період з 15.08.2018 по 25.09.2018 відповідачем було сплачено 126 984,44 грн та в цій частині суд першої інстанції правомірно відмовив в позові.

В іншій частині заборгованість в сумі 3 395 180,46 грн була сплачена під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, в частині стягнення 3 395 180,46 грн суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі, а не відмовляти в позові, здійснивши при цьому вірний розподіл судових витрат, врахувавши положення ч.3 ст.130 ГПК України, згідно яких якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд присуджує стягнення понесених ним витрат з відповідача, та врахувавши, що спір виник з вини відповідача.

За таких встановлених апеляційним судом обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не відповідає фактичним обставинам справи та прийнято з порушенням вище наведених процесуальних норм, тому в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

В іншій частині рішення суду залишається без змін, оскільки сторонами не оскаржується.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обгрунтованими частково, тому і апеляція підлягає задоволенню частково.

Посилання позивача на те, що спірна сума судового збору повинна бути повернена йому з бюджету не грунтуються на вище наведених положеннях ГПК України, та апеляційним судом відхиляються.

Щодо доводів відповідача слід зауважити наступне. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не надає пояснень щодо суті апеляційної скарги. В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апелянта не заперечував, втім підтримав доводи свого відзиву щодо не розгляду судом першої інстанції його клопотання про зменшення пені на 50%.

Як встановлено судом вище, відповідач не заявляв в суді першої інстанції окремого клопотання про зменшення пені на 50%, зазначивши про це лише у відзиві на позов.

В порушення ч.5 ст. 236, п.3.ч.4 ст. 238 ГПК України суд першої інстанції не надав оцінки цим доводам відповідача, пеню не зменшив, фактично відмовив у задоволенні цієї заяви.

Як зазначалося вище, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 269 ГПК України). Відповідач з апеляційною скаргою щодо цих обставин не звертався, тому у апеляційного суду відсутні підстави переглядати рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 129, 130 ГПК України витрати по справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4396/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4396/18 скасувати частково в частині відмови в решті позовних вимог.

В цій частині прийняти нове рішення.

Закрити провадження у справі №904/4396/18 в частині позовних вимог про стягнення боргу 3395180,46 грн.

В частині стягнення боргу 126 984,44 грн в позові відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пр. Дежньова,9, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви 50927,71 грн, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги 76391,57 грн, про що видати наказ.

В решті рішення суду залишити без змін.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 05 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна