СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Справа № 922/3392/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№556Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019 (суддя Смірнова О.В.) у справі №922/3392/18

за результатами розгляду зустрічної позовної заяви фізичної особи ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1 договору поруки №344972-ДП1 від 27.01.2015 (вх.№2609 від 30.01.2019), поданої у межах справи

за позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м.Київ

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика", м.Харків

2.фізичної особи ОСОБА_2, с.Калинівка Первомайського району Харківської області

3.фізичної особи ОСОБА_3, с.Калинівка Первомайського району Харківської області

4.фізичної особи ОСОБА_1, с.Калинівка Первомайського району Харківської області

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2019 повернуто зустрічну позовну заяву (вх.№2609 від 30.01.2019) та додані до неї документи фізичній особі ОСОБА_1 без розгляду.

Постановляючи ухвалу, господарський суд мотивував її тим, що ухвала господарського суду Харківської області від 22.12.2018 про відкриття провадження у даній справі, якою встановлено 15-ти денний строк з дня її вручення для подання відзивів на позовну заяву, отримана позивачем за зустрічним позовом 06.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, отже, у відповідності до вимог ст.180 Господарського процесуального кодексу України, позивач за зустрічним позовом мав право подати відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву до 22.01.2019, у той час зустрічний позов подано 30.01.2019, тобто з порушенням строків, встановлених частиною 1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України. Керуючись ст.118, 119, 180 Господарського процесуального кодексу України, визнав викладені заявником причини пропуску процесуального строку неповажними та дійшов висновку про відсутність підстав для його поновлення.

ОСОБА_1 із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилася, подала до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3392/18 про повернення зустрічної позовної заяви. Постановити нову ухвалу у справі, якою прийняти до судового розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не отримував особисто ухвалу про відкриття провадження у даній справі, у повідомленні про вручення поштового відправлення не міститься підпису ОСОБА_1, жодних доручень на отримання листів, поштових відправлень апелянт не надавав, тому неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження, а строк для подання зустрічної позовної заяви необхідно відраховувати саме з 06.01.2019. Апелянт вважає, що пропуск строку для подання зустрічної позовної заяви в один день не є істотним, і не є вагомою законною підставою для перешкоди ОСОБА_1 у реалізації його законного права на звернення до суду, на доступ до суду і справедливий судовий розгляд та для відмови в прийнятті зустрічної позовної заяви. Апелянт стверджує, що копії зустрічних позовів були направлені сторонам 29.02.2018, однак, коли представник дістався до господарського суду Харківської області, працівники канцелярії вже були відсутні на робочому місті, у зв'язку з чим зустрічна позовна заява від імені ОСОБА_1 була подана до суду 30.01.2019 приблизно о 09:30 год. перед судовим засіданням у даній справі. Крім того, зазначає, що доручення на представництво інтересів ОСОБА_1 у господарському суді Харківської області у межах справи №922/3392/18 отримано адвокатом Лискою П.О. лише 20.01.2019, і саме з цієї дати і необхідно було відраховувати строк для подання зустрічної позовної заяви, який з урахуванням цього був дотриманий ОСОБА_1 Також зазначає, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє заявника звернутись до суду з таким позовом окремо, однак з огляду на необхідність об'єднання розгляду двох справ, це не сприятиме економії часу розгляду судової справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№556Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3392/18. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 21.03.2019 о 10:30 год. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 14.03.2019 для подання заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

22.03.2019 від АТ «ПроКредит Банк» до суду надійшов відзив (вх.№2537) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у відзивах на позовну заяву представник скаржника Лиска П.О. стверджує, що про існування справи №922/3392/18 йому стало відомо 08.01.2019 з веб-сайту «Судова влада України», згодом адвокат зазначив, що є представником скаржника на підставі договору, ухвала про відкриття провадження була перенаправлена апелянтом на його поштову адресу та отримана 12.01.2019, тим самим підтверджує факт отримання скаржником ухвали про відкриття провадження у справі. Однак в апеляційній скарзі представник апелянта зазначає, що ОСОБА_1 ухвалу суду про відкриття провадження у справі не отримував, тим самим навмисно маніпулює фактами та вводить суд в оману, порушуючи вимоги ст.43 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників судового процесу добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та не допускати їх зловживання. Банк вважає, що, маючи достатні правові підстави, суд законно повернув зустрічну позовну заяву скаржника без розгляду. Твердження апелянта про те, що зустрічна позовна заява фактично подана 29.01.2019, оскільки у цей день були направлені сторонам копії зустрічної позовної заяви, не відповідає вимогам процесуального законодавства. Щодо доручення апелянта на представництво інтересів банк вважає його сумнівним та таким, що не може бути взято до уваги.

У судове засідання 21.03.2019 апелянт не з'явився, був належним чином повідомлений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, копія якої направлялась на адресу ОСОБА_1, яка зазначена апелянтом в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1, копія якої повернулась до суду з позначкою ПАТ «Укрпошта» «повернення за місцем обслуговування, адресат не проживає».

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, у зв'язку з чим просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання ухвалою суду від 25.02.2019, копії якої повернулись до суду через невручення з причини «закінчення встановленого строку зберігання» та «адресат не проживає».

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 про відкриття апеляційного провадження направлені відповідачам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, за адресою, яка міститься у матеріалах справи та зазначена апелянтом - ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, заяви про зміну місця проживання матеріали справи не містять.

Таким чином, у ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом у відповідності до пункту 4 частини 5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), ОСОБА_3 (відповідач-3) та з ОСОБА_1 (відповідач-4) заборгованості за кредитним договором №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року у сумі 3851437,76 грн та заборгованості за кредитним договором №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 у сумі 1947397,26 грн, які було укладено на підставі та у межах Рамкової угоди №FW202.671 від 27.01.2015. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Первомайська трикотажна фабрика" грошових зобов'язань за вищезазначеними кредитними договорами та укладеними відповідачами-2, 3, 4 у забезпечення виконання відповідачем-1 умов кредитних договорів, договорами поруки №347784-ДП1, 347789-ДП1, 344972-ДП1 від 27.01.2015.

30.01.2019 фізична особа ОСОБА_3 звернулась до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347789-ДП1 від 27.01.2015 (вх.№2612 від 30.01.2019), яку ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_3 до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347789-ДП1 від 27.01.2015, вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

30.01.2019 фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №344972-ДП1 від 27.01.2015 (вх.№2609 від 30.01.2019).

30.01.2019 фізична особа ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347784-ДП1 від 27.01.2015 (вх.№2610 від 30.01.2019).

04.02.2019 господарським судом Харківської області від 04.02.2019 прийнято оскаржувану ухвалу, якою повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.02.2019 у задоволенні клопотань відповідачів за первісним позовом-1,2,4 про поновлення строку для надання відзиву - відмовлено. Відзиви відповідачів за первісним позовом-1,2,4 - залишено без розгляду. Клопотання відповідачів за первісним позовом - 2,4 про направлення матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду - залишено без розгляду. Клопотання представника відповідачів за первісним позовом-2,3,4 про зупинення провадження у справі - задоволено. Провадження у справі 922/3392/18 зупинено до розгляду Східним апеляційним господарським судом апеляційних скарг на ухвали господарського суду Харківської області від 04.02.2019 про повернення зустрічних позовів.

Звертаючись до господарського суду Харківської області 30.01.2019 із зустрічною позовною заявою про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347784-ДП1 від 27.01.2015 (вх.№2609 від 30.01.2019), ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку для її подання.

Відповідно до приписів частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2018 про відкриття провадження у даній справі у пункті 5 резолютивної частини ухвали встановлено відповідачам п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання: відзивів на позовну заяву, які мають відповідати вимогам ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи убачається, що вищезазначена ухвала суду отримана позивачем за зустрічним позовом - ОСОБА_1 06.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.126, том 1), отже, останнім днем встановленого судом п'ятнадцятиденного строку для надання відзиву на позовну заяву та зустрічну позовну заяву є 22.01.2019 (з урахуванням святкових та вихідних днів).

Зустрічний позов подано 30.01.2019, тобто з порушенням строків, встановлених частиною 1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина 1 ст.118 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст.119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський суд, розглянувши клопотання про поновлення строку для подання зустрічної позовної заяви, визнав причини пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви неповажними, виходячи з такого.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак надане кожному право не може трактуватися безмежно. Реалізація такого права повинна відбуватися на умовах, визначених законом. Принцип законності є необхідною складовою верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Отже, кожен, хто звертається до суду, повинен дотримуватися певних правил та процедур, визначених законом. Зазначене є передумовою забезпечення прав та свобод людини.

Передбачене статтею 180 Господарського процесуального кодексу України право на пред'явлення зустрічного позову застосовується, виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності усіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі "Bellet v. France" Європейським судом з прав людини вказано, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

При цьому право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі "Golder проти Сполученого Королівства" Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Відтак, незалежно від того, що статтею 180 Господарського процесуального кодексу України не передбачено конкретного переліку обставин, що належать до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, суд здійснюючи правосуддя, наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним стороною обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, та враховуючи баланс інтересів сторін, дійти висновку про можливість відновлення строку на пред'явлення зустрічного позову.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не отримував особисто ухвалу про відкриття провадження у даній справі, у повідомленні про вручення поштового відправлення не міститься підпису ОСОБА_1, жодних доручень на отримання листів, поштових відправлень апелянт не надав, тому неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження, а строк для подання зустрічної позовної заяви необхідно відраховувати саме з 06.01.2019.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що судом першої інстанції за результатами запиту до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Харківській області (а.с.4, 8, том 1) направлялась ухвала про відкриття провадження від 22.12.2018 за адресою: АДРЕСА_1, яка отримана адресатом, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому у графі «вручено» зазначено дату « 06.01.2019», а у графі «особисто» містить підпис «ОСОБА_1» (а.с.126, том 1).

Відповідно до частини 1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Також адвокат Лиска П.О. як представник ОСОБА_1 у заяві про відкладення розгляду справи зазначав, що про розгляд справи №922/3392/18 дізнався 08.01.2019 з відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у зв'язку з чим була подана заява про ознайомлення з матеріалами справи. Згодом на поштову адресу відповідачів надійшла ухвала господарського суду Харківської області від 22.12.2018 про відкриття провадження у даній справі та копія позовної заяви банку. У зв'язку з тим, що протягом тривалого часу адвокат Лиска П.О. є представником відповідачів, то всю кореспонденцію, яку отримують відповідачі, перенаправляють на поштову адресу адвоката. Копію ухвали по відкриття провадження у справі та копію позовної заяви надійшла на адресу адвоката від клієнтів 12.01.2019 (а.с.128, том 1).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що днем вручення ухвали суду ОСОБА_1 є 06.01.2019, з урахуванням чого безпідставними є доводи апелянта про те, що пропуск строку для подання зустрічної позовної заяви в один день не є істотним, і не є вагомою законною підставою для перешкоди ОСОБА_1 у реалізації його законного права на звернення до суду, оскільки заявником пропущено вісім днів, а не один день, як помилково вважає представник заявника апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що зустрічна позовна заява фактично подана 29.01.2019, оскільки у цей день були направлені сторонам копії зустрічної позовної заяви, не відповідає вимогам частини 2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, адже зустрічна позовна заява подана до господарського суду Харківської області у письмовій формі 30.01.2019, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (вх.№2610 від 30.01.2019) на зазначеній заяві (а.с.21-29, том 2).

Доводи апелянта про те, що представник дістався до господарського суду Харківської області, коли працівники канцелярії вже були відсутні на робочому місті, у зв'язку з чим зустрічна позовна заява від імені ОСОБА_1 була подана до суду 30.01.2019 приблизно о 09:30 год. перед судовим засіданням у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимим доказами.

Також апелянт зазначає, що доручення на представництво інтересів ОСОБА_1 у господарському суді Харківської області у межах справи №922/3392/18 отримано адвокатом Лискою П.О. лише 20.01.2019, і саме з цієї дати і необхідно було відраховувати строк для подання зустрічної позовної заяви, який з урахуванням цього був дотриманий ОСОБА_1

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки з матеріалів справи убачається, що 08.01.2019 адвокат Лиска П.О. як представник ТОВ «Первомайська трикотажна фабрика» звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, до заяви надано: копії договору по надання правових послуг №9/17 від 22.02.2017, додаткової угоди до договору про надання правових послуг №9/17, укладених між адвокатом Лиска П.О. та ТОВ «Первомайська трикотажна фабрика» в особі директора ОСОБА_1 (а.с.114-121, том 1), та 14.01.2019 адвокат Лиска П.О. як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи, до заяви, зокрема, надано копію договору про надання правових послуг №31/18 від 18.08.2018, укладеного між адвокатом Лиска П.О. та ОСОБА_1 (а.с.134 -136, том 1).

Отже, твердження адвоката апелянта про те, що представництво інтересів ОСОБА_1 у господарському суді Харківської області у межах справи №922/3392/18 отримано адвокатом Лискою П.О. лише 20.01.2019 спростовується вищенаведеним.

У силу частини 6 ст.180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, господарський суд обґрунтовано визнав неповажними причини пропуску процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви.

Отже, господарський суд дійшов правильного висновку, що зустрічний позов подано з порушенням строків, установлених частиною 1 ст.180 Господарського процесуального кодексу України, та повернув його заявнику, зазначивши, що у даному випадку повернення зустрічного позову ніяким чином не призведе до порушення права на доступ до правосуддя (оскільки позивач за зустрічним позовом має право заявити свої позовні вимоги в окремому позові), а є відтворенням державного регулювання правил здійснення господарського судочинства.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3392/18 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3392/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.03.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова