РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2019Справа № 910/17194/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ"

про стягнення 215949,26 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВП "АЛЬФА КОРМ" про стягнення 215949,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018, у зв'язку із чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 191077,90 грн. У зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання позивачем нараховані пеня у сумі 13565,19 грн. та 30% річних у сумі 11306,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Позивачем через відділ діловодства суду подано: клопотання про витребування доказів, клопотання про розгляд справи за відсутності представника, клопотання про доручення доказів та заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/17194/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання у справі на 19.02.2019 та частково задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" про витребування доказів.

15.02.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву та відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів (вих. №15/02-04 від 15.02.2019), клопотання про витребування доказів (вих. №15/02-06 від 15.02.2019), заява про виключення з числа доказів позовної заяви та доданих до неї документів.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що вимоги позивача не підтверджені жодними доказами, позовна заява підписана не директором позивача, оскільки підпис директора позивача ОСОБА_1 на договорі відрізняється від підпису на позові. Також відповідачем зазначено, що позивачем не вірно проведено розрахунок пені.

15.02.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів здійснення відповідачем часткових оплат.

В судове засідання 19.02.2019 представники учасників судового процесу не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 відкладено судове засідання з розгляду справи № 910/17194/18 по суті на 14.03.2019, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВП "АЛЬФА КОРМ" про витребування доказів (вих. №15/02-04 від 15.02.2019) задоволено, у задоволенні клопотання про витребування доказів (вих. №15/02-06 від 15.02.2019) відмовлено.

05.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.02.2019.

13.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із можливістю мирного врегулювання спору між сторонами.

Представники сторін в судове засідання 14.03.2019 не з'явились

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 відкладено розгляд справи на 21.03.2019.

В судове засідання 21.03.2019 представник позивача не з'явився, проте в матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання 21.03.2019 не з'явився. Про розгляд справи відповідач був належним чином повідомлений ухвалою суду від 14.03.2019.

За змістом ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Згідно із ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" (експедитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВП "АЛЬФА КОРМ" (замовник, відповідач) укладений договір №01082018/1-1 транспортного експедирування (надалі - договір).

Предметом регулювання цього договору є правовідносини сторін, при яких експедитор зобов'язується від свого імені, за плату і за рахунок замовника надати останньому послугу з організації міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом (п. 1.1. договору).

Процес організацїї/здійснення перевезення певного вантажу та інші істотні умови договору, в тому числі найменування перевізника, погоджується сторонами у заявках на експедирування вантажу (додаток № 1 до договору, далі - заявка). Сторони домовилися, що інформація зазначена у заявці є комерційною таємницею, погодилися її надавати тільки на вимогу уповноважених державних органів (з обов'язковим інформуванням протилежної сторони), або тільки з письмового дозволу протилежної сторони (у випадку необхідності надання такої інформації будь-яким третім особам). Поширення вказаної у заявці інформації в порушення домовленого порядку у будь-якому випадку визнається порушенням договору, на сторону яка поширила інформацію покладається обов'язок доведення правомірності такого поширення. Крім заявок на перевезення, сторони, при кожному перевезенні оформляють тристоронню угоду з перевізником, яка є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.3. договору).

У відповідності до п. 1.4. договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг) (далі - Акт). У випадку відсутності підпису замовника у Акті факт виконаних робіт/послуг підтверджуються ТТН/CMR.

В пункті п. 1.7.1. договору сторони домовились, що заявка та тристороння угода є обов'язковою, невід'ємною (обов'язковою частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобів електронного зв'язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки.

Замовник зобов'язаний своєчасно оплатити позивачу погоджену ставку за перевезення, додаткові витрати та/або передбачені договором/заявкою штрафні санкції (пп. 2.2.6. договору).

У випадку прострочення оплати ціни фрахту (ставки за перевезення) замовник зобов'язаний сплачувати експедитору 30% процентів річних, які нараховуються на залишок заборгованості з першого дня прострочення та до повної сплати (у випадку закінчення строку дії договору проценти нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності) (пп.2.2.8. договору).

У відповідності до пп. 3.6. договору, днем/моментом оплати відповідачем ціни фрахту (ставки за перевезення) вважається день надходження грошових сум на рахунок позивача.

Згідно із пп. 4.1.4. договору, в разі порушення відповідачем строку сплати ціни фрахту (ставки за перевезення) він сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування штрафних санкцій (пені) за прострочення виконання зобов'язання припиняється через тридцять шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (у випадку закінчення строку дії договору пеня нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності).

Якщо замовник, у строки обумовлені договором/заявкою не сплатить експедитору повністю або частково погоджену ціну фрахту (ставку за перевезення), то експедитор може захистити своє порушене право/інтерес шляхом стягнення із замовника простроченої заборгованості по сплаті ціни фрахту (ставки за перевезення), із нарахованими відповідно до договору/заявки та/або закону процентами, штрафними санкціями та компенсаціями (пп.4.9. договору).

До моменту отримання стороною підписаного та скріпленого печаткою оригінального (письмового) примірника договору/заявки/акту сканована (фото) копія підписаного та скріпленого печаткою договору/заявки/акту та будь-якого іншого документу (обумовленого наданою послугою за договором/заявкою), яка передана за допомогою засобів електронного зв'язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника договору/заявки/акту тощо (слугує оригіналом письмового доказу у суді та іншому уповноваженому органі). Сторони зобов'язуються невідкладно обмінятися оригінальними примірниками таких документів (пп.5.3.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 221209,68 грн., а саме:

Відповідно до Заявки № 1-1 від 13.09.2018 позивач виконав умови взятих на себе зобов'язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000592 від 14 вересня 2018 року на суму 49025, 08 грн.

Згідно Заявки № 1-1 від 13.09.2018, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 581027 та акту № ОУ-0000601, вивантаження вантажу відбулося 26 вересня 2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 27 вересня 2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-2 від 31.10.2018 позивач виконав умови взятих на себе зобов'язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000704 від 2 листопада 2018 року на суму 20273,66 грн.

Згідно Заявки № 1-2 від 31.10.2018, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 284498 та акту № ОУ-0000705, вивантаження вантажу відбулося 14 листопада 2018 року а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 15 листопада 2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-3 від 20.08.2018 позивач виконав умови взятих на себе зобов'язань та виставив до сплати рахунок-фактури № СФ-0000540 від 23 серпня 2018 року на суму 110131,78 грн.

Згідно Заявки № 1-3 від 20.08.2018, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 005504 та акту № ОУ-0000544, вивантаження вантажу відбулося 04 вересня 2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 05 вересня 2018 року.

Відповідно до Заявки № 1-5 від 09.10.2018 позивач виконав умови взятих на себе зобов'язань та виставив рахунок-фактури № СФ-0000680 від 19 жовтня 2018 року на суму 81779,16 грн.

Згідно Заявки № 1-5 від 09.10.2018, оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження), відповідно до CMR № 001565 та акту № ОУ-0000662, вивантаження вантажу відбулося 19 жовтня 2018 року, а тому, як зазначено позивачем, відповідач є таким, що прострочив з 19 жовтня 2018 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором №010082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018, позивач у позові зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 191077,90 грн.

У зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання позивачем за періоди з: 27.09.2018 по 18.12.2018, з 15.11.2018 по 18.12.2018, з 05.09.2018 по 18.12.2018, 05.09.2018 по 06.09.2018, з 19.10.2018 по 18.12.2018 нараховані пеня у сумі 13565,19 грн. та 30% річних у сумі 11306,17 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

У відповідності до п. 1.4. договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг). У випадку відсутності підпису замовника у Акті факт виконаних робіт/послуг підтверджуються ТТН/CMR.

Надання позивачем послуг відповідачу на виконання умов договору №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 та заявок № 1-1 від 13.09.2018, № 1-2 від 31.10.2018, № 1-3 від 20.08.2018, № 1-5 від 09.10.2018 на загальну суму 221209,68 грн. підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) №581027, №284498, №005504, №001565, а також актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000705 від 14.11.2015 (не підписаний відповідачем, однак оплачений згідно платіжного доручення №329 від 17.01.2019), №ОУ-0000601 від 26.09.2016 та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000544 від 04.09.2016 та №ОУ-0000662 від 19.10.2018 (підписані відповідачем).

Водночас, доводи відповідача, що позивач не здійснював направлення на адресу відповідача оригіналів заявок №1-2 від 31.10.2018, №1-5 від 09.10.2018 та акту здачі-прийняття робіт №ОУ-0000705 спростовуються наявними в матеріалах справи копіями експрес-накладних №13216 від 29.11.2018, №1321 від 15.11.2018, Специфікаціями №НП-001358159 від 20.11.2018, №НП-001643572 від 20.12.2018 та роздруківок з офіційного сайту ТОВ "Нова пошта".

У відповідності до заявок № 1-1 від 13.09.2018, № 1-2 від 31.10.2018, № 1-3 від 20.08.2018, № 1-5 від 09.10.2018 оплата здійснюється у безготівковій формі 100%, в день прибуття а/м на розмитнення (до вивантаження).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, з цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до розрахунку позивача наведеного у позові, у зв'язку із частковою оплатою відповідачем за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000544, заборгованість відповідача за договором №01082018/1-1 транспортного експедирування від 01.08.2018 станом на час звернення до суду становила 191077,90 грн.

Під час розгляду справи, сторонами були надані докази здійснення відповідачем часткових оплат у період з 17.01.2019 по 26.02.2019 у загальній сумі 65298,74 грн.

Так, судом встановлено, що 17.01.2019 відповідач здійснив оплату заборгованості за договором у сумі 20273,66 грн. Отже, заборгованість у розмірі 20273,66 грн., що заявлена позивачем до стягнення була сплачена відповідачем до відкриття провадження у справи, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині стягнення 20273,66 грн. заборгованості задоволенню не підлягають.

Також, судом встановлено, що під час розгляду справи, відповідач у період з 05.02.209 по 26.02.2019 частково сплатив на користь позивача суму заборгованості у сумі 45025,08 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що сума заборгованості у розмірі 45025,08 грн. сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження у справі №910/17194/18 в частині позовних вимог про стягнення 45025,08 грн., у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 125779,16 грн. належним чином доведена, документально підтверджена, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості у розмірі 125779,16 грн. підлягає задоволенню.

У зв'язку із простроченням відповідачем грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача нараховані за періоди з: 27.09.2018 по 18.12.2018, з 15.11.2018 по 18.12.2018, з 05.09.2018 по 18.12.2018, 05.09.2018 по 06.09.2018, з 19.10.2018 по 18.12.2018 суми пені у розмірі 13565,19 грн. та 30% річних у сумі 11306,17 грн.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до пп. 4.1.4. договору, в разі порушення відповідачем строку сплати ціни фрахту (ставки за перевезення) він сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

В пп.2.2.8. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати ціни фрахту (ставки за перевезення) замовник зобов'язаний сплачувати експедитору 30% процентів річних, які нараховуються на залишок заборгованості з першого дня прострочення та до повної сплати (у випадку закінчення строку дії договору проценти нараховуються безперервно, у тому ж порядку/розмірі як і при його чинності).

Розрахунки 30% річних у сумі 11306,17 грн. та інфляційних втрат у сумі 13565,19 грн. є арифметично вірними, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними доказами обставин наведених у позові не спростовано, доказів погашення заборгованості у сумі 125779,16 грн. не надано.

У відзиві на позов було зазначено, що у відповідача виникає сумнів щодо підписання позовної заяви та доданих до неї документів директором ОСОБА_1 Відповідні заперечення за висновками суду є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Як встановлено судом, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" підписана директором Товариства ОСОБА_1

Згідно із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час подання позову, особами які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності є ОСОБА_1.

З урахуванням наведеного, позовна заява підписана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" уповноваженою особою. Більш того, будь-яких заперечень щодо справжності підпису директора виконаного на позовній заяві, позивачем не надано.

За таких обставин, оскільки зазначені доводи відповідача є необґрунтованими, то суд також відмовляє у задоволенні заяви відповідача про виключення доказів поданого до суду 15.02.2019.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" про стягнення основного боргу у розмірі 125779,16 грн., 30% річних у розмірі 11306,17 грн., пені у розмірі 13565,19 грн. та про закриття провадження у справі №910/17194/18 в частині позовних вимог про стягнення 45025,08 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/17194/18 в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 45025,08 грн.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробниче підприємство "АЛЬФА КОРМ" (03022, м. Київ, вулиця КОЗАЦЬКА, будинок 120/4, ідентифікаційний код 42094096) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕКСТРАНС ГРУП" (18006, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця ЧЕХОВА, будинок 41, ідентифікаційний код 39505251) основний борг у розмірі 125779,16 грн., 30% річних у розмірі 11306,17 грн., пеню у розмірі 13565,19 грн. та судовий збір у розмірі 2259,75 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.03.2019.

Суддя О.В. Гулевець