ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 910/12454/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Смірнової Л.Г.

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2018

у справі № 910/12454/18 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна"

про стягнення 29 958,25 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Дочірне підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (надалі - ТОВ "Атлас СМД Україна") заборгованості в сумі 29 958,25 грн, яка складається з 27 579,65 грн основної заборгованості за договором на надання послуг та постачання товару №01/10-17 від 01.10.2017, 829,66 грн 3% річних та 1 548,94 грн інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав обов'язок своєчасно та в повному обсязі оплатити поставленого позивачем товару за договором на надання послуг та постачання товару №01/10-17 від 01.10.2017.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/12454/18 від 30.11.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" на користь Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" основний борг в розмірі 27 579, 65 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 548,94 грн, три проценти річних в розмірі 723,12 грн та судовий збір в розмірі 1 755, 66 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що факт наявності основної заборгованості за договором на надання послуг та постачання товару №01/10-17 від 01.10.2017 у відповідача перед позивачем в сумі 27 579,65 грн належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також судом першої інстанції встановлено, що першим днем прострочення є 18.10.2017, а тому за перерахунком суду першої інстанції індекс інфляції становить 1 548,94 грн та розмір 3% річних становить 723,12 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт обґрунтовує скаргу тим, що з видаткових накладних №232-237 вбачається, що Філією «Автодор №4 «ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» було здійснено поставку асфальту типу А марки 1 на загальну суму 657 971, 65 грн. Водночас, позивач не зазначив у позовній заяві, що він виступає від імені Філії «Автодор №4 «ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та не надав положення про філію, таким чином не підтвердив зв'язок з філією, яка фактично виконувала умови договору.

Скаржник зазначає, що невчасність сплати, на його думку, теж є спірним питанням, адже рахунок №190 від 26.09.2017 сплачено відповідачем вчасно та в повному обсязі, іншого рахунку відповідачу для оплати не було виставлено, тому він очікував, що на суму 27 579,65 грн теж буде виставлено рахунок (який так і не було виставлено).

Таким чином скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що відповідач мав розрахуватися за поставлений товар 17.10.2017, і тому прострочка розпочалась з 18.10.2017 не відповідають дійсності, адже сторонами не було погоджено строк остаточного розрахунку між сторонами за договором.

4. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" під час апеляційного провадження до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не надав.

5. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи, обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

01.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (замовник) та Дочірнім підприємством "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (виконавець) укладено договір на надання послуг та постачання товару №01/10-17.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується на умовах, які вказані у цьому договорі, приготувати та поставити з передачею у власність замовнику, за окремими замовленнями (заявками) останнього, асфальтобетон тип А, марка І (надалі - товар), а замовник зобов'язується приймати замовлений ним товар та своєчасно оплачувати його вартість виконавцю згідно умов цього договору.

Приготування асфальтобетонної суміші (далі - а/б суміш) здійснюється виконавцем із власних матеріалів та матеріалів замовника, обумовлених договором, а саме: бітуму. Тип, модифікацію і асортимент а/б суміші вказуються сторонами у заявках (п.1.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість послуг та товару складається із вартості окремих партій за замовленнями замовника.

Вартість однієї тонни п/б суміші типу А марки І на дату укладання договору, без врахування вартості матеріалів замовника (бітуму) становить з урахуванням ПДВ - 787,99 грн. Вартість однієї тонни а/б суміші змінюється в залежності від змін вартості матеріальних та трудових ресурсів (п.2.2 договору).

Згідно з п. 2.2 договору загальний обсяг послуг з приготування а/б суміш та товару визначається, виходячи з сум всіх актів наданих послуг. Обсяги та терміни виготовлення кожної партії вказується у відповідних заявках, які також є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що замовник здійснює передплату у розмірі 100% вартості партії товару, шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця за обсяги, вказані в заявці протягом 2-х днів з дня надання рахунку виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №190 від 26.09.2017 на суму 630 392,00 грн у кількості 800 т.

05.10.2017 відповідачем сплачено позивачу 630 392,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 05.10.2017 з призначенням платежу: "оплата за асфальт тип А марка 1 зг рах №190 від 26.09.2017".

Відповідно до п. 4.1 договору, послуги вважаються прийнятими після підписання акту прийому-передачі наданих послуг та оформлення належним чином накладних на передачу товару.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу асфальт на загальну суму 657 71,65 грн (у кількості 835 т), що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними, а саме:

- №232 від 10.10.2017 року на суму 134 273,50 грн,

- №233 від 11.10.2017 року на суму 108 742,62 грн,

- №234 від 12.10.2017 року на суму 83 211,74 грн,

- №235 від 15.10.2017 року на суму 100 705,12 грн,

- №236 від 16.10.2017 року на суму 118 198,50 грн,

- №237 від 17.10.2017 року на суму 112 840,17 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач сплатив за поставлений та прийнятий без заперечень товар частково, а тому заборгованість відповідача перед позивачем з урахування сплачених коштів становить 27 579,65 грн.

6. Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням своєчасно поданого відзиву та заперечень.

7. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та запереченнях на відзив

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо основної заборгованості за договором на надання послуг та постачання товару №01/10-17 від 01.10.2017 року у відповідача перед позивачем в сумі 27 579,65 грн керувався п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 202, ч. 1, 2 ст. 509, ст. 525, 526, ст. 610, ст. 612, ч. 1 ст. 626, п. 1, 2 ст. 712, ч.1 ст. 656, ч. 3 ст. 670, ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, ч. 9 ст. 165, ст. 193, п. 1, 6 ст. 265, Господарського кодексу України.

Відповідно до видаткової накладної №235 від 17.10.2017 товар був поставлений 17.10.2017, тому згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України першим днем прострочення оплати є 18.10.2017 року.

Доводи скаржника про те, що позивач не зазначив у позовній заяві, що він виступає від імені Філії «Автодор №4 «ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та не надав положення про філію, таким чином не підтвердив зв'язок з філією, яка фактично виконувала умови договору відхиляються з огляду н наступне.

Так, як вбачається з інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься дані про відокремлені підрозділи юридичної особи ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", а саме щодо Філії «Автодор №4 «ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», код ЄДРПОУ ВП: 26220621, місцезнаходження ВП: 87000, Донецька обл., Нікольський район, селище міського типу Нікольське, ВУЛИЦЯ ПУШКІНА, 1-В.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Таким чином, оскільки Філії «Автодор №4 «ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не є юридичною особою, а є відокремленим підрозділом позивача, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та є загальнодоступними та публічними, судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані наведені доводи скаржника.

Будь-яких доказів щодо сплати відповідачем коштів в розмірі 27 579,65 грн матеріали справи не містять.

Так, доводи апелянта щодо обов'язковості виставлення рахунку на суму 27 579,65 грн, як підстави для відмови в позові та скасуванні рішення, судом апеляційної інстанції не приймаються з огляду на таке.

Як вже зазначалось, п. 2.1 договору сторонами узгоджено, що загальна вартість послуг та товару складається із вартості окремих партій за замовленнями замовника. Водночас, пунктом 2.3 договору сторонами передбачено, що замовник здійснює передплату у розмірі 100% вартості партії товару, шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця за обсяги, вказані в заявці протягом 2-х днів з дня надання рахунку виконавцем.

Оскільки в видаткових накладних (№232 від 10.10.2017, №233 від 11.10.2017, №234 від 12.10.2017, №235 від 15.10.2017, №236 від 16.10.2017, №237 від 17.10.2017) зазначено, що товар поставляється на виконання вимог основного договору №01/10-17 від 01.10.2017, вказано суми, на які поставлено товар. Вказані накладні підписані та скріплені печатками сторін без зауважень, товар не повернуто, навіть частково. Тому, враховуючи п. 4.1 договору, послуги вважаються прийнятими.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що першим днем прострочення є 18.10.2017, оскільки видатковими накладними, підписаними та скріпленими печатками сторін без зауважень, поставлено товар на загальну суму 567 971,65 грн, останньою видатковою накладною №237 від 17.10.2017 на суму 112 840,17 грн, таким чином з наступного дня у відповідача виник обов'язок сплати спірної суми.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає доводів апелянта та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині задоволення позовних вимог щодо основної заборгованості за договором на надання послуг та постачання товару №01/10-17 від 01.10.2017 у відповідача перед позивачем в сумі 27 579,65 грн.

Умовами договору сторонами узгоджено 100% передоплату, тому відхиляються доводи скаржника про неправомірність нарахувань інфляційних витрат, 3% річних після дати останньої поставки (видаткова накладна №237 від 17.10.2017).

Позивачем також заявлялось до стягнення 3% річних в розмірі 829,66 грн за період з 17.10.2017 по 01.09.2018 та суму інфляційних втрат в розмірі 1548,94 грн за період з 17.10.2017 по 01.09.2018.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення 1 548,94 грн індексу інфляції та 723,12 грн 3% річних за розрахунком, перевірним судом апеляційної інстанції (у розумінні ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України).

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" обґрунтованими та такими, які вірно задоволені судом першої інстанції в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 27 579, 65 грн, інфляційних втрат в розмірі 1 548,94 грн, трьох процентів річних в розмірі 723,12 грн.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 29 958,25 грн, тобто, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, справа є малозначною. За загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 254, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 у справі №910/12454/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 у справі №910/12454/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна".

4. Матеріали справи №910/12454/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Смірнова