ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу за підсудністю

"08" квітня 2019 р.Справа № 922/947/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали позовної заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро"
про стягнення 41849,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 32257,21 грн., пені в розмірі 5755,00 грн., 3% річних в сумі 718,49 грн. та 3119,25 грн. інфляційних втрат за договором суборенди № 01/12-17-1 від 01.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" умов договору суборенди в частин своєчасної оплати за користування нежитловим приміщенням, яке розташоване за адресою: 63722, Харківська область, Куп`янський район, с. Кучерівка, вул. Озерна, буд. 67.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що позовна заява подана із порушенням правил територіальної підсудності з огляду на наступне.

Положеннями ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Порядок визначення територіальної підсудності господарських справ, закріплений в статтях 27-30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

В обґрунтування визначення позивачем підсудності даного позову господарському суду Харківської області, заявник посилається на те, що нежитлові приміщення, які перебувають у користуванні відповідача знаходяться за адресою: 63722, Харківська область, Куп`янський район, с. Кучерівка, вул. Озерна, буд. 67.

У зв`язку з наведеним, заявник посилається на ч. 3 ст. 30 ГПК України та вказує, що підсудність у даному спорі визначається за правилами виключеної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Крім того, заявник посилається на постанови Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 року у справі № 640/16548/16-ц, в яких зазначено про те, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

Проте суд не погоджується із наведеною позицією заявника, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох обєктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

До позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, зокрема, належать позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором суборенди № 01/12-17-1 від 01.12.2017 року, тобто спір стосується виконання господарського-договірних зобов'язань, а не здійснення правомочностей щодо володіння, користування або розпорядження нерухомим майном, тому правило виключної підсудності в даному випадку не застосовується.

З наданого позивачем договору суборенди не вбачається, що його умовами передбачено сплату орендних платежів саме за місцезнаходженням об`єкта суборенди.

Таким чином, місце розташування об'єкта оренди не є у даному випадку місцем виконання зобов'язань Орендаря за договором за змістом наведеної норми ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Отже, спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору суборенди нерухомого майна не містять жодних вимог щодо місця виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати орендних платежів.

Щодо посилань заявника на постанови Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 року у справі № 640/16548/16-ц, як на підставу застосування їх правового висновку до спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Зокрема, аналізуючи зміст постанови ВС від 23.01.2018 у справі №460/4286/16-ц, суд зазначає про нетотожність даного спору тому спору, який розглядається. Так, у справі №460/4286/16-ц предметом є стягнення збитків у звязку із неможливістю віндикації обєкту нерухомості, в той час як предметом даного спору є стягнення орендної плати за договором суборенди. В силу викладеного правова позиція у справі №460/4286/16-ц не може бути застосована до даного спору.

Аналізуючи зміст постанови ВС від 16.05.2018 у справі №640/16548/16-ц, судом було встановлено, що предметом даної справи є спір про відшкодування збитків, який виник у звязку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто спір пов`язаний з відшкодуванням збитків у звязку з витребуванням цього нерухомого майна з незаконного володіння.

В той час, як вже було зазначено судом вище, даний спір не стосується витребування майна чи спору стосовно права власності на нерухоме майно, а стосується лише стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору суборенди.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що для розгляду даного спору Господарський процесуальний кодекс України не передбачає іншої територіальної юрисдикції (підсудності), як розгляд господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до положень частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності із п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч.4 ст.10 вищезазначеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається з Витягу з ЄДРПОУ стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" , місцезнаходженням останнього є: 03150, м. Київ, Печерський район, вул. Ділова, буд. 14-Б.

За таких обставин, даний спір має розглядатися за правилами частини 1 статті 27 ГПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача (03150, м. Київ, Печерський район, вул. Ділова, буд. 14-Б). Отже, вказаний спір належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" про стягнення заборгованості за договором суборенди № 01/12-17-1 від 01.12.2017 року передати для розгляду за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви (вх. № 947/19) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-НВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" про стягнення заборгованості за договором суборенди № 01/12-17-1 від 01.12.2017 року разом із доданими до неї документами всього на 53 аркушах передати за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає оскарженню, в порядку, передбаченому ст.ст. 255-256 ГПК України.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 08.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_1
922/947/19