ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1822/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 (ухвалене суддею Колодій Н.А., повне рішення складено 27.12.2018) у справі №908/1822/18

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 39 998,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" (позовна заява в редакції після усунення недоліків раніше поданої позовної заяви, яка ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.09.2018 залишена без руху) про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 39 998,06грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 у справі № 908/1822/18 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки. Однак, позивачем всупереч вимогам чинного законодавства не подано до суду припису про усунення порушень земельного законодавства відповідачем. В Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства та в Акті обстеження земельної ділянки, підписаний прокурором Ходзієм Є.А. та державним інспектором Горбенко Н.Ю., відсутні відомості в графах "підпис представника юридичної особи чи уповноваженої ним особи або фізичної особи чи її представника, які перевірялись", "з актом ознайомлений, копію акта отримав", "копія цього акту відправлена поштою". Суд зазначив, що документи, які складені Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області під час проведення перевірки, є доказами, оцінка яких здійснюється з урахуванням таких категорій як належність, допустимість, достовірність та достатність, що узгоджується з приписами ст. ст. 77-79 Господарського процесуального кодексу України, а для настання деліктної відповідальності необхідна наявність всіх складових правопорушення. Судом першої інстанції було зазначено, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, позивач повинен довести наявність шкоди (її розмір), протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між шкодою позивача та протиправними діями відповідача, проте позивачем документально не підтверджено факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у прийнятому ним рішенні, не відповідають обставинам справи, що судом було порушено норми процесуального права, а саме ст. 20 ГПК України, та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Позивач зазначає, що до позовної заяви ним додано належним чином завірену копію протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2018 № 201/0/92-17-ДК/0072П/07/01/-18, відповідно до змісту якого, земельна ділянка площею 26,0134 га у контурі 118 на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області використовується відповідачем без правовстановлюючих документів, без державної реєстрації речових прав та за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Крім того, апелянт посилається на те, що доданий акт перевірки, акт обстеження земельної ділянки та розрахунок розміру шкоди встановлюють обставину, що саме ПСП "Прогрес" було самовільно зайнято земельну ділянку, чим спричинено шкоду державі. Позивач вважає, що під час вирішення справи судом не встановлено обставин в частині того, що шкоду було заподіяно не ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а безпосередньо юридичною особою ПСП "Прогрес", про що свідчать акт перевірки, акт обстеження земельної ділянки, розрахунок розміру шкоди та протокол про адміністративне правопорушення від 21.05.2018 №201/0/92-17- ДК/0072П/07/01/-18.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що позивачем не було документально підтверджено факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем.

Також, позивач вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, перебрав на себе повноваження, які процесуальним законодавством відносяться до судів загальної юрисдикції як адміністративних судів, на які законодавством покладено функції встановлення обставин незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом були встановлені обставини, які передбачені ч. 1 ст. 38 КпАП України, а саме щодо строків накладення адміністративного стягнення. Також, судом встановлено обставину, повязану із притягненням до адміністративної відповідальності не тієї посадової особи. Тобто, вирішуючи спір, господарський суд досліджував докази, подані позивачем, як адміністративний суд, тим самим порушивши вимоги щодо предметної юрисдикції, які передбачені статтею 20 ГПК України, зокрема, це стосується висновків суду першої інстанції щодо визначення субєкта відповідальності, наявність чи відсутність підписів у відповідних графах актів, суті пояснень особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності. Також, позивач посилається, що в матеріалах справи наявна квитанція від 21.05.2017 №0.0..1, яка підтверджує ту обставину, що керівником ПСП "Прогрес" штраф сплачено добровільно у повному обсязі, що підтверджує визнання вини правопорушником. Крім того, позивач зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржувалась, вона є чинною, строки її оскарження минули. На думку позивача, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливо тільки на підставі рішення суду, тобто, саму незгоду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ОСОБА_1А.), неможливо розцінювати як визнання протиправними дій та рішень субєкта владних повноважень. Також, на думку позивача, сплата штрафу ОСОБА_1 є фактичним визнанням того, що юридичною особою, яку він очолював у 2017 році заподіяно шкоду державі.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Прогрес" правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 у справі №908/1822/18; ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи), встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, клопотань та заяв (за наявності), відзивів на них.

Позиція апеляційного господарського суду.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3, за участю прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_4, відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" проведено перевірку дотримання вимог чинного земельного законодавства при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.07.2017 № 201-Ак, виданого на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду про надання дозволу на проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства від 04.07.2017 у справі № 329/663/17, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 499/91-17 від 17.07.2017.

Відповідно до цього Акту перевірки перевірка дотримання вимог чинного земельного законодавства проводилась щодо земельних ділянок, розташованих на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, за межами населених пунктів.

В результаті перевірки встановлено, що на час проведення перевірки земельної ділянки контуру 118 на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (за межами населених пунктів), яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, рілля запасу державної власності, орієнтовною площею 25га, правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, межеві знаки не встановлювалися, вся площа використовується: проведено попередню обробку ґрунту та засіяно соняшником. Соняшник засіяно єдиним масивом з суміжною земельною ділянкою, яка знаходиться в оренді у ПСП "Прогрес". Обстежена земельна ділянка використовується без документів, що є порушенням чинного земельного законодавства. Для встановлення точного розміру земельної ділянки потрібне проведення топографо-геодезичних робіт. Крім того, в акті зазначено, що план-схема земельної ділянки додається на окремому аркуші.

Акт перевірки підписано ОСОБА_3 та особою, яка була присутня при перевірці, - ОСОБА_4

У графі Акту перевірки "підпис представника юридичної особи чи уповноваженої ним особи або фізичної особи чи її представника, які перевірялись: з актом ознайомлений, копію акта отримав" відповідна інформація не наведена.

17.07.2017 головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3, за участю прокурора Чернігівського відділу Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_4, складено Акт обстеження земельної ділянки № 500/91-17, відповідно до якого проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області за межами населених пунктів; обстеження земельної ділянки проведено у звязку з самовільним зайняттям земельної ділянки загальною площею 26,0134 га, площа, на якій вчинено правопорушення (чи яку необхідно обстежити) 26,0134 га, форма власності державна (землі запасу), категорія земель землі сільськогосподарського призначення; документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки - відсутні. В акті також зазначено, що межеві знаки не встановлено, вся площа земельної ділянки, яка обстежується, засіяна соняшником єдиним масивом з суміжною земельною ділянкою, яка знаходиться у приватній власності у декількох громадян та надана в оренду ПСП "Прогрес". Обстежена земельна ділянка використовується без оформлення речового права, що є порушенням земельного законодавства. Розмір земельної ділянки встановлено топографо-геодезичними роботами ПП "Інфотера". Крім того, в акті зазначено, що план-схема земельної ділянки додається на окремому аркуші.

Акт обстеження земельної ділянки підписано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (як особою, що була присутня при обстеженні земельної ділянки).

21.05.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3 складено Протокол про адміністративне правопорушення № 201/0/92/-17-ДК/0072П/07/01-18 (місце складання м. Бердянськ), у якому зазначено, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 26, 0134 га на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (за межами населених пунктів контур 118), згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.07.2017 № 201-ДК, у зв'язку з ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.07.2017, справа № 329/663/17 пр. 1-кс/329/156/2017 встановлено, що 17.07.2017 земельна ділянка площею 26, 0134 га (площа встановлена ПП "ІНФОТЕРА") у контурі 118 на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (за межами населених пунктів), яка відноситься до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, засіяна соняшником без правовстановлюючих документів, що зафіксовано актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за № 8-0.44-499/91-17 та актом обстеження земельної ділянки - № 8-0.44-500/91-17, які зареєстровано в електронній системі документообігу ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області "ДОК.ПРОФ." 17.07.2017. Згідно з наявною інформацією земельна ділянка площею 26, 0134 га у контурі 118 на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області використовується директором ПСП "Прогрес" ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів, без державної реєстрації речових прав та за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї, що є порушенням статті (статей) 125, 126 Земельного кодексу України. Правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду (збитки), що підтверджується не зазначено. Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена статтею 53-1 Кодексу України Про адміністративні правопорушення та пунктом "б" частини першої статті 211 Земельного кодексу України.

Відомості про особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, зокрема: ОСОБА_1; місце роботи (навчання) ПСП "Прогрес"; посада директор ПСП "Прогрес".

Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглянута в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В Протоколі наведені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: з доказами прокуратури не згоден. Протокол підписано особою, яка вчинила адміністративне правопорушення: ОСОБА_1, а також державним інспектором, який склав протокол: ОСОБА_3 За змістом Протоколу ОСОБА_1 отримав другий примірник Протоколу.

21.05.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3 за результатами розгляду протоколу від 21.05.2018 № 201/0/92-17-ДК/0072П/07/01/-18, який склав державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель у Бердянському, Приазовському, Приморському, Чернігівському районах та м. Бердянську Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3, було встановлено, зокрема, що директором ПСП "Прогрес" є ОСОБА_1, яким порушено вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України, а саме: використовує земельну ділянку площею 26, 0134 га у контурі 118 на території Обіточненської сільської ради Чернігівського району Запорізької області без правовстановлюючих документів, без державної реєстрації речових прав та за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї. Порушенням заподіяно матеріальну шкоду на суму грн. коп. не зазначено, яка розрахована відповідно до - не зазначено. За згадане порушення передбачена відповідальність згідно статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Та прийнято Постанову про накладення адміністративного стягнення № 201/0/92-17-ДК/0050По/08/01/-18, відповідно до якої постановлено:

Визнати директора ПСП "Прогрес" ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Доказів того, що означена Постанова про накладення адміністративного стягнення була оскаржена в установленому порядку матеріали справи не містять.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 21.05.2018 №0.0..1 штраф в розмірі 340,00 грн. ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, який Приватне сільськогосподарське підприємство "Прогрес" подало до Господарського суду Запорізької області в період розгляду судом даної справи відповідач зазначав, що повністю не погоджується з твердженнями, викладеними позивачем у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач посилався, що відшкодування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю, отже, права і обов'язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов'язання. Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Для відшкодування шкоди наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відповідач зазначає, що для стягнення з відповідача збитків, обумовлених самовільним зайняттям земельної ділянки за відсутності дозвільних документів, необхідно встановити факт такого самовільного зайняття.

Відповідач вважає, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт обстеження земельної ділянки; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення.

За доводами відповідача, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Разом з тим, за твердженням відповідача, акт обстеження земельної ділянки, на який посилається позивач, був складений без відома та за відсутності представника відповідача та в ньому не зазначені обставини щодо встановлення особи, яка здійснила посів на земельній ділянці, в тому числі щодо його здійснення саме відповідачем. В зазначеному акті обстеження особу, яка самовільно зайняла земельну ділянку, взагалі не визначено. План схема земельної ділянки, яка додається до акту обстеження земельної ділянки, не була долучена до позовної заяви.

Враховуючи відсутність представника відповідача при складанні акту обстеження земельної ділянки, відсутності обставин встановлення особи, яка самовільно зайняла земельну ділянку, відповідач вважає, що акт обстеження земельної ділянки № 500/91-17 від 17.07.2017 не може прийматись як достовірний та допустимий доказ самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки.

Крім того, як стверджує відповідач, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, наданий позивачем, фактично містить у результаті перевірки тільки відомості, що встановлені актом обстеження земельної ділянки, а саме: що в ході обстеження земельної ділянки встановлено, що на час проведення перевірки земельної ділянки контуру 118 було виявлено попередню обробку ґрунту та засівання ділянки соняшником.

Відповідач звертає увагу, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства не містить відомостей щодо перевірки факту самовільного зайняття земельної ділянки саме в липні 2017, також не містить посилань на способи встановлення самовільного зайняття земельної ділянки 17.07.2017, а містить лише посилання на результати перевірки, встановлені в ході її обстеження відповідно до акту обстеження.

Також, ні в акті перевірки, ні в акті обстеження земельної ділянки не встановлено особу, яка самовільно зайняла земельну ділянку, а вказано лише, що суміжні земельні ділянки, засіяні соняшником, знаходяться в оренді відповідача.

Щодо місця проведення перевірки відповідач посилається на те, що в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом відсутній план схема земельної ділянки, яка обстежувалась, до позову план-схема не долучалась.

Крім того, відповідач вважає, що з наданого акту незрозуміло, яку з частин земельної ділянки було обстежено, оскільки в акті відсутні відомості, які б підтверджували, що оглядалася саме та земельна ділянка, факт самовільного використання якої було встановлено при проведенні обстеження земельної ділянки.

Враховуючи вищезазначені недоліки акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, вказаний акт, на думку відповідача, не повинен прийматись як належний, достовірний та допустимий доказ самовільного зайняття саме відповідачем спірної земельної ділянки.

Відповідач посилається і на ті обставини, що за фактом самовільного зайняття земельної ділянки 21.05.2018 було складено протокол № 201/0/92-17-ДК/0072П/07/01/18 про адміністративне правопорушення за самовільне зайняття земельних ділянок та притягнення директора ПСП "Прогрес" ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

21.05.2018 стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340, 00 грн.

Проте, як зазначає відповідач, з 09.02.2018 директором ПСП "Прогрес" є ОСОБА_2.

Отже, за наведених обставин, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не був директором ПСП "Прогрес", а протокол про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1, як директора ПСП "Прогрес", до відповідальності був складений, як вважає відповідач, неправомірно.

Щодо посилання позивача на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340, 00 грн. не оскаржувалась і підтверджує визнання вини правопорушником, відповідач вважає, що ця постанова не повинна прийматись судом, оскільки її складено щодо особи, яка не була посадовою особою відповідача.

У пункті 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Між тим, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем, всупереч вимогам чинного законодавства не подано суду припису про усунення порушень земельного законодавства відповідачем. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що представник позивача у судовому засіданні усно підтвердив відсутність такого документу.

Крім того, Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" регулюється порядок проведення планових та позапланових перевірок.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

- дату складення акта;

- тип заходу (плановий або позаплановий);

- форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

- предмет державного нагляду (контролю);

- найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю) (ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб'єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб'єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб'єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю). З урахуванням значення прийнятного ризику всі суб'єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), належать до одного з трьох ступенів ризику: високий, середній або незначний. Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу. Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п'яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством. Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку. Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити:

- дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

- найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв'язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено підстави для здійснення позапланових заходів:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

-виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання. Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Тобто, узагальнуючи та аналізуючи зазначені вище норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матерілів справи не вбачається яка саме перевірка здійснювалась (планова чи позапланова), відповідно, враховуючи норми зазначеного Закону, не можливо дійти правомірного висновку щодо дотримання органом, що здійснював перевірку дотримання вимог Закону для її проведення.

Приймаючи та мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції дослідив і надав оцінку тому, що в порушення п. 7 ст. 247 КУпАП та ст. 38 КУпАП, позивачем у липні 2017 року проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, а у травні 2018 року, притягнуто до відповідальності в якості директора ПСП "Прогрес" ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції не погоджуються з зазначеною вище позицію суду першої інстанції, оскільки надання оцінки зазначеному вище відбулося з порушенням вимог предметної юрисдикції, відповідно, суд апеляційної інстанції вважає за належне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, мотивуючи його наступним.

Як вбачається з Акту про обстеження земельної ділянки №500/91-17 від 17.07.2017, в якому зокрема зазначено, що "межеві знаки не встановлено, вся площа земельної ділянки, яка обстежується, засіяна соняшником єдиним масивом з суміжною земельною ділянкою, яка знаходиться у приватній власності у декількох громадян та надана в оренду ПСП "Прогрес".

Між тим, матеріали справи не містять відомостей кому саме на праві приватної власності належить суміжна земельна ділянка з ділянкою, що обстежувалась, а також докази в підтвердження того, що суміжна ділянка надана в оренду саме ПСП "Прогрес".

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та Акт обстеження земельної ділянки підписаний прокурором Ходзієм Є.А. та державним інспектором Горбенко Н.Ю. в графах "підпис представника юридичної особи чи уповноваженої ним особи чи уповноваженої ним особи або фізичної особи чи її представника, які перевірялись", "з актом ознайомлений, копію акта отримав", "копія цього акту відправлена поштою", не містять підпису субєкта господарювання чи уповноваженої ним особи або фізичної особи-підприємця чи її представника.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в зазначених актах міститься припис, відповідно до якого "У разі відмови керівника субєкта господарювання чи уповноваженої ним особи або фізичної особи-підприємця чи її представника отримати копію цього акта, копія акта відправляється поштою". Між тим, з актів не вбачається, що особа, відносно якої їх було складено, відмовилась від їх підписання і їй направлені вони були поштою, як і не вбачається того, що особа, відносно якої їх було складено, їх підписала.

Тобто, з зазначених актів не зрозумілим є стосовно якої особи вони були складені.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної, є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до наявного в матеріалах справи плану-схеми розташування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на території Обіточенської сільської ради Чернігівського району у контурі 118, рілля (а.с. 106-107 т.1) умовними позначеннями позначено межі спірної земельної ділянки, а також вбачається розташування поряд із спірною земельною ділянкою 10 відведених земельних ділянок, кожна з яких містить свій кадастровий номер, проте, доказів в підтвердження того, кому саме належать ці земельні ділянки на праві власності, матеріали справи не містять.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, не надано доказів, що спірна земельна ділянка не відводилася та не надавалася у користування відповідачу; матеріали справи не містять, також, доказів оформлення права користування чи власності щодо спірної земельної ділянки за іншими особами, як і не міститься доказів стосовно осіб, які володіють суміжною земельною ділянкою зі спірною на праві приватної власності, та які, як вбачається з посилань в акті про обстеження земельної ділянки №500/91-17 від 17.07.2017 надали суміжну земельну ділянку в оренду відповідачу (яка площа орендується, її план), доказів в підтвердження, в тому числі, і цих обставин.

Також, позивачем не надано технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки та 10 суміжних з нею земельних ділянок, позначених на плані-схемі (а.с. 106-107 т.1) з кадастровими номерами.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2018 № 201/0/92-17-ДК/0072П/07/01/-18 зазначено, що "згідно з наявною інформацією земельна ділянка площею 26,0134 га у контурі 118 на території Обіточенської сільської ради Чернігівського району Запорізької області використовується директором ПСП "Прогрес" ОСОБА_1 без правовстановлючих документів, без державної реєстрації речових прав та за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї", проте доказів в підтвердження інформації, на яку посилається державний інспектор у протоколі, ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду позивачем не надано.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків і причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суб'єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов'язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов'язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов'язок із відшкодування шкоди.

Вимагаючи відшкодування збитків, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статей 76, 77 цього Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено наявності у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для стягнення збитків, позивачем не доведено факту самовільного зайняття і використання відповідачем спірної земельної ділянки, розмір заявленої до стягнення суми збитків.

Як уже зазначалося, позивач на підтвердження самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянку послався на акт обстеження земельної ділянки від 17.07.2017, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №499/91-17 без дати та постанову про накладення адміністративного стягнення № 201/92-17-ДК/0050По/08/01/-18 від 21.05.2018, наявні у матеріалах справи.

Враховуючи те, що зазначені акти та постанова не доводять факту зайняття і використання спірних земельних ділянок саме відповідачем, а інших належних доказів на підтвердження таких обставин ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду, позивачем не надано і, відповідно, протилежного не доведено.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що квитанція № 0.0..1 від 21.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено кошти у сумі 340,00 грн., підтверджує обставину визнання вини правопорушником, оскільки позивачем не доведено вини самого ПСП "Прогрес", як і не доведено того, що ОСОБА_1 був на момент прийняття постанови про адміністративне правопорушення директором ПСП "Прогрес", оскільки, як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, на момент прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.05.2018 директором ПСП "Прогрес", відповідно до довідки з ЄДРЮО, з 09.02.2018 значиться ОСОБА_2 (а.с. 41-46 т.1).

Щодо доводів апелянта стосовно того, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив обставини, передбачені ч. 1 ст. 38 КпАП України щодо строків накладення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції погоджується з даним доводом апелянта, проте зазначене порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, не впливає на правильність винесеного рішення.

Стосовно з'ясування судом першої інстанції питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності належної посадової особи, чим, на думку апелянта, суд порушив вимоги щодо предметної юрисдикції, колегія суддів зазначає, що питання щодо з'ясування обставин чи є посадова особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу юридичної особи, дійсно посадовою особою цієї юридичної особи, оскільки з'ясування даного питання є у безпосередньому взаємозв'язку з особою, до якої може бути пред'явлено позов як особи, що зайняла самовільну ділянку.

Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес", проте за доводами апеляційної скарги позивач посилається на не встановлення судом першої інстанції обставини в частині того, що шкоду було заподіяно не ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а безпосередньо юридичною особою ПСП "Прогрес", що, на думку суду апеляційної інстанції свідчить про не послідовність вимог позивача, оскільки в позовній заяві вони спрямовані стосовно юридичної особи ПСП "Прогрес".

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між тим, обставини, на які посилається позивач, не встановлені рішенням суду в адміністративній справі, у зв'язку з чим, підлягають доказуванню.

Враховуючи відсутність належних доказів самовільного зайняття спірної ділянки ПСП "Прогрес", про наявність якої стверджує позивач, доводи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про неправомірність прийнятого судового рішення є необґрунтованими, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

9. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 у справі №908/1822/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 у справі №908/1822/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко