ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Справа № 915/119/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» (73000, Бериславське шосе 38В, м. Херсон)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика» (54042, м. Миколаїв, провулок 2 Ковальский, 22-А)

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 33469,67 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 адвокат за ордером,

Суть спору:

18.01.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика» за договором № 352 від 14.08.2018 збитків у розмірі 30000,00 грн, пені у розмірі 2337,53 грн, інфляційних втрат у сумі 937,14 грн, 3 % річних у розмірі 195,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору № 352 від 14.08.2018 на виконання робіт; рахунку на оплату № 81 від 14.08.2018; платіжного доручення № 1983 від 16.08.2018; застосування норм статей 22, 610, 612, 625, 837, 1166 Цивільного кодексу України, статей 173, 193, 220 Господарського кодексу України та мотивовані таким: 16.08.2018, згідно виставленого рахунку від 14.07.2018, платіжним дорученням № 1963, відповідачу була перерахована авансом сума, передбачена п. 2.3 договору в розмірі 30000,00 грн. Згідно п. 1.2 договору, строк виконання робіт за договором складає 45 робочих днів з моменту отримання авансу у відповідності до п. 2.3 договору. Термін виконання робіт сплив 30.09.2018. До теперішнього часу відповідач не виконав своїх зобовязань за договором.

Ухвалою суду від 23.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №915/119/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, викладено вимоги до позивача та встановлено сторонам процесуальний строк для надання суду заяв по суті справи. Підготовче засідання було призначено на 19.02.2019.

07.02.2019 до суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» надійшла заява б/н від 31.01.2019 (вх. № 1943/19), в якій, на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.01.2019, заявник повідомив, що оригінали документів, доданих до позовної заяви наявні у позивача.

За результатами судового засідання, проведеного 19.02.2019, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.03.2019 о 10 год. 00 хв.

04.03.2019 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 01.03.2019 (вх. № 3357/19), за текстом якої заявник просив суд надати можливість ознайомитися з матеріалами справи; визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позов та поновити його.

11.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 07.03.2019 (вх. № 3710/19), за текстом якого заявник заперечує проти задоволення позову та просить суд визнати поважними причини несвоєчасного подання відзиву і поновити цей строк.

Відповідач у відзиві зазначає, що на даний час договір не є розірваним та продовжує свою дію. За твердженням відповідача, позивач ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв, як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання 21.03.2019 зявилися повноважні представники обох сторін, яких суд заслухав.

У судовому засіданні 21.03.2019 судом розглянуто відзив на позовну заяву б/н від 07.03.2019 (вх. № 3710/19) в частині заявленого прохання поновити відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ознайомившись з заявою відповідача про поновлення строку на подання відзиву та матеріалами справи № 915/119/19, суд дійшов висновку щодо поновлення відповідачу строку на подання відзиву, з огляду на таке.

Судом враховано положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993, заява № 14448/88; «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996, заява № 17748/91).

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див. рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Кресс проти Франції» від 07.07.2001, заява № 39594/98, «ОСОБА_2 проти Австрії» від 08.06.2006, заява № 54698/00).

Крім того, Конвенція не гарантує захисту теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Артіко проти Італії» від 13.05.1980, заява № 6694/74). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (див. рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000, заява № 34553/97; «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006, заява № 74644/01).

За такого, з урахуванням процесуальних прав сторін, з метою забезпечення принципу рівності та справедливого балансу сторін, суд вважає за можливе поновити відповідачу процесуальний строк на подання відзиву у справі № 915/119/19.

21.03.2019 суд оголосив про закінчення підготовчого провадження у даній справі.

21.03.2019 в судовому засіданні сторони висловили письмову згоду щодо початку розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання на підставі ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до правил ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Беручи до уваги відповідну письмову згоду сторін (заява позивача б/н від 21.03.2019 (вх. № 4487/19) та заява відповідача б/н від 21.03.2019 (вх. № 4486/19)), суд розпочав розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні 21.03.2019 під час розгляду справи по суті представник позивача підтвердив актуальність позовних вимог, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що станом на даний час позивачем технічне завдання та робочий проект не затверджені, акт виконаних робіт не підписаний.

Відповідно до змісту статей 195, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 21.03.2019 за результатами розгляду даної справи проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» та товариством з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика» був укладений договір № 352 на виконання робіт, згідно з предметом якого відповідач, як підрядник, прийняв на себе зобовязання, своїми або притягнутими силами та засобами на свій ризик виконати роботи з проектування зовнішніх мереж електропостачання цеху грануляції висівок (збільшення потужності), а позивач, як замовник, оплатити та прийняти їх.

Строк виконання робіт за цим Договором 45 робочих днів після отримання авансу по даному договору (п. 1.2 Договору).

Розділом 2 Договору («Вартість робіт та порядок розрахунків») сторони дійшли згоди щодо таких умов:

- загальна вартість робіт за цим Договором складає 60000,00 грн, в т.ч. ПДВ 10000,00 грн (п. 2.1 Договору);

- оплата за цим Договором здійснюється в національній валюті шляхом перерахування у безготівковій формі грошових коштів замовником на поточний рахунок підрядника, вказаний у цьому Договорі (п. 2.2 Договору);

- замовник перераховує підряднику авансовий платіж у розмірі 50% за роботи протягом 5-ти днів, а саме 30000,00 грн в т.ч. ПДВ 5000,00 за цим Договором. Остаточний розрахунок, а саме 30000,00 грн в т.ч. ПДВ 5000,00 грн після підписання Акту виконання робіт згідно Договору (п. 2.3 Договору).

Відповідно до умов пп. 3.1.3 Договору, замовник зобовязувався прийняти від підрядника на умовах та в строки, передбачені цим Договором належним чином виконані роботи.

Згідно з пп. 3.2.2 Договору, якщо робота виконана з порушеннями умов цього Договору, замовник має право вимагати від підрядника на свій вибір або одночасно (разом): усунення недоліків за рахунок підрядника та у встановлені цим Договором строки; пропорційного зменшення передбаченої цим Договором оплати; відшкодування витрат, понесених замовником у звязку з усуненням дефектів чи недоліків власними силами.

Відповідно до умов пп. 3.3.2 Договору, підрядник зобовязався виконати всі роботи якісно, своєчасно та здати їх замовнику згідно вимог Державних будівельних норм, правил, стандартів, вимог Державного пожежного нагляду. Національного банку України та Державної служби охорони.

Пунктом 5.1 сторони домовилися, що при недотриманні строку виконання робіт чи усунення недоліків, підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення

Розділом 6 Договору сторони обумовили порядок здачі та прийняття робіт, зокрема узгодивши такі умови:

- підрядник повідомляє замовника про закінчення виконання робіт передбачених ним Договором та передає акти прийому-передачі виконаних робіт, що підписуються Сторонами, та протоколи виміру, випробування (п. 6.1 Договору);

- роботи вважаються прийнятими після підписання відповідних Актів приймання-передачі (п. 6.2 Договору);

- підписані сторонами Акти приймання-передачі виконаних робіт та передача їх замовнику, є підставою дня проведення грошового розрахунку за виконані роботи (п. 6.3 Договору).

За умовами п. 8.1 Договору, всі спори, які можуть виникнути в процесі виконання цього Договору чи в звязку з ним, вирішуються шляхом переговорів, а в разі неможливості досягнення згоди - у судовому порядку згідно з вимогами чинного законодавства України.

Відповідно до п. 9.1, цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як замовника, до відповідача, як підрядника, за укладеним між ними договором на виконання робіт № 352 від 14.08.2018, яка заявлена у звязку з порушенням останнім взятих на себе договірних зобовязань щодо своєчасного виконання робіт з проектування зовнішніх мереж електропостачання цеху грануляції висівок, внаслідок чого товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» просить про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика», у порядку ст.ст. 22, 612, 1166 Цивільного кодексу України, збитків у сумі попередньої оплати, а також на суму збитків пені в порядку п. 5.1 договору, 3% річних та інфляційних нарахувань у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про підряд.

Так, відповідно до змісту ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобовязаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

За правилами ст. 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобовязується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобовязується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 234 Господарського кодексу України, за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобовязується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобовязується прийняти і оплатити їх. До відносин, що виникають у процесі виконання проектних та досліджувальних робіт, можуть застосовуватися положення статті 318 цього Кодексу. Підрядник несе відповідальність за недоліки проекту, в тому числі виявлені в процесі його реалізації та експлуатації побудованого за даним проектом обєкта. У разі виявлення недоліків проекту підрядник зобовязаний безоплатно переробити проект, а також відшкодувати замовнику збитки, спричинені недоліками проекту. Позов про відшкодування замовнику збитків, спричинених недоліками проекту, може бути заявлено протягом десяти років, а якщо збитки замовнику завдано протиправними діями підрядника, які призвели до руйнувань, аварій, обрушень, - протягом тридцяти років з дня прийняття побудованого обєкта.

Відповідно до ст. 889 ЦК України, замовник зобовязаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт: 1) сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом; 2) використовувати проектно-кошторисну документацію, одержану від підрядника, лише для цілей, встановлених договором, не передавати проектно-кошторисну документацію іншим особам і не розголошувати дані, що містяться у ній, без згоди підрядника; 3) надавати послуги підрядникові у виконанні проектних та пошукових робіт в обсязі та на умовах, встановлених договором; 4) брати участь разом з підрядником у погодженні готової проектно-кошторисної документації з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 5) відшкодувати підрядникові додаткові витрати, повязані із зміною вихідних даних для проведення проектних та пошукових робіт внаслідок обставин, що не залежать від підрядника; 6) залучити підрядника до участі у справі за позовом, предявленим до замовника іншою особою у звязку з недоліками складеної проектної документації або виконаних пошукових робіт.

За змістом статті 890 ЦК України, підрядник зобовязаний: 1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; 2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт; 4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам; 5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору № 352 від 14.08.2018 позивач, як замовник, платіжним дорученням № 1983 від 16.08.2018 сплатив відповідачу, як підряднику, аванс в розмірі 30000,00 грн, згідно з виставленим підрядником рахунком на оплату за № 81 від 14.08.2018.

За умовами п. 1.2 Договору, строк виконання робіт за цим договором становив до 22.10.2018 (45 робочих днів після отримання авансу).

Позивач стверджує, що відповідач порушив свої зобовязання та не виконав передбачені договором роботи.

Відповідач же, на спростування доводів позивача, до відзиву надав робочий проект з актом виконаних робіт, підписаний лише підрядником 26.11.2018.

Згідно умов договору: позивач, як замовник, має зобовязання перед відповідачем прийняти виконані останнім роботи та вчасно оплатити їх; відповідач же, як підрядник, має обовязок вчасно виконати передбачені договором роботи та передати їх замовнику.

Разом із тим, будь-яких змін до Договору сторони не вносили.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує зі змісту ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За результатами дослідження відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України доказів, з урахуванням наведених норм та обставин, суд вважає твердження позивача щодо заподіяння відповідачем збитків на суму 30000,00 грн хибним, виходячи з такого.

Згідно норм ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками в розумінні ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобовязання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обовязок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний звязок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно зі ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Разом із тим, як вбачається з положень ст. 887 ЦК України, на стороні замовника на підставі договору на проведення проектних та пошукових робіт виникає зобовязання, що включає до себе обовязки прийняти результати роботи, а також деякі інші обовязки (зокрема, обовязок передати підрядникові завдання на проектування або затвердити завдання на проектування, розроблене підрядником). Частина зобовязання замовника перед підрядником є грошовою. Вона полягає в обовязку оплатити виконані роботи.

Так, згідно зі ст. 888 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобовязаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обовязковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобовязаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Судом взято до уваги твердження відповідача про неможливість останнього належним чином вчасно приступити до виконання своїх обовязків за договором у звязку із невиконанням позивачем своїх зобовязань щодо затвердження завдання на проектування.

Водночас, суд звертає увагу відповідача на відсутність в матеріалах даної справи письмових звернень до позивача щодо причин неможливості своєчасного виконання договору.

Згідно зі ст. 851 ЦК України, підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

В судовому засіданні було зясовано таке:

- з метою досудового врегулювання спору між сторонами відбувалося лише усне спілкування, без оформлення письмових претензій;

- завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації, замовником не затверджувалися;

- докази надіслання наданого суду відповідачем позивачу акту виконаних робіт (п. 6.1 Договору) відсутні;

- договір № 352 від 14.08.2018 є чинним, його не розірвано, відмова від цього договору замовником не вчинялася.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що оскільки станом на момент розгляду справи відсутній такий елемент складу цивільного правопорушення, як самі збитки (шкідливий результат протиправної поведінки підрядника); крім того позивачем не доведено вину підрядника у спірних правовідносинах, то, відповідно, відсутні підстави для настання для відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також суд звертає увагу позивача на невідповідність застосування у спірних правовідносинах норм ст. 1166 ЦК України, оскільки вказана стаття передбачає загальні положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння саме позадоговірної майнової шкоди. Спірні ж правовідносини між сторонами виникли безпосередньо на підставі договору.

Крім того, судом встановлено, що договір № 352 від 14.08.2018 є чинним, підстави вважати останній розірваним, а зобовязання сторін за ним такими, що припинилися відсутні, тому звернення позивача до суду за стягненням з відповідача збитків в розмірі 30000,00 грн є передчасним, а отже недоведеним.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляції, суд зауважує, що, як вже було зазначено вище, позивачем не доведено наявності збитків у спірних правовідносинах, а, отже позовні вимоги в цій частині є такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого судовий збір в сумі 1921,00 грн у справі № 915/119/19 покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 183 (ч. 6), 201, 219, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропродукт-Херсон» (73000, Бериславське шосе 38В, м. Херсон; ідентифікаційний код 33590624);

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальна фірма «Автоматика» (54042, м. Миколаїв, провулок 2 Ковальский, 22-А; ідентифікаційний код 19287056).

Повне рішення складнено та підписано 01.04.2019.

Суддя О.Г. Смородінова