ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа№ 911/139/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Чорногуза М.Г.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 18.03.2019

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Групп»

на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2018 (повне рішення складено 04.10.2018)

у справі №911/139/18 (суддя - Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МСБУД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Групп»

про стягнення 54 739, 24 грн за договором підряду № 0908 від 09.08.2017

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У січні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «МСБУД» (далі - ТОВ «МСБУД») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Групп» (далі - ТОВ «ВМ Групп») про стягнення заборгованості у сумі 54 739, 4 грн за договором підряду №0908 від 09.08.2017.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно ухилився від підписання акту виконаних робіт № 11 за листопад 2017 року на загальну суму 91 232, 07 грн та, відповідно, не здійснив оплату вартості підрядних робіт в розмірі 54 739, 24 грн. Мотивованої відмови від підписання акта, у встановленому договором порядку, відповідач не надав. У зв'язку з цим позивач вказаний акт підписав в односторонньому порядку із зазначенням про відмову відповідача від підписання акта та звернувся до суду про стягнення заборгованості.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.10.2018 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ВМ Групп» на користь ТОВ «МСБУД» 54 739, 24 грн заборгованості та судовий збір у сумі 1 762 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно ухилявся від підписання акту прийняття виконаних робіт та їх оплати, мотивуючи це тим, що форма акту не відповідає тій, яка вказана в договорі.

Суд першої інстанції, враховуючи, що листи скеровувались саме на адресу, яка відповідає адресі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але були повернуті у зв'язку з неотриманням адресатом, дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свою частину зобов'язання та надав відповідачу акт на підпис.

Крім того, Господарський суд Київської області виходив з того, що акт №11 за листопад 2017 року, за яким проводиться стягнення, містить всі обов'язкові реквізити первинного документа, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

У жовтні 2018 ТОВ «ВМ Групп», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ВМ Групп» на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2018 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Чорногуз О.М. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 03.12.2018. Закінчено проведення підготовчих дій.

03.12.2018 ухвалою суду апеляційної інстанції оголошено перерву у розгляді справи до 09.01.2019.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 прийнято апеляційну скаргу ТОВ «ВМ Групп» до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Чорногуз О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги ТОВ «ВМ Групп» на 06.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ «ВМ Групп» на 18.03.2019.

06.02.2019 та 18.03.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшли заяви про зупинення провадження у справі.

Також 18.03.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшли додаткові пояснення.

18.03.2019 в судове засідання з'явилися представники сторін - позивача та відповідача.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.03.2019 у задоволенні заяви ТОВ «ВМ Групп» про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/105/18 відмовлено.

Усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання було залишено без розгляду додаткові пояснення скаржника на підставі ст. 118, 207 ГПК України (оскільки подані з пропуском строку, а заяв про його поновлення не надходило).

Представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

У жовтні 2018 ТОВ «ВМ Групп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2018 та ухвалити нове - про відмову в позові. Стягнути з позивача судовий збір.

Основні доводи скаржник зводяться до того, що акт № 11 не був підписаний позивачем на момент його направлення на адресу відповідача, а тому, на думку скаржника, не відповідав умовам договору. Тому такий акт не є доказом виконання робіт.

Крім того, скаржник зазначає, що акт не містить ні дати підписання, ні дати складання, а тому спірний акт не містить обов'язкових реквізитів первинного документа.

Також скаржник посилається на те, що відповідач сплатив на користь позивача 1 139 133, 01 грн, а позивач виконав роботи на загальну суму 897 263, 18 грн, тобто заявник стверджує про наявність переплати за договором. Так, відповідач вказує, що сторони своїми діями змінили порядок розрахунків і на підтвердження цієї обставини скаржник послався на справу Господарського суду міста Києва № 911/105/18 (з аналогічним предметом спору).

Скаржник посилається на порушення ст. 853, 875 Цивільного кодексу України та ст. 323 Господарського кодексу України та справу Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 916/2847/16 (щодо підпису при оформленні правочину).

4. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

ТОВ «МСБУД» апеляційні вимоги не визнає, просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Позивачем зазначено, що акт виконаних робіт має всі необхідні бухгалтерські реквізити, а також складений у тій самій формі, в якій було укладено попередні акти, що підписані відповідачем раніше.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

09.08.2017 між ТОВ «ВМ Групп» та ТОВ «МСБУД» укладено договір підряду №0908, відповідно до якого підрядник зобов'язався виконати будівельні та бетонні роботи згідно договірної ціни та розділу проекту «Конструкція залізобетонна».

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору загальна вартість робіт складається з сум, зазначених в договірній ціні на будівництво встановленого зразка (додаток № 1), в якій вказуються ціни робіт по кожному етапу. Додаток № 1 включає вартість робіт, а також умови оплати робіт. Сторони погодили, що фінансування робіт відбувається поетапно, згідно етапів робіт, вказаних у додатку № 2.

Положенням п. 2.2. договору сторони погодили, що договірна ціна до даного договору є твердою.

Сторони, додатком № 1 до договору (договірна ціна), встановили загальну вартість робіт у розмірі 2 833 751, 17 грн.

Замовник зобов'язаний прийняти у встановленому порядку та оплатити виконані роботи, на умовах, встановлених в даному договорі (п. 4.3.2. договору).

Відповідно до п. 10.2. договору розрахунок за виконання робіт замовник проводить таким чином, що попередню оплату в розмірі 40% від суми договірної ціни замовник здійснює протягом трьох днів з дати укладання відповідного договору, а 60% від суми акту - протягом трьох днів після підписання кожного акту виконаних робіт. Ці умови договору узгоджуються з нормою ст. 854 Цивільного кодексу України (надалі ЦК - України).

Згідно з п. 11.1. договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляються актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін по кожному етапу будівництва за відповідним графіком.

Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2 в готує підрядник і надає його замовнику по кожному етапу. Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє достовірність акту приймання виконаних підрядних робіт у частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показникам якості, та, у разі відсутності недоліків, підписує його в межах цього ж строку і оплачує його (п. 11.2. договору).

Пунктом 11.3. договору сторони узгодили, що у разі виявлення недоліків у роботі замовник письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, направляє мотивоване заперечення проти підписання акту приймання виконаних будівельних робіт та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов'язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання обов'язків сторін по даному договору та підписання акта державної (робочої) комісії з прийняття об'єкта в експлуатацію, затвердженого в установленому порядку і до закінчення гарантійних строків, встановлених даним договором, або чинним законодавством (п. 17.1. договору).

Суд першої інстанції встановив, що 30.11.2017 ТОВ «МСБУД» направлено засобами поштового зв'язку на адресу ТОВ «ВМ ГРУПП» (згідно з даними ЄДР) акт виконаних робіт №11 за листопад 2017 року, однак поштове відправлення не було вручене відповідачу і повернулось позивачу 04.01.2018 з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, судом встановлено, що дата отримання відповідачем акту є 04.01.2018, а тому згідно з пунктом 11.2. договору кінцевий строк для підписання акту № 11 за листопад 2017 року - 12.01.2018.

Суд першої інстанції встановив, що скаржник ухилився від отримання акту №11 (за адресою зазначеною в ЄДР), мотивуючи це зокрема тим, що форма вищезазначеного акту не відповідає формі акту КБ-2В, яка погоджена сторонами в умовах договору.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач здійснював оплату за договором в період з 09.08.2017 по 20.11.2017, що підтверджується наданими платіжними дорученнями, тобто оплати спірного акту № 11 не було.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Між сторонами склалися договірні правовідносини, з договору підряду. Спір у справі стосується виконання замовнику обов'язку з оплати виконаних робіт.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту договору вбачається, що він за своєю правовою природою є договором підряду, а відтак правовідносини, які виникли у зв'язку з його виконанням, регулюються положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України).

В силу приписів ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 916/2726/17.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акта та скріпити запис про це своїм підписом.

При цьому, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у т.ч. шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що законом передбачено можливість складання акту та підписання його підрядником в односторонньому порядку, що спрямовано на захист інтересів підрядника, якщо замовник безпідставно ухиляться від належного прийняття виконаної роботи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірний акт № 11 за листопад 2017 року 30.11.2017 засобами поштового зв'язку направлявся позивачем на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовим чеком (т. 1, а. с. 27), проте дане відправлення, як не вручене відповідачу, повернулось позивачу 04.01.2018 з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (т. 1, а. с. 28).

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вноситься до відомостей про цю юридичну особу. Зі змісту ч. 4 ст. 17 вказаного Закону вбачається, що державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних наслідків (зокрема неотримання поштової кореспонденції).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, надіслання повідомлення (акту) на адресу, яка містяться в Єдиному державному реєстрі можна вважати належним виконанням зобов'язання сторони з повідомлення (надання) необхідної інформації (документів). До того ж, саме таку адресу скаржник зазначив у договорі підряду.

Таким чином, датою отримання відповідачем акту є 04.01.2018, а тому згідно з п. 11.2. договору кінцевий строк для підписання акту № 11 за листопад 2017 року - 12.01.2018.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач належним чином виконав свою частину зобов'язання та надав відповідачу акт на підпис, однак відповідач ухилився від його підписання, а відповідно і від прийняття визначених у ньому робіт, з урахуванням того, що навіть на стадії апеляційного перегляду скаржник заперечував проти його підписання через недотримання форми.

При цьому, ані умовами договору, ані чинного законодавства конкретно не встановлено послідовності проставлення підписів на відповідних актах виконаних робіт (та їх кількості), а лише визначено, що підрядник скріплює своїм підписом відповідний акт разом із зазначенням про відмову замовника від його підписання, у випадку ухилення замовника від підписання цього документу. А тому посилання скаржника на надіслання не підписаного акту відхиляється судом як безпідставне.

Щодо тверджень скаржника про невідповідність форми акту № 15 формі акту КБ-2в, слід зазначити таке.

Форма акта приймання виконаних будівельних робіт № КБ-2в має статус примірної форми, яку наведено в додатку Т до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затвердженому наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 № 293 (далі - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Цей стандарт носить обов'язковий характер при визначенні вартості будівництва об'єктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії (п. 1.2. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Отже, підрядники, які отримують оплату з названих джерел, зобов'язані оформляти акт приймання виконаних робіт встановленої форми.

Відповідно, при отриманні оплати з інших джерел підрядник має право приймання-передачу виконаних робіт оформити відповідним актом, зміст якого повинен відповідати вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У листі Міністерства фінансів України від 10.08.2004 №31-04200-10-10/14432 зазначено, що акт виконаних робіт повинен містити інформацію про дату, види, обсяги та вартість виконаних робіт. Дослідивши акт №11, суд апеляційної інстанції вважає його належним та допустимим доказом у даній справі, оскільки в акті №11 наявна така обов'язкова інформація як дата, види, обсяги та вартість виконаних робіт.

При цьому, спірний акт №11 містить найменування та кількість виконаних робіт (у розділі акта «Найменування робіт» зазначено - Розділ 9. «Прямки рампи», аналогічний тому, який погоджено сторонами в додатку № 1 до договору «Договірна ціна». За змістом акта вбачається, що підрядником виконано наступні роботи: 9.1 «Улаштування з/б днища», 9.2 «Улаштування з/б стін», 9.3 «Виготовлення закладних деталей ЗД-1, ЗД-2», 9.4 «Установлення закладних деталей вагою понад 20 кг», 9.5 «Гідроізоляція обмазувальна в 2 шари». Наведені види робіт повністю відповідають етапам, обумовленим сторонами в Розділ 9. «Прямки рампи» додатку № 1 до договору «Договірна ціна»).

Також у вказаному акті зазначено і період виконання (листопад 2017 року).

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що акт прийому-передачі виконаних робіт фіксує здійснення господарської операції, найменування та перелік наданих послуг (виконаних робіт), їх вартість, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що цей акт є первинним обліковим документом, який свідчать про надання відповідачем обумовлених договором послуг (робіт) та прийняття вказаних послуг (робіт) замовником, а також містить обов'язкові реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, під час виконання договору № 0908 від 09.08.2017 відповідачем підписувались акти виконаних робіт № 1-10, складені за формою аналогічною формі акту №11, копії яких містяться в матеріалах справи, а відповідність (невідповідність) форми акта виконаних робіт умовам договору, за відсутності мотивованих заперечень замовника та доказів невиконання робіт, не є підставою для звільнення замовника від обов'язку розрахуватися з підрядником за відповідні роботи.

При цьому, умовами укладеного договору не передбачено необхідності здачі-прийняття проміжних робіт саме за актом форми КБ-2В. Такий порядок приймання-передачі робіт лише встановлено п. 11.2 договору щодо приймання-передачі робіт за кожним етапом будівництва. Доказів того, що визначені у спірному акті роботи були передані саме за результатами закінчення певного етапу будівництва - матеріали справи не містять. Згідно з п. 4.3.6 підписання актів виконаних робіт відповідно до фактично виконаних обсягів робіт. Тому посилання скаржника на невідповідність акту № 11 формі КБ-2В відхиляються судом як необґрунтовані.

До того ж, п. 10.2.2 договору не містить положень про те, що оплаті у розмірі 60% від вартості підлягають тільки роботи, визначені у актах форми КБ-2В.

Крім того, факт виконання визначених у спірному акті робіт в т.ч. зафіксовано у загальному журналі робіт № 1 (т. І, а. с. 63 - 76).

Щодо доводів відповідача про відсутність заборгованості за спірним актом слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.19 та п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник.

Згідно з додатком № 1 «Договірна ціна» до договору, всього за договором договірна ціна складає 2 833 751, 17 грн.

Умовами договору передбачено, що попередню оплату в розмірі 40% від суми договірної ціни замовник здійснює протягом 3 днів з дати укладення даного договору (пункт 10.2.1. договору).

Протягом 3 днів після підписання кожного акту виконаних робіт замовник оплачує підряднику проміжні оплати в розмірі 60% від суми такого акту (пункт 10.2.2. договору).

До початку виконання робіт замовник мав сплатити за договором аванс в сумі 1 133 500, 46 грн. (40% від ціни договору 2 833 751,17 грн.). Факт оплати відповідачем авансу сторонами не заперечується.

З наданих платіжних доручень вбачається, що відповідач здійснював оплати за договором в період з 09.08.2017 по 20.11.2017 (т. І, а. с. 140 - 148).

Відповідно до п. 10.2.2 договору протягом трьох днів після підписання кожного акту виконаних робіт замовник оплачує підряднику проміжні оплати в розмірі 60% від суми такого акту.

Загальна вартість виконаних робіт по акту № 11 за листопад 2017 року становить 91 232, 07 грн, а відтак, 60% від цієї суми становить 54 739, 24 грн.

Копії наявних у матеріалах справи платіжних доручень у призначенні платежу посилань на оплату саме акту № 11 за листопад 2017 року не містять.

Крім того, можливість зарахування авансового платежу (п. 10.2.1) у рахунок проміжних платежів у розмірі 60% від акту (п. 10.2.2) договором не передбачено. Право відповідача на повернення попередньої оплати у випадку її невикористання може бути захищене шляхом пред'явлення окремого позову.

Посилання скаржника на судові рішення Господарського суду Київської області та постанову Київського апеляційного господарського суду у справі № 911/105/18, як на підтвердження факту зміни порядку розрахунків за договором підряду відхиляються з огляду на те, що вказані судові акти скасовано постановою Верховного Суду від 20.12.2018. Зокрема, суд касаційної інстанції виходив з того, що умовами договору визначено порядок виникнення зобов'язань відповідача з оплати позивачу грошових коштів, зокрема, як зазначено вище, п. 10.2.1 договору встановлює зобов'язання відповідача сплатити позивачу 1 133 500,46 грн як аванс (40% від 2 833 751,17 грн), а п. 10.2.2. встановлює зобов'язання відповідача сплатити 60% від суми кожного акта протягом трьох днів з дати підписання кожного акта. Що повністю узгоджується з висновками, зробленими у даній справі.

Враховуючи викладене та відсутність доказів оплати виконаних позивачем робіт за актом №11 за листопад 2017 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову ТОВ «МСБУД» про стягнення заборгованості з відповідача.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ Групп» на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2018 у справі №911/139/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2018 у справі №911/139/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМ Групп».

4. Матеріали справи №911/139/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку у порядку, передбаченому ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 09.04.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.Г. Чорногуз

С.А. Пашкіна