ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2019

Справа № 910/14771/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзерноторг» про стягнення 22 071,18 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзерноторг» про стягнення 18 130,40 грн. основного боргу за надані послуги, 3 219,17 грн. пені, 3 % річних у сумі 310,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 410,76 грн. за договором складського зберігання зерна № 30065-ЗБ/2017 від 06.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2018 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (суддя Васильченко Т.В.).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019 року у зв’язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. у відрядженні справу 910/14771/18 передано на розгляд судді Чебикіній С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2019 справу прийнято до провадження суддею Чебикіною С.О. та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано. Відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії ПАТ «ДПЗКУ» «Сумський комбінат хлібопродуктів» (далі – зерновий склад) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продзерноторг» (далі – поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №30065-ЗБ/2017 (далі – договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 договору) поклажодавець зобов'язаний передати зерно, а зерновий склад зобов'язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених договором.

Згідно п. 3.3. договору поклажодавець зобов'язаний своєчасно розраховуватися за надані йому послуги з приймання, оформлення, зберігання, відвантаження зерна та надання додаткових послуг, пов'язаних із зберіганням зерна.

Пунктом 9.3. договору визначено, що тарифи на послуги зернового складу наводяться у додатку №1 до договору і є складовою та невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 9.4. договору поклажодавець сплачує вартість послуг Зернового складу, пов'язаних з прийманням, очищенням, сушінням зерна при переданні такого зерна на зберігання з моменту видачі складського документу на таке зерно, а також сплачує вартість послуг зернового складу по зберіганню зерна щомісячно, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги.

За умовами п. 9.6. договору встановлено, що зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку Зернового складу на дату оплати, визначену згідно цього договору, не звільняє поклажодавця від обов'язків по оплаті вартості послуг зернового складу.

Як вбачається складських квитанцій на зерно №6938 від 28.02.2018 року та №6943 від 28.02.2018 року, які містяться в матеріалах справи, 28.02.2018 року відповідач передав, а позивач прийняв на зберігання 217,35 т зерна кукурудзи 3-го класу.

Актами здачі-приймання робіт №188 від 20.03.2018 на суму 14 488,03 грн. та №160 від 28.02.2018 на суму 3642,37 грн. підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг зі зберігання за вказаним договором на загальну суму 18 130,40 грн.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов’язання з надання послуг зі зберігання на вищевказану суму, а відповідач не виконав свої зобов’язання з оплати наданих послуг у зв’язку із чим відповідач має перед позивачем заборгованість на суму 18 130,40 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 18 130,40 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищезазначеного, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості послуг зі зберігання, позивачем нараховано відповідачеві 3 % річних у сумі 310,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 410,76 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 310,85 грн. та інфляційних втрат у сумі 410,76 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з умовами п. 9.5. договору у випадку прострочення строків оплати послуг, зерновий склад має право нарахувати пеню поклажодавцю в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення..

У зв’язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань з оплати послуг у встановлений строк, позивачем на підставі п. 9.5. договору нараховано до стягнення 3 219,17 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзерноторг" (01004, м. Київ, вул. Дарвіна, 8; код 40609392) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; код 37243279) 18 130 (вісімнадцять тисяч сто тридцять) грн. 40 коп. основного боргу, 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) грн. 17 коп. пені, 310 (триста десять) грн. 85 коп. 3 % річних, 410 (чотириста десять) грн. 76 коп. інфляційних втрат та судовий збір в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 25.03.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна