ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" березня 2019 р. м ХарківСправа № 922/854/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

розглянувши матеріали

Приватного підприємства ОСОБА_1"(61003, м.Харків, вул.Кооперативна,6/8)
до Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі ТОВ "Укрвермут+Ко" (61023, м. Харків, вул. Сумська, 73)
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство ОСОБА_1" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі ТОВ "Укрвермут+Ко" про стягнення 3 900 000,0грн. заборгованості .

Разом з позовом до суду позивачем було подане клопотання, в якому він просить суд відстрочити оплату судового збору до ухвалення рішення за вказаною позовною заявою.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства України, дослідивши обставини, на які посилається позивач в якості обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку відмову в задоволені вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, заявником заявлено одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищенаведене, заявником при зверненні до суду з відповідним позовом, мав бути сплачений судовий збір у розмірі 58 500,0 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проаналізувавши норми ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд констатує, що позивач - Приватне підприємство ОСОБА_1" (61003, м. Харків, вул.Кооперативна,6/8) не входить до переліку осіб, які мають право на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, заявником не надано доказів того, що на час ухвалення рішення по справі, у Приватного підприємства ОСОБА_1"(61003, м.Харків, вул.Кооперативна,6/8) будуть наявні кошти на сплату судового збору.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства ОСОБА_1"(61003, м.Харків, вул.Кооперативна,6/8) про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, в даному випадку заявником не надано до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного підприємства ОСОБА_1" про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Приватного підприємства ОСОБА_1" залишити без руху.

Встановити Приватному підприємству ОСОБА_1" строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Встановити Приватному підприємству ОСОБА_1" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (52650,0 грн.);

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала підписана 27.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_2