ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 Справа № 917/1180/18

м. Полтава

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Супруна Олександра Вікторовича, АДРЕСА_1

до Багатопрофільного малого приватного підприємства "Степ", вул. 23 Вересня, буд. 2-Б, м. Полтава, 36028

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Явір-2005", вул. Хлібозаводська, 7, м. Полтава, 36007

про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок невиконання договору у розмірі 407 680,00грн.

Суддя Паламарчук В.В

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: адвокат Варава Ю.Ю.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Обставини справи: Фізична особа-підприємець Супрун Олександр Вікторович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Багатопрофільного малого приватного підприємства "Степ" про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок невиконання відповідачем договору №8с/х від 01.06.2017р. про користування торговим місцем, в частині здійснення охорони торгового місця, у розмірі 407 680,00грн.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 02.10.2018р. прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Проведення підготовчого засідання призначив на 01.11.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.11.2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 29.11.2018р. та залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Явір-2005" .

23.11.2018 р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем жодним чином не доведено, що нестача товарно-матеріальних цінностей ФОП Супрун О.В. в сумі 407 680,00 грн., сталася саме з вини відповідача.

28.11.2018 р. третя особа надала пояснення щодо позовної заяви, де зазначено, що відповідно до укладеного між БПМП "Степ" (далі - Замовник) та ПП "Явір-2005" (далі - охорона) чинного на сьогодні договору №139/Пл-ф про надання послуг з фізичної охорони від 01.12.2014 р., ПП "Явір-2005" прийняло на себе зобов'язання здійснювати охорону відокремлених приміщень (будівель) та майна, яке належить Замовнику на праві власності або знаходиться у його користуванні на законних підставах та знаходиться на об'єкті Замовника, згідно з Додатком №2 до Даного Договору.

Пунктом 2.5 вказаного договору визначено, що охорона площі чи майна осіб, що орендують у Замовника приміщення, проводиться за окремим Договором між охороною та особою, що орендує майно чи площі.

Окремий договір про надання послуг з охорони контейнера, який розташований на торговому місці №8с/х за адресою вул. І. Мазепи, 43, м. Полтава, яке передане у користування ФОП Супрун О.В., з ПП "Явір-2005" не укладався. Тому забезпечення цілісності вище вказаного контейнера не входило та не входить до договірних обов'язків охоронної організації ПП "Явір -2005".

29.11.2018 р. суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11.12.2018 р. та задовольнив заяву відповідача про продовження терміну підготовчого засідання на 30 днів.

Позивач 05.12.2018 року надав відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначив, що:

- відповідач замовчував факти суттєвих зобов'язань, такі як п. 2.5 Договору про надання послуг з фізичної охорони №139/Пл - ф, відповідно до якого, охорона площі чи майна, що орендують у БПМП "Степ" приміщення, проводяться окремими договорами між охороною та особами, що орендує майно чи площі;

- відповідач отримував від позивача гроші за охорону відповідно до спеціально прописаного п. 1.2.7 договору оренду торгівельного місця.

- позивача не було попереджено про зобов'язання здавання контейнерів під охорону шляхом проставляння підпису і де це саме повинно відбуватися.

11.12.2018 р. суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 05.02.2019 р. У зв'язку з лікарняним судді Паламарчука В.В., розгляд справи 05.02.2019 р. не відбувся. Ухвалою суду від 28.02.2019 р. призначено судове засідання на 21.03.2019 р.

В судовому засіданні 21.03.2019 р. позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в засідання суду не з'явилися.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

01 червня 2017 року між сторонами укладено договір користування торговим місцем за №8 с/х згідно з яким відповідач - Багатопрофільне приватне мале підприємство «Степ», передав, а позивач - фізична особа - підприємець Супрун Олександр Вікторович, прийняв в тимчасове користування торгове місце площею 40 м2 під номером 8 с/х, що визначене на плані ТРК «Алмазний», за адресою: м. Полтава, вул.І.Мазепи,43.

Відповідно до п.1.2 вказаного договору за користування місцем позивач щомісячно сплачує відповідачу 2 935 гривень. Згідно п. 1.2.7 Договору вартість охорони 175 грн., згідно рахунку від охоронної організації, з яким підприємство уклало договір, та кількості охороняємих об'єктів ( торгових місць).

Відповідно до п.2.2.5 Договору Багатопрофільне приватне мале підприємство «Степ» несе матеріальну відповідальність за цілісність та наявність належних підприємцю торгових павільонів, контейнерів та інших споруд, що розташовані на торгівельному місці в межах договору ТРК «Алмазний» з охоронною організацією.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період дії договору 04.09.2017 року невідома особа таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проникла до його контейнеру, звідки викрала чоловічі кросівки, футболки, сумки, брюки, куртки. За даними позивача, зазначеним було спричинено матеріальну шкоду на суму 320 718 гривень.

Відповідач вказує, що по факту скоєння крадіжки 04.09.2017 року Полтавським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 0003914 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.185 КК України.

Для врегулювання зазначеної проблеми в досудовому порядку до відповідача було надіслано претензію, на яку позивач отримав відповідь, про те що Багатопрофільне приватне мале підприємство «Степ» уклало договір про надання фізичної охорони із приватним підприємством «Явір-2005» і що саме вони несуть повну матеріальну відповідальність та порадили звернутися до зазначеного контрагенту.

Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачем договірних зобов'язань, щодо здійснення організації охорони торгівельного місця, та скоєної в зв'язку з цим крадіжки, його фактичні прямі збитки складають 407 680, 00 гривень, що підтверджується висновком судової економічної експертизи №621 від 13.06.2018 року, проведеної в межах розслідування кримінального провадження № 0003914 внесеного в ЄРДР 04.09.2017 року.

Таким чином позивач вважає свої права порушеними та просить стягнути з відповідача 407 680, 00 гривень збитків, завданих внаслідок невиконання відповідачем договору №8с/х від 01.06.2017р. про користування торговим місцем №8С/х, за адресою вул. І. Мазепи,43, в частині здійснення охорони торгового місця.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) шкоди є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 16 ЦК України та ст. 20 ГК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому під збитками розуміється: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка (дія або бездіяльність); 2) шкідливий результат такої поведінки (збитки, шкода); 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та причиненою шкодою; 4) вина особи, яка заподіяла шкоду.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що в позовній заяві позивач посилається на те, що в період дії договору користування торговим місцем №8 с/х від 01.06.2017 р., згідно якого відповідач орендує у позивача торгове місце площею 40 кв.м. під №8с/х, що визначене в плані ТРК "Алмазний" за адресою: м. Полтава, вул. І Мазепи, 43, невідома особа, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей проникла до зазначеного в договорі контейнеру та здійснила крадіжку.

В підтвердження вказаного факту позивач посилається на копію витягу з кримінального провадження № 0003914 (а.с. - 13).

У вказаному витягу зазначено, що 04.09.2017 р. до Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від Супрун Олександра Вікторович, про те, що 04.09.2017 р. невідома особа таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникла до контейнеру №9, що розташований за адресою м. Полтава, по вул. 23 вересня, 2Б, звідки викрала чоловічі кросівки, футболки, сумки, брюки, куртки.

У висновку №621 судової економічної експертизи по кримінальному провадженню № 0003914 (а.с. - 33-35) йде посилання на факт крадіжки за адресою м. Полтава, вул. 23 Вересня 2-б.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено того, що відповідачем порушені договірні зобов'язання щодо охорони торгівельного місця №8с/х, що визначене в плані ТРК "Алмазний" за адресою: м. Полтава, вул. І Мазепи, 43, внаслідок чого була скоєна крадіжка та в зв'язку з чим позивачу завдані прямі збитки в розмірі 407680,00 грн. Позивачем необґрунтовано, яким чином крадіжка, вчинена з контейнеру №9, що розташований за адресою м. Полтава, по вул. 23 вересня, 2Б, може бути пов'язана із збитками, які заявлені позивачем в рамках Договору користування торговим місцем №8 за адресою вул. І. Мазепи, 43.

Тобто, позивачем не надано належних доказів 1) протиправної поведінки (дія або бездіяльність) відповідача; 2) шкідливого результату такої поведінки (збитки, шкода); 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою та причиненою шкодою; 4) вини відповідача.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надані суду жодні докази, які б свідчили про порушення відповідачем умов договору №8с/х від 01.06.2017р. про користування торговим місцем, в частині здійснення охорони торгового місця, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За даних обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 129, 219, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2019р.

Суддя В.В. Паламарчук