ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Справа№ 910/13142/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.03.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.12.2018 (повний текст складено 27.12.2018)

у справі №910/13142/18 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Пласт"

про стягнення 463 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮДМИЛА-ФАРМ" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ПЛАСТ" (надалі - відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 463 000, 00 грн., за порушення умов Договору підряду від 23.03.2018 №23032018 (надалі - Договір підряду), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЮДМИЛА-ФАРМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ПЛАСТ".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором підряду, оскільки останнім визначені Договором підряду роботи не здійснено, а вимоги (позивача) замовника щодо усунення виявлених порушень залишено без відповіді та належної реакції.

Відповідач проти позову заперечував з наступних підстав:

- сторонами не узгоджено Додатку Г "Графік виконання та фінансування робіт" та Додатку Д "Графік залучення до виконання робіт персоналу підрядника" до Договору підряду, відповідно зазначені додатки не підписувалися сторонами;

- отримані від позивача (замовника) креслення вузла парапета у відмітках +16.405 - +17.193 для виконання монтажних робіт із влаштування навісного вентильованого фасаду каменем "Дітфуртський доломіт" не відповідають реально виконаним роботам на цій відмітці, що не дозволяє відповідачу (підряднику) приступити до виконання робіт.

Судом першої інстанції здійснювався розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували сприяння замовником та вчинення будь - яких дій щодо надання підряднику можливості разом із компанією виконуючою гідроізоляційні роботи погодити спірний об'єм роботи, з метою відповідності підрядних робіт вимогам ДСТУ, тому суд дійшов висновку, що встановити неналежне виконання відповідачем умов укладеного Договору підряду та накладення штрафних санкцій не вбачається за можливе.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, судові витрати покласти на відповідача у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, обставинам справи, викладених в оскаржуваному рішенні.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що посилання відповідача на листування між підрядником та замовником за Договором підряду щодо розробки проекту вузла одного з парапетів на об'єкті позивача не повинно було братися судом до уваги, як таке, що не може бути причиною невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором підряду, які повинні були бути виконані в березні-квітні 2018 року, крім цього, питання розробки проекту одного з парапетів є незначною частиною технічних робіт, яка не має жодного відношення до вищевказаних договірних зобов'язань відповідача та до предмету позовної заяви.

Також скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції за власне будівельні роботи, що не відповідає дійсності, оскільки перед безпосереднім виконанням будівельних робіт, відповідач повинен був провести низку розрахунків та розробити відповідний пакет документів, що не було зроблено відповідачем в порядку та у строки, передбачені Договором підряду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2019, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13142/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 та призначено до розгляду на 11.03.2019.

Надано право відповідачу подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у строк визначений п. 3 вказаної вище ухвали.

22.02.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд апеляційної інстанції скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду в даній справі залишити без змін.

В судове засідання 11.03.2019 з'явилися представники сторін, зокрема представники позивача: Саласіна О.В. - виконуючий обов'язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" та Сироватко О.В. представник за довіреністю, представник відповідача Кепич І.В. - адвокат, згідно свідоцтву про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.08.2012 №1895 .

Згідно ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України визначено осіб, які можуть бути представниками, а саме представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Цивільна процесуальна дієздатність - здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді. Таким чином, змістом цивільної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Це означає, що наявність цивільної процесуальної дієздатності необхідна лише для самостійного ведення процесу. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття, а також юридичними особами.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 12, 58 Господарського процесуального кодексу України вирішила допустити в судове засідання 11.03.2019 до розгляду даної справи представника за довіреністю Сироватко О.В.

Представники позивача в судовому засіданні 11.03.2019 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" повністю, судові витрати покласти на відповідача у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.03.2019 проти доводів апеляційної скарги заперечував, з підстав, викладених, у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В судовому засіданні 11.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 23.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" (замовник ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ПЛАСТ" (підрядник) укладено Договір підряду №23032018, відповідно до умов якого підрядник зобов'язується належним чином, на свій ризик, власними силами та з власних матеріалів (крім матеріалів, поставка яких згідно умов Договору підряду покладена на замовника) виконати визначені в Договорі підряду роботи.

Розділом 3 сторони Договору підряду погодили, що датою початку робіт підрядником вважається дата підписання цього договору (далі - "Дата початку"). Підрядник зобов'язаний здійснювати роботи у постійному, безперервному режимі відповідно до Графіку, що враховує вихідні дні, надурочний час та позмінну роботу, і завершити всі роботи не пізніше ніж через 8 (вісім) місяців від дати початку ("Дата планованого завершення Робіт"), дата планового завершення окремих етапів робіт зазначена в детальному графіку виконання робіт. Завершення робіт підтверджується підписанням документів, зазначених у розділі 1.11 цього договору.

Відповідно до розділу 4 Договору підряду сторони встановили, що роботи і всі пов'язані з ними або обумовлені ними зобов'язання виконуються згідно із наведеними додатками, що додаються до Договору та є його невід'ємною частиною: Додаток А - "План схема Будівельного майданчика"; Додаток Б "Загальні умови виконання Робіт", Додаток В "Обсяги робіт і одиничні розцінки"; Додаток Г "Графік виконання та фінансування робіт"; Додаток Д "Графік залучення до виконання Робіт персоналу Підрядника"; Додаток Є "Перелік проектної/робочої документації, що надається Замовником"; Додаток Е "Перелік документації, що розробляє Підрядник"; Додаток Ж "Перелік матеріалів, що надає Замовник"; Додаток З "Детальний Графік виконання Робіт"; Додаток І "Порядок розміщення замовлення на поставку каменю дітфуртський доломіт (dietfurtdolomitesanndblasted); Додаток Ї "Критерії IEQ та ЛОС".

Розділом 5 Договору підряду сторони підтверджують, що на момент підписання цього договору замовник виконав всі роботи з підготовки Будівельного майданчика (фронту робіт), а підрядник прийняв Будівельний майданчик (фронт робіт) для виконання робіт відповідача. З дати забезпечення замовником доступу підрядника до Будівельного майданчика та будівельних конструкцій, вся відповідальність за збереження майна підрядника та його субпідрядників, що знаходиться на території Будівельного майданчика, є відповідальністю підрядника. Також з цього моменту підрядник стає відповідальним за заподіяння шкоди підрядником здоров'ю, життю, честі і гідності третіх осіб на території Будівельного майданчика, і за будь-які протиправні дії підрядника, субпідрядників, його працівників, агентів, відвідувачів, пов'язаних та Інших осіб на території Будівельного майданчика, як це передбачено Договором підряду та Додатком Б до нього. У випадку якщо замовник порушить терміни доступу підрядника до Будівельного майданчика не з вини підрядника, дату планованого завершення робіт буде перенесено на період, який відповідає періоду затримки забезпечення доступу до Будівельного майданчика.

Розділом 6 пункту (а) Договору підряду встановлено, що загальна сума (ціна) цього Договору визначається загальною вартістю всіх робіт за цим Договором, що виконуються підрядником протягом усього строку дії цього Договору, та складається з фіксованих (твердих) узгоджених сторонами вартостей робіт щодо кожного етапу робіт по об'єкту замовника, визначених в Додатку В "Обсяги робіт і одиничних розцінках" до цього Договору з урахуванням ПДВ (20%), що не підлягають зміні, за виключенням випадків, передбачених цим Договором ("Сума Договору").

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідач взяті на себе за Договором підряду зобов'язання належним чином не виконав, визначені Договором підряду роботи у строк, передбачений додатком Г до Договору підряду не здійснив, вимоги позивача щодо усунення виявлених порушень залишив без відповіді та належної реакції, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 463 000, 00 грн.

Рішенням місцевого господарського суду в задоволенні позову відмовлено, у зв'язку з тим, що встановити неналежне виконання відповідачем умов укладеного Договору підряду не вбачається за можливе.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, зі змісту укладеного Договору підряду вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором підряду.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору та вимог цього кодексу (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Розділом 3 пункту (b) Договору підряду сторонами погоджено, що підрядник зобов'язаний здійснювати роботи у постійному, безперервному режимі відповідно до Графіку, що враховує вихідні дні, надурочний час та позмінну роботу, і завершити всі роботи не пізніше ніж через 8 (вісім) місяців від дати початку ("Дата планованого завершення Робіт"), дата планового завершення окремих етапів робіт зазначена в детальному графіку виконання робіт.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено строки виконання робіт, які узгоджені сторонами відповідно до графіку виконання робіт (додаток Г до договору), однак, як вбачається із матеріалів справи додаток Г "Графік виконання та фінансування робіт" до Договору підряду №23032018 від 23.03.2018 (том 1, аркуші справи 153-154) підписано лише із сторони позивача.

Пунктом 17 Постанови Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" передбачено, що строки виконання робіт (будівництва об'єкта) встановлюються договором підряду і визначаються датою їх початку та закінчення. Невід'ємною частиною договору підряду є календарний графік виконання робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених договором підряду.

Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем строків виконання робіт не є беззаперечним, оскільки між позивачем та відповідачем так і не було укладено графік виконання та фінансування робіт.

Відповідно до п. 5 Додатку Б "Загальні умови виконання робіт" до Договору підряду №23032018 від 23.03.2018 підрядник зобов'язаний здійснювати роботи безперервно та безперебійно. Підрядник зобов'язаний негайно повідомити замовника та представника замовника, та призупинити роботи до отримання від них письмових вказівок при виявленні: можливих несприятливих для замовника наслідків виконання його або вказівок представника замовника або Комісії Технічного Нагляду про спосіб виконання робіт; інших, не залежних від підрядника обставин, що загрожують придатності або міцності результатів виконуваних робіт.

Згідно із розділом 13 пункту (а) Договору підряду до зобов'язань замовника відноситься сприяння підряднику у виконанні робіт у порядку встановленому Договором підряду. Крім того до обов'язків замовника також відноситься забезпечення належного виконання власних зобов'язань, визначених цим Договором підряду та чинним законодавством України, у т.ч. в частині своєчасного розгляду та підписання у відповідності до умов Договору підряду актів, документів про прийняття прихованих робіт, виконавчої документації і т.і. Порушення таких зобов'язань у будь-якому випадку не відноситься до ризиків (у т.ч. ризиків відповідальності) підрядника, окрім випадків, зумовлених його винними діями (розділ 13, пункт (d), зобов'язання замовника).

Частиною 1 ст. 848 ЦК України передбачено, що якщо замовник, незважаючи на своєчасне попередження з боку підрядника, у відповідний строк не замінить недоброякісний або непридатний матеріал, не змінить вказівок про спосіб виконання роботи або не усуне інших обставин, що загрожують якості або придатності результату роботи, підрядник має право відмовитися від договору підряду та право на відшкодування збитків.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме випливає із листів від 30.08.2018 №1-30/08 та №1020/18 від 03.09.2018, 28.08.2018 позивачем передано відповідачу креслення вузла парапету у відмітках +16.405-+17.193 для виконання монтажних робіт із влаштування навісного вентильованого фасаду каменем "Дітфуртський доломіт (dietfurtdolomitesanndblasted").

В подальшому відповідач у листі №1-30/08 від 30.08.2018 повідомив позивача про неможливість виконання креслення, оскільки дане креслення не відповідає реально виконаним роботам на цій відмітці, в зв'язку із чим не можливо приступити до виконання робіт у зв'язку із відсутністю можливості закріпити підсистему вентфасаду без пошкодження гідроізоляційного прошарку, крім того, відповідач просив надати можливість разом із компанією виконуючою гідроізоляцію розробити та погодити даний робочий вузол.

У відповідь на лист відповідача, позивачем 03.09.2018 надіслано лист №1020/18, у якому останній повідомив про те, що очікує від відповідача власний варіант проекту влаштування пирога парапету на об'єкті позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни в апеляційному порядку рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 - відсутні.

Згідно ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Скаржником не надано доказів того, що не здійснення демонтажу існуючого на об'єкті пирогу карниза, не залучення підрядної компанії з гідроізоляції для спільної розробки вузла карниза в позначках +16.405-+17.193 та відсутність у відповідача можливості спільно з компанією, що виконувала гідроізоляцію, розробити і погодити даний робочий вузол, не вплинуло на можливість відповідача належним чином виконувати інші зобов'язання за договором підряду.

Умовами Договору підряду передбачено, а саме п. 5 (а) додатку Б "Загальні умови виконання робіт до Договору підряду", що підрядник зобов'язаний повідомити замовника та призупинити роботи до отримання від нього письмових вказівок при виявленні можливих несприятливих для замовника наслідків виконання робіт.

Також, слід зазначити про те, що в матеріалах справи відсутні докази узгодження та направлення для підписання підряднику, графіку залучення до виконання робіт персоналу підрядника. З наявних в матеріалах справи доказів (том 1, аркуш справи 40) вбачається, що Додаток Д "Графік залучення до виконання робіт персоналу підрядника" підписано лише позивачем, а отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сторонами вказаний графік не було узгоджено.

Отже позивачем не надано доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, узгодження та направлення для підписання підряднику, графіку залучення до виконання робіт персоналу підрядника, надання відповідачу письмових вказівок щодо монтажу каменю карнизу в позначках +16.405-+17.193, враховуючи звернення відповідача до позивача із повідомленням про те, що оскільки позивач надав креслення вузла карнизу, який не відповідає фактичній ситуації на об'єкті, вузол передбачає кріплення фасадного каменю на збірні системи з вентильованим повітряним прошарком та непрозорим індустріальним опорядженням, в даному випадку необхідно виконати монтаж кронштейнів для під системного фасаду, які б пошкодили гідроізоляційний шар виконаного на об'єкті пирога карнизу.

Таким чином, відповідач виконав своє зобов'язання за Договором підряду та призупинив роботи у зв'язку із виявленням несприятливих для позивача наслідків виконання робіт до отримання від позивача письмових вказівок, з метою виконання свого обов'язку за Договором підряду, передбаченого у розділом 13, пункту (а) щодо сприяння відповідачу у виконанні робіт, однак, докази надання позивачем таких вказівок в матеріалах справи відсутні, не надано таких доказів у до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували сприяння замовником діям підрядника відносно можливості разом із компанією виконуючою гідроізоляційні роботи погодити спірний об'єм роботи, з метою відповідності останнього вимогам ДСТУ, у зв'язку із чим, встановити неналежне виконання відповідачем умов укладеного Договору підряду та накладення штрафних санкцій не вбачається за можливе.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Північний апеляційний господарський суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 234-241, 269, 273, 275-284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Людмила-Фарм" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/13142/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13142/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк