ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2019 р. Cправа № 902/125/19

за позовом: Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного (вул. Пирогова, буд. 57, м. Вінниця, 21037)

до: Фізичної особи підприємця Явного Андрія Станіславовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 35020 грн. збитків

суддя Яремчук Ю.О.; секретар судового засідання Резніченко Ю.О.

за участю представників:

позивача: Ковальчук С.В.,

відповідача: не з'явився,

присутня: ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

19.02.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного до Фізичної особи підприємця Явного Андрія Станіславовича про стягнення 35020,00 грн. збитків.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається, на наступне: відповідно до Договору оренди транспортного засобу б/н від 15.01.2009 р. Вінницький медичний коледж ім. академіка Д.К.Заболотного передав Фізичній особі - підприємцю Явному Андрію Станіславовичу в оренду по Акту прийому-передачі від 15.01.2009 р. транспортний засіб - вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3508, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до п.13.l вказаного Договору його укладено на 10 років до 15.01.2019 р. За умовами п. 13.7 чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його укладено. Продовження терміну дії Договору його умовами не передбачено. В зв'язку з викладеним, Відповідачу листом № 885 від 10.12.2018 р. повідомлено під розпис про припинення 15.01.2019 р. дії Договору оренди транспортного засобу б/н від 15.01.2009 р. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що у разі припинення дії Договору Орендар повертає майно по акту приймання-передачі. Вказаним вище листом Позивач вимагав повернути орендоване майно (транспортний засіб - вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3508, державний реєстраційний номер НОМЕР_1) в строк до 15.01.2019 р. включно. Натомість Відповідач, всупереч наведеним нормам Договору, орендоване майно не повернув, натомість письмово листом б/н від 21.12.2018 р. повідомив про втрату (знищення) транспортного засобу. Жодних дій на врегулювання спору Відповідач не вчинив, вартість орендованого майна станом на день звернення з даним позовом не відшкодував. Таким чином, Відповідач згідно вказаного Договору оренди прийняв транспортний засіб, виключно з власної вини не забезпечив його збереження та допустив його втрату (знищення), не повернув орендоване майно орендодавцю, чим наніс Позивачу реальні збитки щонайменше у розмірі вартості втраченого майна. Для визначення реальної (ринкової) вартості втраченого майна Позивач звернувся до незалежного суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_5 (сертифікат № 1139/17, виданий ФДМ України 24.11.20 І 7р.), з яким був укладений Договір № 05-19 від 01 лютого 2019 року про надання послуг з незалежної оцінки вартості вантажного транспортного засобу. Відповідно до наданої експертом Інформаційної довідки про середню ринкову вартість транспортного засобу середньо ринкова вартість автомобіля ГАЗ-САЗ 3508 1992 року випуску в працездатному технічному стані на території України станом на 04.02.2019 р. без врахування ПДВ становить 35020,00 гривень.

Ухвалою суду від 20.02.2019 р. відкрито провадження у справі 902/125/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 13.03.2019 р.

12.03.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 02.1-34/2253/19 від 12.03.2019 р.), в якому останній проти позову заперечує та зазначив, що із зазначеною в позові сумою не згоден, і що транспортний засіб - вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3508, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 коштує дешевше. Окрім того зазначив, що позов визнає частково, а саме в сумі 15 212,00 грн в сумі балансової вартості автомобіля.

12.03.2019 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив (№ 85 від 12.03.2019 р.), в якій останній зазначив, що відповідач зобов'язаний відшкодувати збитки в сумі як це передбачено чинним законодавством України та умовами укладеного між сторонами Договору.

Ухвалою суду від 13.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/125/19 для судового розгляду по суті на 08.04.2019 р.

В судове засідання призначене на 08.04.2019 р. з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Факт належного повідомлення відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 436 від 28.03.2019 р.

Cтаттею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/125/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами у даній справі, в т.ч. ухвалою суду від 13.03.2019 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Представник позивача в ході розгляду справи заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

15.01.2009 р. між Вінницьким медичний коледжем ім. академіка Д.К.Заболотного (Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Явним Андрієм Станіславовичем (Орендар) було укладено Договір оренди транспортного засобу.

Відповідно до п.2.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: транспортний засіб - вантажний автомобіль ГАЗ -САЗ 3508; державний реєстраційний номер № НОМЕР_1; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3.

Вантажний автомобіль знаходиться на балансі Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К.Заболотного, балансова вартість якого становить 15 212,00 грн.

Майно передається в оренду з метою використання на цегельному заводі.

Між сторонами було погоджено, що Орендар вступає, у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником залишається Вінницький медичний коледж ім. академіка Д.К.Заболотного. У разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Вінницькому медичному коледжу ім. академіка Д.К.Заболотного. Орендар повертає майно Орендодавцю з моменту підписання між сторонами акта приймання передачі. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання між сторонами акту приймання - передачі.( п.п. 3.1.- 3.3. Договору).

У відповідності до п.п. 10.1., 10.2 - Договору автомобіль повинен бути повернений Орендодавцю по закінченні терміну оренди за даним Договором у справному стані з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації. Повернення автомобіля відбувається за актом.

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним Законодавством України. Спори, які виникають за цим Договором або в зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів вирішуються в судовому порядку (п.п.11.1., 11.2. Договору).

Згідно п. 13.1. Договору - цей Договір укладено строком на 10 років, що діє з 15.01.2009 р. по 15.01.2019 р. включно.

На виконання умов Договору та у відповідності до Акту прийому-передачі від 15.01.2009 р. фізичній особі - підприємцю Явному Андрію Станіславовичу передано в оренду транспортний засіб - вантажний автомобіль ГАЗ-САЗ 3508, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За умовами п. 13.7 Договору чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його укладено. Продовження терміну дії Договору його умовами не передбачено.

В зв'язку із закінченням строку дії Договору Позивач повідомив Відповідача листом № 885 від 10.12.2018 р. про припинення 15.01.2019 р. дії Договору оренди транспортного засобу б/н від 15.01.2009 року, та вказаним листом просив повернути передане в оренду майно.

Судом встановлено, що Відповідач, всупереч наведеним нормам Договору, орендоване майно не повернув. Натомість листом б/н від 21.12.2018 р. повідомив про втрату (знищення) транспортного засобу, та вказав, що у відповідності до вимог п. 6.12. Договору оренди готовий відшкодувати Орендодавцеві завдані збитки через втрату орендованого майна. Окрім того зазначив, що відповідно до п. 2.2. Договору оренди - балансова вартість автомобіля становить 15 212,00 грн, і що саме цю суму готовий відшкодовувати. Дана позиція Відповідача зокрема викладена у відзиві на позовну заяву.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на врегулювання спору зі сторони Відповідача, а саме вартість орендованого майна станом на день звернення з даним позовом не відшкодував.

Позивач в позові та в поясненнях наданих в судових засіданнях зазначає, що Відповідач згідно вказаного Договору оренди прийняв транспортний засіб, виключно з власної вини не забезпечив його збереження та допустив його втрату (знищення), не повернув орендоване майно Орендодавцю, чим наніс Позивачу збитки у розмірі вартості втраченого майна.

Для визначення реальної (ринкової) вартості втраченого майна Позивач звернувся до незалежного суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_5 (сертифікат № 1139/17, виданий ФДМ України 24.11.2017р.), з яким був укладений Договір № 05-19 від 01.02.2019 року про надання послуг з незалежної оцінки вартості вантажного транспортного засобу. Відповідно до наданої експертом Інформаційної довідки про середню ринкову вартість транспортного засобу за яким середньоринкова вартість автомобіля ГАЗ-САЗ 3508 1992 року випуску в працездатному технічному стані на території України станом на 04.02.2019 року без врахування ПДВ становить 35020,00 грн.

Оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами ст. ст. 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 798 Цивільного кодексу України - предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу. Наймач зобов'язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов'язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач( ст.ст. 799, 800, 801 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 803 Цивільного кодексу України - наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

За змістом ч.ч.1-2 cт.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитку суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності збитків, протиправності дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювана шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків завданих порушенням зобов'язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Згідно приписів ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний відшкодувати на вимогу суб'єкту завдані збитки у добровільному порядку в повному обсязі.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Вина наймача у завданні збитків презюмується і саме на нього покладено обов'язок доводити зворотне.

З умов Договору оренди транспортного засобу вбачається, що сторони узгодили, що автомобіль повинен бути повернений Орендодавцю по закінченні терміну оренди за даним Договором у справному стані з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідач (Орендар) не надав доказів виконання ним умов укладеного Договору.

Натомість матеріали справи містять докази втрати орендованого майна, що підтверджується листом Відповідача від № б/н від 21.12.2018 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні всі елементи складу цивільного правопорушення в діях Відповідача: протиправна поведінка полягає у порушенні Відповідачем вимог Договірних зобов'язань, що виявились у неповерненні орендованого майна; причинний зв'язок між збитками і протиправною поведінкою Відповідача - це втрата орендованого майна з вини останнього.

Судом встановлено, що Відповідачем не було відшкодовано Позивачу вартість втраченого майна в добровільному порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №116 від 22.01.1996 р. розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно національних стандартів оцінки. Така методика оцінки майна затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003 року, у відповідності до якої - незалежна оцінка - визначення суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на підставі договору про проведення оцінки певного виду вартості майна, крім оціночної, відповідно до національних стандартів оцінки та інших нормативно-правових актів з методичного регулювання незалежної оцінки; дата оцінки визначається з урахуванням положень ч. 3 ст. 225 Господарського кодексу України - при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Так, з метою встановлення розміру збитків, завданих в результаті втрати автомобіля, Позивач звернувся до незалежного суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_5 (сертифікат № 1139/17, виданий ФДМ України 24.11.2017р.), з яким був укладений Договір № 05-19 від 01.02.2019 року про надання послуг з незалежної оцінки вартості вантажного транспортного засобу.

Відповідно до наданої експертом Інформаційної довідки про середню ринкову вартість транспортного засобу середньоринкова вартість автомобіля ГАЗ-САЗ 3508 1992 року випуску в працездатному технічному стані на території України станом на 04.02.2019 року без врахування ПДВ становить 35020,00 грн.

Суд вважає, що порушення Відповідачем виконання умов Договору та нанесення Позивачу збитків понесених у зв'язку із втратою орендованого майна повністю доведено. Доказів, які б спростовували доводи і докази Позивача, Відповідач суду не надав.

Як визначає ст. 72 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення 35020,00 грн завданих збитків, понесених у зв'язку із втратою орендованого майна.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на Відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того з Відповідача підлягає до стягнення 350,00 грн вартість послуг з незалежної оцінки вантажного транспортного (платіжне доручення від 07.02.2019р. №28).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 Господарського - процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення Позивачем витрат з незалежної оцінки вантажного транспортного засобу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що Відповідачем не було здійснено добровільного відшкодування нанесених збитків, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на Відповідача в повному обсязі згідно із п.1 ч. 4 ГПК України.

Керуючись статтями 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Явного Андрія Станіславовича (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_2) на користь Вінницького медичного коледжу ім. академіка Д.К. Заболотного (вул. Пирогова, буд. 57, м. Вінниця, 21037, ) 35 020,00 грн збитків; 350,00 грн вартість послуг з незалежної оцінки вантажного транспортного засобу та 1921,00 грн витрат зі слати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 квітня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Пирогова, буд. 57, м. Вінниця, 21037)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)