ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 Справа №914/99/19

За позовом: Львівського обласного центру зайнятості, м. Львів,
до відповідача:Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, м. Львів,
про: стягнення 41316,70 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників: позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність № 55 від 03.01.2019), відповідача: ОСОБА_2 представик (довіреність №14/3437 від 01.04.2019).
Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського обласного центру зайнятості до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про стягнення 41316,70 грн виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 25.02.2019.В подальшому розгляд справи було відкладено на 18.03.2019 та на 01.04.2019.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Так, враховуючи постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 у справі №813/308/18 працівника відповідача було поновлено на роботі. Так, позивач просить стягнути з відповідача 41316,70 грн виплаченої допомоги по безробіттю та покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання представник відповідача зявився, проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що після поновлення на роботі працівнику були виплачені кошти за час вимушеного прогулу, а відтак вважає, що нарахована позивачем сума коштів є подвійним розміром оплати за вказаний період. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому завданні 01.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

16 січня 2018 року ОСОБА_3 подано до Мостиського районного центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного та заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Згідно з витягом із наказів про прийняті рішення по особі: ОСОБА_3 23.01.2018 призначено допомогу по безробіттю та з 23.01.2018 розпочато її виплату.

17 вересня 2018 року припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_3 в центрі зайнятості у звязку з поновлення на роботі за рішення суду, яке набрало законної сили.

28 серпня 2018 року постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/308/18 визнано протиправною відмову Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.12.2017 щодо відмови ОСОБА_3 у продовженні контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Львівського прикордонного загону № 333-ос від 22.12.2017 в частині звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу загону, усіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_3.

Поновлено прапорщика ОСОБА_3 на посаді інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби «Грушів» III категорії (тип Б) 7 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України м. Львів з 22.12.2017 року.

Стягнуто з Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в користь ОСОБА_3 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 72150 грн., з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8802,28 грн., звернути до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено.

14 вересня 2018 року згідно з ОСОБА_2 з Наказу №240-ос, поновлено ОСОБА_4 на роботі.

05 жовтня 2018 року позивачем направлено відповідачу претензію № 202/02 про відшкодування 41316,70 грн виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3, якого поновлено на роботі.

Відповідач відповіді на претензію не надав, кошти не відшкодував, що стало підставою звернення з позовом.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Так, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 28 серпня 2018 року постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/308/18 ОСОБА_3 крім іншого поновлено на роботі з 22.12.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працювава на посаді інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби «Грушів» III категорії (тип Б) 7 прикордонного загону (1 категорії) Західного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України та отримував заробітну плату саме в цій установі.

Так, позивачем виплачено ОСОБА_3 41316,70 грн допомоги по безробіттю, що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Незаконність звільнення з посади вказаної особи встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, яким і було поновлено на посаді ОСОБА_3

Отже, оскільки Львівським окружним адміністративним судом визнано наказ про звільнення гр. ОСОБА_3 незаконним та скасовано його, при цьому цей наказ став підставою для втрати ОСОБА_3 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю, тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення безробітному ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 41316,70 грн виплаченої допомоги по безробіттю є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, судовий збір покладається на відповідача.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись ст.ст. 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (79010, місто Львів, вулиця Личаківська, будинок 74; ідентифікаційний код 14321653) на користь Львівського обласного центру зайнятості (79039, місто Львів, вулиця Бортнянського, будинок 11а; ідентифікаційний код 03491180) 41316,70 грн - виплаченої допомоги по безробіттю та 1762,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.04.2019.

Суддя Березяк Н.Є.