ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.04.2019 Справа № 920/1019/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши матеріали справи № 920/1019/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Инеко (40021, м. Суми,

вул. Герасима Кондратьєва, буд. 165/57, )

до відповідача: Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Садова, 33, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідачів ОСОБА_2 (довіреність № 06.01-27/1 від 09.01.2019).

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 15.06.2018 року викладеного у протоколі № 1 Засідання комісії з розгляду заяв про оскарження результатів перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу від 15.06.2018 року про залишення без змін висновків акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 165/57 та акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 165/59.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.01.2019 у справі № 920/1019/18 було призначено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 31.01.2019.

28.01.2019 відповідачем подано до суду відзив № 35/19 юр від 25.01.2019 на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та в задоволенні позову просить відмовити.

05.02.109 протокольною ухвалою суду оголошено перерву в підготовчому засіданні на 12.02.2019.

12.02.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 12.02.2019 відкладено підготовче засідання на 05.03.2019.

05.03.2019 протокольною ухвалою суду оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.03.2019.

Ухвалою суду від 05.03.2019 задоволено спільне клопотання сторін про продовження строку підготовчого засідання на 30 днів та продовжено підготовче провадження з 10.03.2019 по 09.04.2019.

14.03.2019 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів.

14.03.2019 позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів у відповідача.

Ухвалою суду від 14.03.2019 клопотання позивача ТОВ "Инеко" про долучення доказів (вх. 1975 від 14.03.2019) - залишено без розгляду, докази, додані до вказаного клопотання до розгляду не прийняти, а також в задоволенні клопотання позивача ТОВ "Инеко" про витребування доказів (вх. № 713к від 14.03.2019 )- відмовлено.

В судовому засідання 02.04.2019 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити.

В судовому засіданні 02.04.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені усі належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2016 між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та ТОВ «Инеко» укладено два договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, шляхом викупу, а саме:

- нежитлового приміщення площею 1300,8 кв.м. по вул. Герасима Кондратьєва, 165/57;

- нежитлового приміщення площею 1062 кв.м. по вул. Герасима Кондратьєва, 165/59.

Рішенням Сумської міської ради від 04.05.2016 №735-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року № 254МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності» Управління майна комунальної власності Сумської міської ради реорганізоване шляхом приєднання його до новоствореного департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (далі - Положення) департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (далі - Департамент) є виконавчим органом Сумської міської ради, їй підзвітний та підконтрольний. Пунктом 1.4 Положення визначено, що Департамент здійснює управління майном комунальної власності територіальної громади міста Суми (далі - майно комунальної власності) та забезпечує реалізацію державної політики у сфері регулювання земельних відносин у межах, визначених Сумською міською радою та цим Положенням, і є її уповноваженим органом з питань управління майном комунальної власності та земельними ресурсами. Згідно з пунктом 1.8. Департамент є правонаступником управління майна комунальної власності Сумської міської ради по всіх майнових та немайнових правах та обовязках.

Відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» та Порядку контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації державними органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України №631 від 10.05.2012 договір купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення площею 1062,0 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 165/59 та договір купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення площею 1300,8 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 165/57, укладені між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та ТОВ «Инеко» знаходяться на контролі департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

На виконання повноважень органу приватизації Департаментом здійснено перевірки виконання умов вищевказаних договорів.

За результатами перевірок, складені акти поточних перевірок від 23.03.2018.

Зокрема, акт поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 1062,0 кв. м. по вул.. Герасима Кондратьєва, 165/59 від 23.03.2018, в якому комісія зробила наступний висновок: Умови договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 1062,0 кв. м. у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 165/59 від 17.02.2016 станом на 23.03.2018 виконано не в повному обсязі (відповідно до листа управління державного архітектурно-будівельного контролю СМР виявлені порушення містобудівного законодавства, містобудівної документації, будівельних норм під час виконання будівельних робіт, не укладений договір оренди земельної ділянки, не укладені договори з постачальниками комунальних послуг).

За актом поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 1300,8 кв. м. по вул. Герасима Кондратьєва, 165/57 від 23.03.2018, комісія зробила наступний висновок: Умови договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 1300,8 кв. м. у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 165/57 від 17.02.2016 станом на 23.03.2018 виконано не в повному обсязі (відповідно до листа управління державного архітектурно-будівельного контролю СМР виявлені порушення містобудівного законодавства, містобудівної документації, будівельних норм під час виконання будівельних робіт, не укладений договір оренди земельної ділянки, не укладені договори з постачальниками комунальних послуг).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Инеко» не погодившись із висновками викладеними у актах надіслало повідомлення від 18.05.2018 про незгоду з прийнятим рішенням органу приватизації.

За результатами розгляду заяви Позивача відповідною комісією Департаменту, як органу приватизації прийнято рішення у формі протоколу №1 від 15.06.2018 про залишення актів перевірок без змін.

Порядок оскарження результатів перевірки виконання умов договору купівлі-продажу обєкта приватизації у державному органі приватизації, затверджений наказом Фонду державного майна України 07.04.2005 № 878 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.04.2005 за № 436/10716 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, останній визначає, як власник об'єкта приватизації, придбаного за договором купівлі-продажу, та/або підприємство, майно або акції якого є об'єктом купівлі-продажу за зазначеним договором, а також інша фізична або юридична особа (далі - заявник) може оскаржити результати перевірки виконання умов договору купівлі-продажу, здійсненої державним органом приватизації.

Порядок визначає процедуру:

5.1.2. подання заяви про оскарження результатів перевірки виконання умов договору купівлі-продажу об'єкта приватизації (далі - заява);

5.1.3. розгляду заяви в органі приватизації;

прийняття рішення органом приватизації щодо питання, порушеного в заяві, та інформування заявника про прийняте рішення;

5.1.4. подальших дій заявника в разі незгоди з рішенням, прийнятим органом приватизації.

Порядок розгляду заяви про оскарження результатів перевірки визначено у розділі 3 Порядку.

Розгляд заяви здійснюється комісією протягом 10 робочих днів від дня отримання головою комісії пропозиції про винесення питання на розгляд комісії (п. 3.5. Порядку).

За результатами розгляду комісія може прийняти одне з таких рішень:

5.1.5. скасувати в певній частині висновки, викладені в акті, та призначити проведення додаткової (повторної) перевірки й особу, яка здійснюватиме перевірку;

5.1.6. скасувати в певній частині висновки, викладені в акті, без призначення додаткової (повторної) перевірки;

5.1.7. скасувати акт повністю, призначити проведення додаткової (повторної) перевірки й особу, яка здійснюватиме перевірку;

5.1.8. залишити акт перевірки без змін;

5.1.9. інше рішення.

Рішення комісії оформлюється протоколом, який підписується всіма присутніми на засіданні особами, що входять до складу комісії, та затверджується головою. У разі необхідності за результатами розгляду питання комісією готується наказ органу приватизації (п. 3.8. Порядку).

За загальним правилом підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції. Обов'язковою умовою визнання будь-якого акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з моменту придбання приміщення не використовуються для провадження будь-якої діяльності. Тобто, позивач не мав потреби узгоджувати з відповідними службами міста його функціональне використання. Крім того, позивачем було розпочато реконструкцію вказаних обєктів. На виконання п. 5.1.3 вказаних Договорів реконструкція по обом вказаним вище обєктам була узгоджена шляхом подання декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ54 від 22.05.2017 на обєкт Реконструкція нежитлових приміщень під багатоквартирний житловий будинок за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 165/57 та декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ15 від 22.05.2017 року на обєкт Реконструкція нежитлових приміщень під багатоквартирний житловий будинок за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 165/59.

З матеріалів справи вбачається, що Договори від 17.02.2016 купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 165/59 та за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьева, 165/57, шляхом викупу містять розділ V «Обовязки покупця», в якому зазначено, що покупець зобовязаний:

« 5.1.1.В установлений цим Договором строк сплатити ціну продажу Обєкта приватизації з урахуванням податку на додану вартість.

5.1.10. В установлений цим Договором строк прийняти Обєкт приватизації.

5.1.11. Функціональне використання Обєкта приватизації обовязково узгоджувати з відповідними службами міста.

5.1.12. Протягом року після підписання договору купівлі - продажу врегулювати земельні відносини згідно з діючим законодавством.

5.1.13. Укласти договори з постачальниками комунальних послуг та з підприємством, яке надає експлуатаційні послуги та послуги, повязані з утриманням місць загального користування, в місячний термін з моменту набуття права власності.

5.1.14. Утримувати Обєкт приватизації у належному санітарному, протипожежному і технічному стані т нести всі витрати, пов'язані з цим, та забезпечувати його охорону.

5.1.15. Надавати Продавцю необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов цього Договору. Не перешкоджати Продавцю у здійсненні контролю за виконанням умов цього Договору.

5.1.16. Подальше відчуження Об'єкта приватизації можливе лише за умови збереження для нового власника зобов'язань, визначених у пункті 5.1 Договору, виключно за згодою органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

5.1.17. У разі подальшого відчуження приватизованого об'єкта новий власник Об'єкта приватизації зобов'язаний у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на Об'єкт приватизації подати органу приватизації копії документів, що підтверджують його право власності.

5.1.18. Договори про подальше відчуження Об'єкта приватизації, обтяженого зобов'язаннями, що визначені у Договорі, підлягають нотаріальному посвідченню та у випадках, передбачених законодавством, - державній реєстрації.

5.1.19. Відсутність погодження органом приватизації подальшого відчуження Об'єкта приватизації є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними.»

Департаментом здійснені перевірки виконання умов договору купівлі - продажу від 17.02.2016 р. нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва 165/57 та виконання умов договору купівлі-продажу від 17.02.2016 р. нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Г.Кондратьєва 165/59

В ході перевірки було встановлено, що ТОВ «Инеко» виконані не в повному обсязі пункти 5.1.4., 5.1.5., 5.1.6., вищезазначених договорів купівлі - продажу, а саме:

5.1.4. земельні відносини в стадії врегулювання, не завершена процедура укладення договору оренди земельних ділянок;

5.1.5. - не укладено договори про постачання електричної енергії та теплопостачання, оскільки нежитлові приміщення знесено та відсутні інженерні мережі. Розроблений та затверджений проект на зовнішні мережі водопроводу та каналізації. Укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 02.03.2016 р. № ЮО-3 4/340 з ТОВ «А-Муссон» та договір про закріплення території міста Суми по утриманню належному санітарно-технічному стані від 09.03.2016 № 14;

5.1.6 - укладено договір охорони від 14.06.2017.

Аналізуючи спірні акти суд приходить до висновку, що комісією зазначено не укладення договору оренди земельної ділянки та не укладення договорів з постачальниками комунальних послуг.

Щодо виконання позивачем п. 5.1.5. Договорів то суд дійшов висновку про те що, позивач уклав усі ті договори з постачальниками комунальних послуг, послуги яких необхідні для цих обєктів на даному етапі. Зокрема, договір ЮО-34/340 від 2.03.2016 про надання послуг з вивезення побутових відходів з ТОВ "А-Муссон"; Договір №14 від 09.03.2016р. про закріплення території м. Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані з Управлінням" інспекція з благоустрою м.Суми" СМР; отримані технічні умови КП «Міськводоканал» на приєднання нежитлових приміщень до водопровідних та каналізаційних мереж; розроблений та затверджений робочий проект на зовнішні мережі водопроводу та каналізації.

Вимога укласти договори на постачання електричної енергії та теплопостачання не порушена позивачем, оскільки обовязок укласти договір електропостачання не передбачений п. 5.15 Договорів, а договір теплопостачання не міг бути укладений, так як рівень потреб благоустрою відповідних об'єктів не потребував укладення таких Договорів об'єкти знаходяться на реконструкції.

Стосовно виконання позивачем п. 5.1.6 Договорів, то суд також дійшов висновку, що порушення вказаного пункту відсутні - позивачем укладено договори охорони та утримання у належному протипожежному і технічному стані нежитлових приміщень від 14.06.2017.

Щодо виконання позивачем п. 5.1.4 Договорів, то суд дійшов висновку, що наявні порушення відповідачем вказаного пункту.

Пункт 5.1.4 Договорів не містить конкретної вказівки, щодо укладення договору оренди земельної ділянки, а лише зазначено, що необхідно врегулювати земельні відносини згідно із діючим законодавством.

Відповідно до норм Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи на землі державної або комунальної власності можуть набувати право власності або право користування земельними ділянками.

На думку суду, відповідно до п. 5.1.4 Договорів позивач повинен був набути або право власності на земельну ділянку або укласти договір на право користування земельною ділянкою, а тому доводи позивача про відсутність обовязку укласти договір є необгрунтованими.

В той же час, як зазначає позивач, відповідач не повідомив позивача, на момент укладання вказаних вище Договорів, що він не оформив земельну ділянку на якій розташовані вказані вище об'єкти за собою.

Суд погоджується з доводами позивача, що через невжиття саме відповідачем заходів по оформленню земельної ділянки позивач позбавлений юридичної можливості укласти договір оренди чи викупити вказану земельну ділянку. Позивач вжив заходів спрямованих на врегулювання земельних відносин. 13.04.2016 позивачем були подані заяви до Сумської міської ради про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду; укладений договір на виконання проекту землеустрою; 23.05.2016, відповідно до ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України, отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою. В процесі розробки проектів землеустрою були виявлені факти, за якими земельні ділянки на даний час не можуть бути надані Сумською міською радою в оренду, про що повідомлено Сумського міського голову 15.09.2016 (листи № 17/09 та 18/09).

Окрім цього, з матеріалів справи, а саме листа вих № 17/09 від 15.09.2016 ТОВ "Инеко" вбачається, що земельна ділянка під нежитловими будинками за адресою м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 165/57 та м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 165/59 станом на 15.09.2016 перебуває на обліку та балансі КЕВ м. Полтава згідно форми 405 «відомість наявності та використання земельних ділянок» загальною обліковою площею 56,794 га у військовому містечку № 1 Сумського гарнізону за місцем розташування: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 165. Оформлений державний акт на право постійного користування землею без номера від 1976 року на загальну площу 77,17 га у 3-х військових містечках, виданий (колишньому) Сумському вищому артилерійському командному двічі Червонопрапорному училищу ім. М.Ф. Фрунзе.

Отже, умови Договорів фактично виконані позивачем не в повному обсязі, а саме не виконано п. 5.1.4, в той час, як Договори підлягали обовязковому виконанню.

Хоча відсутність можливості врегулювати земельні відносини викликана саме відповідачем, в той же час, позивач мав право ініціювати внесення змін до Договору, шляхом виключення спірного пункту з Договорів або притягнення відповідача до відповідальності за невиконання умов Договорів, що позивачем зроблено не було.

Тому, підстав для визнання зобовязань, визначених Договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.02.2016, виконаними не вбачається, у звязку з чим вимога про визнання протиправними та скасування рішення комісії Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 15.06.2018 року викладеного у протоколі № 1 «засідання комісії з розгляду заяв про оскарження результатів перевірок виконання умов договорів купівлі-продажу» від 15.06.2018 року про залишення без змін висновків акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Кондратьєва, 165/57 та акту поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу від 17.02.2016 нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Кондратьєва, 165/59, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. І ст.8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права.»

В силу положень ч. І ст.129 Конституції України, ч. 1 ст.2, ч. 1 ст.6, ч. 2 ст.48 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.1 ч.3 ст. 2, ч. 1 ст. 11 ч. 1 ст. 236 чинного Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у п.п.4.1. п.4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) по справі N 1-33/2004 від 2 листопада 2004 року, відмітив наступне:

«Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30 січня 2003 року N З-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.»

Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах N1-10/2004 від 1 грудня 2004 року та N1-9/2005 від 24 березня 2005 року.

Відповідно до п.п.41, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), «Верховенство права» одним з обов'язкових елементів поняття «верховенство права» є «заборона свавілля», який означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необгрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Суд не може робити висновки на підставі припущень чи ймовірності існування певних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, згідно до п. 58 Рішення Європеського суду з прав людини у справі «Серявін протии України», яке є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з рав людини», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів відповідача, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача у разі відмови йому у позові.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 09.04.2019.

Суддя ОСОБА_3