Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"04" квітня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1188/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Маріщенко Л.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви

Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

до Житомирської міської ради

Міжнародного благодійного фонду "Місія в Україну"

про про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним договору суперфіцію, скасування у реєстрі запису про інше речове право,

за участю представники сторін:

прокурор: Рудченко М.М, служб. посв. № 038664 від 11.01.2016;

від позивача: ОСОБА_1,довіреність № 3 від 02.01.2019

від відповідача -1: ОСОБА_2, довіреність №26/31 від 10.01.2019

від відповідача -2 : не з'явився

В судовому засіданні оголошувалась перерва 04.04.2019 до 12:30.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного ,вління Держгеокадастру у Житомирській області звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради та Міжнародного благодійного фонду "Місія в Україну" про:

- визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Житомирської міської ради № 174 від 16.03.2016 "Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул. Чуднівській та р. Тетерів";

- визнання недійсним договору суперфіцію № 160 від 30.09.2016, що укладений між Житомирською міською радою та Міжнародним благодійним фондом "Місія в Україну";

- скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про інше речове право № 16732154 від 30.09.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передача земельної ділянки за кадастровим номером :11:012:0079 за адресою м. Житомир, проїзд Шпаковський, 15 у користування на підставі договору суперфіцію повинна була проводитись в порядку глави 21 Земельного кодексу України, якою визначено процедуру продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Також, заступник керівника Житомирської прокуратури зазначає, що п. 2 рішення 7 сесії Житомирської міської ради сьомого скликання від 16.03.2016 "Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул. Чуднівській та р. Тетерів", на підставі якого укладено договір суперфіцію № 160 , прийнято в порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. ст. 1, 16, 17, 18 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. ст. 13, 14 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів", п.п. 2.1, 3.1, 4.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006.

Ухвалою суду від 03.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 906/1188/18. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

24.01.2019 до суду від відповідача-1 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю.

01.02.2019 до суду від відповідача-2 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Житомирської області у повному обсязі за безпідставністю, оскільки Житомирською міською радою було дотримано чинне цивільне та земельне законодавство.

04.02.2019 до суду від Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури надійшла заява про уточнення позовних вимог. Відповідно до даної заяви, заявник просить суд прийняти дану заяву про уточнення позовних вимог та п.2 прохальної частини позову вважати в наступній редакції:

- визнати незаконним та скасувати підпункти 2.1. та 2.1.1. пункту 2 рішення Житомирської міської ради № 174 від 16.03.2016 "Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул. Чуднівській та р. Тетерів";

04.02.2019 до суду від Житомирської міської ради надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху на підставі ст.162 ГПК України, оскільки подана позовна заява містить невірний ідентифікаційний код відповідача -1, а саме: код виконавчого комітету Житомирської міської ради, а не юридичної особи - Житомирської міської ради.

Суд дослідивши клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке надав відповідач-1 ухвалою від 04.02.2019 у справі відмовив в задоволенні заяви про залишення позовної заяви без руху на підставі її необґрунтованості, оскільки господарським судом до відкриття провадження у справі №906/1188/18 перевірено статус відповідача -1 Житомирської міської ради за кодом ЄДРПОУ - 13576954.

05.02.2019 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив відповідача -2 у справі, згідно якого спростовує заперечення останнього.

05.02.2019 до суду від прокурора надійшла відповідь на відзив Житомирської міської ради, згідно якого спростовує заперечення останньої.

26.02.2019 до суду від прокурора надійшла заява про уточнення позовних вимог щодо зазначення дати спірного рішення відповідача - 1 та його ідентифікаційного коду.

04.03.2019 до суду від представника позивача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшли письмові пояснення, посилаючись на подання прокурором даного позову в порушення вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", без достатнього обґрунтування підстав для його подання до суду.

04.03.2019 до суду від Житомирської міської ради надійшло клопотання від 04.02.2019 б/н про залишення позову без розгляду у порядку п.1ч.1 ст. 226 ГПК України.

В судовому засіданні прокурора позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти залишення позову без руху заперечив..

Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання відповідача - 1 про залишення позову без розгляду після оголошеної в судовому засіданні перерви.

В судовому засіданні представник відповідача -1 підтримав клопотання від 04.02.2019 про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача -2 в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача і відповідача 1, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з такого.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що за результатами вивчення Житомирською місцевою прокуратурою інформації про підстави використання земельної ділянки за адресою: проїзд,15 встановлено підстави для представництва інтересів держави в суді щодо визнання незаконними та скасування п. 2,1 та п.2.1.1 рішення Житомирської міської ради № 174 від 16.03.2016 "Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул. Чуднівській та р. Тетерів" стосовно затвердження проекту договору суперфіцію земельної ділянки, площею 1,0000 га та передання в користування МБФ "Місія в Україну" дану земельну ділянку на умовах суперфіцію за адресою: проїзд Шпаковський,15,землі реакційного призначення (07), що перебуває у власності територіальної громади міста відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2013 № 11485279,кадастровий номер ділянки :11:012:0079, в м. Житомирі та уповноваження міського голову на укладання та підписання Договору суперфіцію, вказаного у п. 2.1 цього рішення.

На виконання вказаного рішення 30.09.2016 між Житомирською міською радою (суперфіціар) та Міжнародним благодійним фондом "Місія в Україну" (суперфіціарій) укладено договір суперфіцію №160, про що внесено запис про інше речове право за номером 16732154 згідно відомостей з Державного реєстру речових прав. на нерухоме майно.

Прокурор вважає, що рішення Житомирської від 16.03.2016 року № 174 «Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул Чуднівській та р. Тетерів" в частині передачі відповідачеві -2 в користування земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :11:012:0079, прийняте з порушенням вимог ч.1 ст. 102-1 ст.ст. 116,127 ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України, а договір суперфіцію від 30.09.2016 №106, укладений між відповідачами щодо земельної ділянки комунальної власності з даним кадастровим номером, підлягає визнанню недійсним.

Крім того, прокурор наголошує на тому, що оскільки органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, не здійснює відповідних повноважень щодо захисту інтересів держави, прокурор вбачає правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави для захисту порушеного права.

Згідно ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Зі змісту ч.3 ст. 53 ГПК України вбачається, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 цієї ж статті).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру».

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Таким чином іншою необхідною умовою для здійснення прокурором представництва інтересів держави, у відповідності до приписів ст.23 Закону України «Про прокуратуру», є виконання прокурором обов'язку попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Тобто, виходячи зі змісту даної норми, наявність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів попереднього звернення прокурора до відповідного суб'єкта владних повноважень є обов'язковою умовою, за якої можливий судовий розгляд позову прокурора, і виключно у разі її дотримання прокурор набуває відповідних процесуальних повноважень (процесуальної дієздатності).

Так, до позовної заяви додано лист заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури від 28.12.2018 №68 - 796 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому повідомлялось, що Житомирською місцевою прокуратурою підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Житомирської міської ради, МБФ "Місія в Україну" про визнання незаконними та скасування рішення та визнання недійсним договору суперфіцію,скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право №16732154 від 30.09.2016. (а.с.46).

Однак, матеріали справи не містять належних доказів направлення (вручення) вказаного листа Головному управлінню Держгеокадастру в Житомирській області. Тобто матеріали справи не містять доказів виконання прокурором приписів ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме попереднього, до звернення до суду, повідомлення про намір звернення до суду з позовом відповідного суб'єкта владних повноважень. Але в той саме день, тобто 28.12.2018 за №68-797 Житомирська міська місцева прокуратура подала зазначений позов (датований 28.12.2018 до господарського суду Житомирської області.

Абзацом 6 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23.03.2017 № 7 (із змінами) роз'яснено, що право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду (абз. 2 п. 3 вказаної постанови).

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Судом встановлено, що позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

В той же час, Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області не наведено жодної підстави, яка б свідчила про неможливість самостійного звернення з позовом до суду. Навпаки, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області надало письмові пояснення щодо необґрунтованості звернення прокуратури до суду з даним позовом, посилаючись ,зокрема, на те, що Головне управління Держгеокадастру області наділено повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, є самостійною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку. (а.с.132-134).

Суд приходить до висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, в особі якого в інтересах держави звернувся Заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури з даним позовом до суду, має можливість для самостійного захисту своїх прав.

Саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що органи, уповноважені здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснюють відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 923/1006/15, від 02.08.2017 у справі № 922/2885/16.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Менчинська проти Росії», пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мартіні проти Франції»).

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, а твердження Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області, що Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області неналежним чином здійснює захист своїх прав є безпідставним.

Відповідно до абзацу 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» від 23.03.2017 № 7, у випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року), яка кореспондується у п. 1 ч.1 ст. 226 діючого ГПК України.

Судом встановлено, що позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі Головногоуправління Держгеокадастру у Житомирській області, а основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктами 1, 7 положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно п.30 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль):

у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за:

веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель;

виконанням умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов'язаних із порушенням ґрунтового покриву, своєчасним проведенням рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених відповідним робочим проектом землеустрою;

дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;

дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно п. 3 ч.6 Положення посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

В той же час, предметом спору у справі № 906/1188/18 є визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради №174 від 16.03.2016 "Про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки по вул. Чуднівській та р. Тетерів" стосовно затвердження проекту договору суперфіцію земельної ділянки, площею 1,0000 га та передання в користування МБФ "Місія в Україну" дану земельну ділянку на умовах суперфіцію за адресою: проїзд Шпаковський,15,землі реакційного призначення (07), що перебуває у власності територіальної громади міста відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2013 № 11485279,кадастровий номер ділянки :11:012:0079, в м. Житомирі а отже спірні правовідносини стосуються питання передачі у користування земельної ділянки комунальної власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність аби у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Вказане повністю узгоджується з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ч. 4-5 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї етапі, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статі, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Житомирська міська рада, а Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не наділене зазначеними повноваженнями.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки прокурор, звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді, а також у зв'язку з тим, що прокурором неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави.

Відповідно до ч.4 ст. 226 ГПК України, особа позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст.226,233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури по справі №906/1188/18 залишити без розгляду.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали буде складено 05.04.2019

Суддя ОСОБА_3

Друк:

1 - в справу

2-3-4- сторонам (рек. з повід.)

5-6-Житомирській місцевій прокуратурі та прокуратурі Житомир. обл. (рек.)