ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Справа №914/2121/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

в спрощеному провадженні без виклику сторін,

розглянув апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства "Львівводоканал" від 18.02.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 (повне рішення складено 01.02.2019, суддя Рим Т.Я.)

у справі № 914/2121/18

за позовом Львівського комунального підприємства "Львівводоканал" , м. Львів

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Львів

про стягнення 3 132,06 грн.

14.11.2018 на розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Львівського комунального підприємства "Львівводоканал" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 3132,06 грн. (а.с.7-9).

Дана позовна заява мотивована тим, що відповідач, у порушення умов договору та нормативно-правових актів, при скиданні стічних вод у каналізацію міста Львова, перевищив ліміт забруднення стічних вод і, зважаючи на це позивач нарахував відповідачу додаткову плату в розмірі 2592,05 грн. та за скид понаднормових забруднень відповідач повинен сплатити до міського бюджету міста Львова 540,01 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 у справі №914/2121/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що виходячи із постанови Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 5015/3041/12, виробнича собівартість очищення 1 м.куб. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій має бути підтверджена відповідними первинними документами.

Документи щодо підтвердження показника виробничої собівартості ЛМКП Львівводоканал по очищенню 1м куб стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин позивачем не надані і такі в матеріалах справи відсутні.

Згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 31.07.2013 у справі №908/473/13-г, відсутність однієї зі складових частин формули розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень, який повинен дорівнювати виробничій собівартості очищення 1 м куб стічних вод, виключає можливість правильного обрахування додаткової плати за скид наднормативних забруднень.

Таким чином, за відсутності вказаних документів неможливо провести як розрахунок суми додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень на підставі акта, так і перевірити правомірність визначення виробничої собівартості очищення 1 м.куб. стічних вод згідно Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про встановлення показника Чт в розмірі 1, адже це означає застосування повного тарифу, а не його частки, як це визначають Місцеві правила приймання.

ЛМКП "Львівводоканал" подано апеляційну скаргу б/н від 18.02.2019, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 у справі №914/2121/18 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення прийнято з неповним зясуванням обставин, що мають суттєве значення для справи і є таким, що містить висновки, які не відповідають обставинам справи, а також прийнято з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що застосування правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.02.2018 у справі №908/473/13-г та Вищого господарського суду України від 31.07.2013 у справі №908/473/13-г до даної справи є безпідставним з огляду на неоднакові обставини справ.

Окрім того, судом не враховано, що на момент відбору контрольної вибіркової проби стічних вод для проведення головного і контрольного хімічних аналізів у справі №914/2121/18 Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України та Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затв. наказом Держбуду України від 19.02.2002 №37, які були чинними на момент проведення відбору у справі №5015/3041/12, відмінені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади та втратили чинність з 21.05.2017, а Місцеві правила залишились чинними.

Скаржник вважає, що частка на рівні Чт=1 встановлена п.8.2.1 Місцевих правил і є для позивача обовязковою для застосування.

На думку скаржника, він зобовязаний був нараховувати і нараховував додаткову плату відповідно до чинних Місцевих правил, які не суперечать у частині показників нормативу плати чинному Порядку.

Отже, скаржник вважає, що факт відбору проб відбувся, пробу та другий примірник акту відповідачем отримано, можливість для проведення відповідачем контрольних аналізів очевидна. Водоканал жодним чином не перешкоджав здійсненню таких дій. Відповідно до п.7.2.19 Місцевих правил підприємство має право контрольний аналіз не проводити (п.7.2.22), наперед погоджуючись з результатом головного аналізу. Скаржник здійснив розрахунок до чинних на момент відбору Місцевих правил.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення 3132,06 грн., дана справа відноситься до малозначних справ в розумінні приписів господарського процесуального законодавства України, судова колегія апеляційної інстанції розглянула справу №914/2121/18 без повідомлення учасників справи. Сторонами не заявлено клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

06.03.2019 в канцелярію суду від відповідача поступив відзив, в якому останній заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що у позивача немає належних доказів, що свідчать про акредитацію у встановленому порядку хіміко-бактеріологічної лабораторії ЛМКР «Львівводоканал» на проведення аналізу стічних вод на каналізаційних колекторах. Таким чином вважає, що лабораторія ЛМКП «Львівводоканал» на момент відбору проб була не уповноважена здійснювати аналіз показників якості стічних вод, таким чином результат вимірювань №304, проведений відповідно до акту про відбір вибіркової проби №91125 від 21.05.2018 не вважає достовірним та правочинним. Відповідно до цього, плату за понаднормовий скид стічних вод, нараховану УМГ «Львівтрансгаз» вважає неправомірною. Також відповідач у відзиві заперечує доводи позивача щодо неможливості подання доказів суду першої інстанції, мотивуючи тим, що питання розміру плати за скид стічних вод не було предметом обговорення. Вказує, що обовязок доказування обґрунтованості позовних вимог, в тому числі саме такого розміру, покладається саме на позивача. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

15.03.2019 на розгляд колегії суддів апеляційного суду від позивача поступили заперечення на відзив, в яких останній вказує, що ним подані належні докази атестації Хіміко-бактеріологічної лабораторії, а саме: свідоцтво про атестацію №РЛ 078/14 від 14.06.2014. Вказує, також на те, що відповідачем в суді першої інстанції не було заявлено вимог про необхідність надання позивачем структури тарифу на централізоване водопостачання для проведення контррозрахунку.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

Між ЛМКП "Львівводоканал" та ПАТ «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі №303477 від 22.04.2013 (далі - договір) (а.с.13-14).

Згідно з пунктом 1.1 договору ЛМКП "Львівводоканал" надає послуги із забезпечення питною водою та приймання стічних вод до міської мережі каналізації, а абонент (ПАТ «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз») користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України "Про питну воду і питне водопостачання", Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (надалі - Правила користування), Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення (надалі - Правила експлуатації), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України, Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова (надалі - Правила приймання).

Згідно з п.2.1 договору Львівводоканал зобов'язується, відповідно до технічних умов, виданих Львівводоканалом, приєднати абонента до міської мережі водопроводу та каналізації.

Абонент зобов'язується не перевищувати встановлені ліміти водоспоживання і водовідведення та допустимі концентрації забруднювальних речовин в контрольних колодязях на каналізаційних випусках абонента (п.п.2.2.7 договору); забезпечувати можливість безперешкодного доступу уповноважених працівників Львівводоканалу до мереж та обладнання абонента для виконання службових обов'язків (п.п. 2.2.8 договору).

Згідно з п.3.6 договору скидання абонентом стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій на його каналізаційному випуску оплачується з відповідним підвищеним коефіцієнтом. Визначення допустимих концентрацій і нарахування додаткової плати за послуги водовідведення проводиться Львівводоканалом відповідно до Правил приймання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача включено до переліку підприємств, для яких встановлюється ліміт на скид забруднювальних речовин у міську каналізацію станом на 01.01.2012, затвердженого директором Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (а.с.15); позивачем 29.12.2010 для відповідача затверджено ліміт за №1551 на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації відповідачем (далі - ОСОБА_2) (а.с.16).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що працівниками підприємства позивача на об'єкті відповідача за адресою: місто Львів, вулиця Рубчака, 3 здійснено відбір контрольної вибіркової проби стічних вод для проведення головного і контрольного хімічних аналізів, про що складено акт №91125 від 21.05.2018 (а.с.17). Відбір було проведено із контрольного колодязя КК-2.

Як вбачається із акта перевірки, відбір проб було здійснено двома представниками позивача в присутності представника відповідача начальника служби експлуатації ОСОБА_3, який підписав акт. Проба в ємності 1,5 л для проведення контрольного аналізу запломбована та передана відповідачеві. В акті зазначено, що відповідач ознайомлений з правом проведення контрольного аналізу та порядком використання результатів; що якісні показники стічних вод та їх відповідність вимогам Місцевих правил приймання визначає Водоканал шляхом проведення головного аналізу проби. Контрольний аналіз цієї ж проби повинен бути проведений абонентом відразу після відбору. Контрольний аналіз здійснюється в хімічній лабораторії комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління".

Згідно з результатами вимірювань №304 (а.с.18) відповідно до акта встановлено перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин за такими показниками: азот амонійний та фосфати. Зазначені вимірювання проводилися хіміко-бактеріологічною лабораторією позивача.

Позивач здійснив розрахунок величини додаткової плати для відповідача за скид стічних вод з порушенням Місцевих правил приймання щодо їх складу і властивостей №7838 від 07.06.2018 у розмірі 3132,06 грн., який був доданий до претензії №7838 від 27.06.2018 за вих. №Вд 6355-18 про додаткову сплату за скид стічних вод з порушенням вимог Правил щодо їх складу і властивостей на суму 3132,06 грн. разом з відповідними рахунками (а.с.22-28).

Відповідач надіслав позивачу лист від 30.05.2018 щодо результатів контрольного вимірювання якості води, проведеного хіміко-аналітичною лабораторією Угерського ВВРіСП філії УМГ «Львівтрансгаз» (а.с.25). Згідно з протоколом №26-18 результатів дослідження стічної води від 21.05.2018 (а.с.25 зворотня сторона) показники фосфатів не перевищують допустиму концентрацію, а азот амонійний перевищує.

У листі від 01.06.2018 позивач вказав, про порушення відповідачем вимог скиду стічних вод та необхідність вжиття термінових заходів для зменшення скиду забруднювальних речовин, забезпечення попереднього очищення стічних вод (а.с.24), на що відповідач, посилаючись на результати контрольного аналізу, відповів, що порушення вимог щодо скиду стічних вод відсутні (а.с.28).

Листами від 18.06.2018 та від 12.07.2018 позивач повідомив відповідача, що для перевірки і уточнення результатів головного аналізу контрольної проби використовуються лише результати контрольного аналізу, проведеного в лабораторії КП «Адміністративно-технічне управління» (а.с.26, 28). У звязку з цим , результати аналізу стічної води, здійснені відповідачем, не можуть бути використані для перевірки і уточнення аналізу контрольної проби.

Вищенаведені обставини стали підставою звернення Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", м. Львів з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" , м. Львів про стягнення 3 132,06грн. додаткової плати внаслідок перевищення норм якісних показників стічних вод.

Відповідно до положень статті 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Місцеві правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту встановлюють вимоги щодо приймання стічних вод населеного пункту.

Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийнято наказ від 01.12.2017 №316 "Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення" (правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом виконавчої влади).

Згідно з пунктом 4 зазначених Правил на підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов'язковими для виробників та споживачів.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002 №292 були затверджені відповідні Місцеві правила приймання.

Отже, з огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються саме Місцевими правилами приймання, які є обов'язковими для сторін.

Між сторонами у справі виникло цивільне правовідношення на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Уклавши договір, відповідач узяв на себе обов'язок не перевищувати … допустимі концентрації забруднювальних речовин в контрольних колодязях на каналізаційних випусках (пункт 2.2.7 договору). Наслідок порушення взятого на себе обов'язку передбачено в пункті 3.6 договору, згідно якого скидання відповідачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій на його каналізаційному випуску оплачується з відповідним підвищеним коефіцієнтом. Визначення допустимих концентрацій і нарахування додаткової плати за послуги водовідведення проводиться Львівводоканалом відповідно до Місцевих правил приймання. Місцеві правила приймання, попри прийняття нових Правил приймання стічних вод від 01.12.2017 №316, залишаються чинними, рівно ж як і доведений відповідачу ОСОБА_2 №1551.

Відповідно до пунктів 7.2.10, 7.2.12, 7.2.14, 7.2.17, 7.2.18, 7.2.20 Місцевих правил приймання за призначенням хімічні аналізи проби поділяються на: головні; контрольні; арбітражні. Головний аналіз - це аналіз, за результатами якого визначаються концентрації забруднювальних речовин, робиться висновок про якісні показники стічних вод, відсутність чи наявність у стічних водах перевищень допустимої концентрації, встановлених для даного підприємства (об'єкта). Після відбору проба для головного аналізу передається Контролюючою службою в хімічну лабораторію (пункт 7.2.32). Якщо проби відібрано Водоканалом - головний аналіз проводить хімічна лабораторія Водоканалу.

Контрольний аналіз проби - це аналіз, який може бути використаний як Контролюючою службою, так і підприємством для перевірки і уточнення результатів головного аналізу. Контрольний аналіз проводиться підприємством. Проба для контрольного аналізу: маркується та пломбується Контролюючою службою і передається підприємству з відповідним записом в акті про відбір проби; передається підприємством в хімічну лабораторію відразу після відбору; не передається підприємству лише у випадку відмови підприємства виділити представника для відбору проби, відмови представника підприємства від підпису акту про відбір проби або незгоди підприємства з порядком застосування результатів арбітражного аналізу проби. Про це робиться відповідний запис в Акті про відбір проби. Зберігання проб Підприємством припустиме, як виняток, лише у разі неможливості проведення аналізу відразу після відбору. У цьому випадку проби зберігаються в холодильній шафі (при температурі 3-4 оС) не більше 24-х годин від часу відбору. Контрольний аналіз може здійснюватись підприємством лише в хімічній лабораторії (пункт 7.2.32) Інспекції (комунальне підприємство "Інспекція благоустрою та екології м. Львова"), з 31.08.2004 Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" (розпорядження міського голови міста Львова №660 від 31.08.2004).

Хіміко-бактеорологічна лабораторія позивача виявила перевищення допустимих забруднень стічних вод відповідача. Водночас відповідач не дотримався Місцевих правил приймання, проводячи контрольну перевірку проб.

З огляду на зазначені обставини судом першої інстанції правомірно не взято до уваги результати вимірювань, проведені іншими лабораторіями та взято до уваги лише результати головного аналізу, проведеного позивачем у відповідності з вимогами Місцевих правил приймання, оскільки відповідно до пункту 7.2.22 Правил за відсутності результатів контрольного аналізу, незгоді Абонента з порядком здійснення арбітражного аналізу чи з порядком застосування його результатів - всі розрахунки виконуються відповідно до результату головного аналізу.

Згідно з пунктом 8.4.3 Місцевих правил приймання у випадку порушення правил стосовно вимог до складу і властивостей стічних вод підприємств, що скидаються в міську каналізацію, підприємства-порушники сплачують додаткову плату як водоканалу за водовідведення (обчислену за підвищеним коефіцієнтом кратності), так і на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища (пункти 8.4.5, 8.4.9). При цьому тарифи і об'єми визначаються згідно з груповим рахунком за послуги водопостачання і водовідведення за розрахунковий період, в якому було виявлене порушення.

За таких обставин судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що відповідач, який взяв на себе обов'язок за договором не перевищувати допустимі концентрації забруднювальних речовин в своїх контрольних колодязях на каналізаційних випусках, допустив порушення у цій сфері.

Щодо розміру додаткової плати, господарським судом зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, що виходячи з правових позицій Верховного Суду та Місцевих правил, а також з огляду на Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", виробнича собівартість очищення 1 м куб стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій має бути підтверджена відповідними первинними документами.

Документи щодо підтвердження показника виробничої собівартості ЛМКП Львівводоканал по очищенню 1м3 стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин позивачем не надані і такі в матеріалах справи відсутні.

Згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 31.07.2013 у справі №908/473/13-г, відсутність однієї зі складових частин формули розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень, який повинен дорівнювати виробничій собівартості очищення 1 м3 стічних вод, виключає можливість правильного обрахування додаткової плати за скид наднормативних забруднень.

Таким чином, за відсутності вказаних документів неможливо провести як розрахунок суми додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень на підставі Акта, так і перевірити правомірність визначення виробничої собівартості очищення 1 м3 стічних вод згідно Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869.

При цьому судовою колегією не беруться до уваги твердження скаржника про встановлення показника Чт в розмірі 1, адже це означає застосування повного тарифу, а не його частки, як це визначають Місцеві правила приймання.

За таких обставин, судовою колегією не беруться до уваги посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно застосовував до справи №914/1861/18 правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі №908/473/13-г від 15.02.2018 та Вищого господарського суду України у справі №908/473/13-г від 31.07.2013, оскільки таке застосування є правомірним з огляду на фактичні обставини даної справи і є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скаргзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення суду в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 30.01.2019 у справі №914/2121/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" б/н від 18.02.2019 без задоволення.

2.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає з урахування приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Желік М.Б.