СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. Справа № 905/1903/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М. , суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

представники сторін в судове засідання не зявилися;

розглянувши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Словянської міської ради, м.Словянськ,

на додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 (суддя Зекунов Е.В.), ухвалене в м. Харкові об 11 год. 10хв., повний текст якого складений 22.01.2019,

у справі №905/1903/18,

за позовом: Приватного підприємства Слав-транс, м. Словянськ,

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради, м. Словянськ,

про стягнення витрат на пільговий проїзд у розмірі 1250241,14грн,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство Слав-транс звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради про стягнення заборгованості за договором про фінансування компенсаційних витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян від 01.10.2015 №08-71/101.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.12.2018 у справі №905/1903/18 позов задоволено повністю; стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради на користь Приватного підприємства Слав-транс заборгованість за надані послуги з перевезення пільгової категорії населення у розмірі 1250241,14грн, у тому числі: заборгованість за надані послуги з перевезення пільгової категорії населення на приміських маршрутках у сумі 889260,00грн; інфляційні втрати у сумі 287818,14грн; 3% річних у сумі 73163,00грн; а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 18753,62грн (а.с.73-76).

Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у даній справі (з урахуванням ухвали місцевого господарського суду від 14.03.2019) стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради на користь ПП Слав-транс витрати на правову допомогу у розмірі 16549грн (а.с.105-107, 134).

Додаткове рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 123, 126, 221, 224 ГПК України, статтю 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» мотивоване тим, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15400грн, повязані з розглядом справи №905/1903/18, є обґрунтованими та пропорційними до предмету спору з урахуванням ціни позову, співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Управління соціального захисту населення Словянської міської ради з ухвалою місцевого господарського суду не погодилося та 11.02.2019 звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу (додаткове рішення) Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі №905/1903/18.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що він не міг подати відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки ні заяву, ані розрахунок розміру витрат позивача він не отримував, у звязку з чим просив місцевий господарський суд перенести розгляд справи. Також зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час. Крім того, при прийнятті оскаржуваного судового рішення суд не врахував, що відповідач є неприбутковою організацією.

У відзиві від 27.03.2019 ПП Слав-транс просить просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/1903/18. При цьому зазначає, що позивачем до суду першої інстанції наданий детальний розрахунок витрат на правову допомогу з зазначенням витраченого часу на проведення кожної окремої дії, а також договір про надання правової допомоги, додаток до договору, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату послуг адвоката. Крім того, вказує на те, що відповідачем не надано суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а також не надано доказів неспівмірності таких витрат з урахуванням ціни позову та складності справи. На думку позивача, розрахунок витрат на правничу допомогу є реальним та обґрунтованим.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.148,155), проте не скористалась своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обовязковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Приватне підприємство Слав-транс звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради про стягнення заборгованості за договором про фінансування компенсаційних витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян від 01.10.2015 №08-71/101.

Ухвалою Господарського суду Донецької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1903/18 (а.с.1).

19.12.2018 позивач в порядку частини 8 статті 129 ГПК України звернувся до місцевого господарського суду з заявою про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. При цьому зазначив, що розрахунок витрат та підтверджуючі документи будуть надані найближчим часом (а.с.70).

Ухвалою місцевого господарського суду від 20.12.2018 у даній справі, в порядку статті 221 ГПК України повідомлено сторін про розгляд заяви ПП «Слав-транс» про вирішення питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у справі №905/1903/18 в судовому засіданні, призначеному на 08.01.2019 (а.с.77).

21.12.2018 позивачем надіслані суду першої інстанції документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме: розрахунок суми судових витрат від 21.12.2018, акт виконаних робіт від 20.12.2018, договір про надання правової допомоги від 25.09.2018, квитанція від 20.12.2018 на оплату послуг з надання правової допомоги за договором від 25.09.2018 та фіскальний чек на оплату бензину (а.с.78-86).

08.01.2019 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з ненадходженням заяви позивача та доданих до неї документів (а.с.90).

Ухвалою суду першої інстанції від 08.01.2019 у цій справі відкладено розгляд заяви ПП «Слав-транс» про стягнення судових витрат на правничу допомогу на 22.01.2019 (а.с.92).

21.01.2019 позивачем надані суду першої інстанції докази надіслання відповідачеві розрахунку судових витрат, акту виконаних робіт, договору та додатку до нього, а саме: опис вкладення, фіскальний чек та експрес-накладну (а.с.100-104).

21.01.2019 відповідачем повторно подано клопотання про перенесення розгляду справи з аналогічних підстав (а.с.95,96).

22.01.2019 місцевим господарським судом ухвалене додаткове рішення з підстав, зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду таке.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За приписами статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до частини 1, пунктів 1,4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1-4 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 вказаної статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

З наведеної норми права та загальних принципів господарського судочинства, визначених статтями 2, 13 ГПК України, вбачається, що суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката виключно за клопотанням іншої сторони, яке буде належним чином обґрунтовано щодо неспівмірності витрат сторони на правничу допомогу.

Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат. Частиною 1 вказаної статті визначений порядок розподілу судового збору. Частиною 4 - інших судових витрат, повязаних з розглядом справи. Так, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

21.12.2018 позивачем до матеріалів справи надані документи, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що 25.09.2018 між ПП «Слав-Транс» (клієнтом) та адвокатом ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат приймає на себе зобовязання надавати клієнту необхідну правову допомогу, зокрема, в судах. За надану правову допомогу клієнт зобовязаний виплатити адвокату гонорар, розмір якого узгоджується сторонами. Факт надання адвокатських послуг та їх оплата підтверджуються актом виконаних робіт від 20.12.2018, у якому наданий детальний опис наданих послуг, квитанцією від 20.12.2018, якою підтверджується оплата позивачем наданих послуг. Також позивачем надано фіскальний чек на підтвердження витрат адвоката, повязаних з придбанням бензину для проїзду 19.12.2018 з м. Славянська до м. Харкова (а.с.79-83).

Отже, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у звязку з їх неспівмірністю місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської ради на користь Приватного підприємства Слав-транс витрат на правову допомогу у розмірі 16549,00грн, які підтверджені належними доказами, та про відмову у стягненні 250,00грн поштових та канцелярських витрат за відсутності належних доказів на їх підтвердження.

Доводи відповідача про те, що він не зміг подати відзив на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки не отримував ні заяву, ані розрахунок розміру витрат, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав: по-перше, матеріали справи містять докази надіслання відповідачеві розрахунку судових витрат, акту виконаних робіт, договору та додатку до нього, а саме: опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек (а.с.102,103); по-друге, ухвалою місцевого господарського суду від 20.12.2018 сторін було повідомлено про розгляд заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, яка отримана відповідачем 26.12.2018, однак розгляд справи ухвалою місцевого господарського суду відкладений на 22.01.2019 саме за клопотанням відповідача з підстав ненадходження йому заяви ПП «Слав-транс». Отже, відповідач, який відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України має належним чином користуватися своїми правами, мав можливість та достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката за наявності обєктивних підстав.

Проте, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем не було подано суду першої інстанції, як і суду апеляційної інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що за приписами статті 2 ГПК України основними завданнями господарського судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач в апеляційній скарзі за наявності отриманого ним розрахунку суми судових витрат та доказів на їх підтвердження не наводить жодного доводу неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги, а лише наводить норми ГПК України та рішення Європейського суду з прав людини і Верховного Суду, при цьому не робить жодних висновків.

У постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 922/749/18 та оглядовому листі судової практики Верховного Суду щодо представництва інтересів учасників справи та самопредставництва в господарському процесі зазначено, що керуючись принципом змагальності сторін у господарському судочинстві відповідно до статті 13 ГПК України, суд при здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не зменшує з власної ініціативи розмір таких витрат, оскільки обов'язок доведення їх неспівмірності у розумінні положень частини четвертої статті 126 ГПК України покладено на сторону, яка за результатами розгляду справи по суті повинна понести тягар компенсації таких витрат іншій стороні у справі, яка їх сплатила.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач є неприбутковою організацією, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить особливостей розподілу судових витрат та визначення їх розміру щодо неприбуткових організацій.

Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час, однак за імперативними приписами статті 126 ГПК України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а отже саме на відповідача покладений обовязок доведення неспівмірності витрат позивача.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення господарський суд Донецької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі № 905/1903/18- без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 233, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Словянської міської ради, м.Словянськ, залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі №905/1903/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 12.04.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза