ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"29" березня 2019 р.м. Одеса № 916/601/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву про усунення недоліків за вх.№2-1410/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (вул.Прорізна,8,Київ 1,01601) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Вербицького Олега Васильовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 449993,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Вербицького Олега Васильовича про стягнення 449993,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення умов кредитного договору №689 від 26.12.2007.

Ухвалою від 11.03.2019 було залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання ухвали шляхом надання до суду:

інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

доказів сплати судового збору у розмірі 6749,90 грн.

28.03.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків (вх.№2-1410/19). Втім, позивачем не надано інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, надано клопотання про звільнення від сплати судового збору (вх.№2-1411/19) від 28.09.2019.

Щодо цього суд вказує, що згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Ч.2 ст. 8 цього Закону визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, ст. 8 вказаного Закону право суду звільнити від сплати судового збору пов'язує з наявністю відповідних обставин, перелік яких розширювальному тлумаченню не підлягає. Вказане відповідає також правовій позиції ВС (зокрема, постанова у справі №904/7195/17 від 21.12.2018).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно, суд постановляє, що вимога сплати зборів у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, ураховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання позовної заяви (апеляційної, касаційної скарги) передбачена положеннями ГПК України, Законом України "Про судовий збір" і не може вважатися обмеженням доступу до суду, що узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі".

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що у встановлений судом строк недоліки зазначені в ухвалі господарського суду Одеської області від 11.03.2019 не були усунуті позивачем, суд повертає позовну заяву з додатками позивачу на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, господарський суд зазначає, що в силу ч. 8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання (вх.№2-1411/19) про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Повернути позовну заяву (зареєстровану за вх. № 618/19 від 07.03.2019) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" до Фізичної особи-підприємця Вербицького Олега Васильовича про стягнення 449993,03 грн. з доданими до неї документами.

Додаток: позовна заява на 3 (трьох) аркушах та додані до неї документи на 13 аркушах + конверт.

Ухвала набрала законної сили 29.03.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Р.В. Волков