УХВАЛА

м. Київ

01.04.2019Справа № 910/3921/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Данилової М.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 28.03.2019 року «Про забезпечення позову» Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)»

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» (заявник) на розгляд суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд до подання позову по суті вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на товар, що перебуває на зберіганні у ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» на зернових складах (зерносховищах), та застосувати захід забезпечення позову у вигляді передачі не зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «ТІС-Зерно» товар, що перебуває на зберіганні у ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» на зернових складах (зерносховищах).

Вказана заява обґрунтована тим, що ТОВ «Енгельхарт СТП (Україна)» уклало з ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» Договір складського зберігання зерна № 27/Т/17 від 19.12.2017 року та № 10/Т/18 від 12.07.2018 року. Відповідно до пунктів 1.1 Договорів, Відповідач зобов'язувався прийняти плоди зернових, зернобобових та олійних культур для зберігання за заліковою вагою у кількості, що визначається фактичною кількістю товару, що буде переданий Позивачем на зберігання Відповідачу і засвідчуватиметься відповідними складськими документами.

Позивач у повному обсязі передав наступний товар на зберігання Відповідачу:

(і). пшениця м'яка (3 класу) - 2 500 000 кг,

(іі). пшениця м'яка (6 класу) - 3 000 000 кг,

(ііі). соняшник (некласне) - 1 790 000 кг,

(далі все разом іменується як "Товар").

Товар був переданий на зберігання Відповідачу на зернові склади (зерносховища) за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Маршала Бірюзова, 16.

Передача Товару Відповідачу на зберігання підтверджується: (і) складськими квитанціями на Товар № 1202 від 26 грудня 2017 року, №№ 543 та 544 від 31 липня 2018 року; (іі) витягами з Реєстру складських документів на зерно № 14153 від 6 лютого 2019 року, № 14218 від 15 лютого 2019 року, №14264 від 26 лютого 2019 року.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 281, станом на березень 2019 року на елеваторі Відповідача залишились на зберіганні:

(і). пшениця м'яка (3 класу) - 2 500 000 кг (загальна вартість 15 250 000 грн.)

(іі). пшениця м'яка (6 класу) - 257 407 кг, (загальна вартість 1 647404,80 грн.)

(ііі). соняшник (некласне) - 1 790 000 кг,(загальна вартість 9 395 824,80 грн.)

Відповідно до звіту ТОВ "УкрАгроКонсалт" (авторитетна консалтингова компанія, яка спеціалізується на аграрних ринках України та країн Чорноморського регіону) № 25/1/19 від 26 березня 2019 року, загальна вартість Товару на Зберіганні станом на 25 березня 2019 року дорівнює сумі до 26 293 229,60 гривень

Відповідач був зобов'язаний повернути Позивачу Товар за першою вимогою.

Згідно з п. 3.3 Договору № 27/Т/17 від 19 грудня 2017 року, Позивач зобов'язаний своєчасно, не пізніше ніж за 5 календарних днів повідомити [Відповідача] про необхідність відпуску чи відвантаження Товару, який знаходиться на зберіганні та вид транспорту, на який буде відвантажуватись Товар (вантажопідйомність, габарити, кількість одиниць).

Згідно з п. 3.3 Договору № 10/Т/18 від 12 липня 2018 року, Позивач зобов'язаний своєчасно, не пізніше ніж за 7 календарних днів повідомити [Відповідача] про необхідність відпуску чи відвантаження Товару, який знаходиться на зберіганні та вйо транспорту, на який буде відвантажуватись Товар (вантажопідйомність, габарити, кількість одиниць).

13.09.2018 Позивачем було надіслано лист вих № 13-09/18-4 з вимогою відвантажити у вересні пшеницю 6 класу урожаю 2018 року у кількості 3 000 тон. Відповіді на цей лист Позивачем отримано не було.

21.01.2019 року Позивачем було надіслано Відповідачу лист вих № 21-01/19-1з вимогою відвантажити у січні-лютому пшеницю 3 класу урожаю 2018 року у кількості 2 500 тон. Відповіді на цей лист Позивачем отримано не було.

31.01.2019 року Позивач надіслав лист вих № 31-01/19-2 з повторною вимогою повернути (відвантажити) негайно, але не пізніше 4 лютого пшеницю 3 класу урожаю 2018 року та пшеницю 6 класу 2018 року. Відповіді на цей лист Позивачем отримано не було.

7.02.2019 року Позивачем було надіслано Відповідачу Заяву (Вимогу) про повернення (відвантаження на автомобільний транспорт) Товару на Зберіганні вих № 07/02-2019-2/1, відповіді на яку отримано не було.

01.02.2019 року інспектор CISS Group, міжнародної компанії, що надає, зокрема, послуги аудиту портових терміналів та складів, за інструкцією Позивача прибув на територію Білгород-Дністровського елеватору для проведення огляду Товару на Зберіганні у відповідності до п. 3.1 та п. 3.4 Договору. Однак, Відповідач, порушуючи умови Договору, не допустив інспектора на територію елеватору, що підтверджується Актом про недопуск до здійснення перевірки від 1 лютого 2019 року.

Окремо суд, звертає увагу, що строк зберігання зерна за договором № 10/Т/18 становить до 30.04.2019 року, тобто на час подання заяви про забезпечення позову, ще не сплинув.

Згідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору.

В силу ст.936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Отже, зберігач має повернути поклажодавцю ту саму річ, яка передана їй на зберігання, якщо інше не встановлено.

Зокрема, в силу ст.941 ЦК України, за згодою поклажодавця зберігач має право змішати речі одного роду та однієї якості, які передані на зберігання.

Відповідно до п. 2.6. Договору № 27/Т/17 від 19.12.2017 року та № 10/Т/18 від 12.07.2018 року, зерно на Зерновому складі зберігається знеособлено. В процесі зберігання допускається змішування партій зерна з однорідним, що знаходиться на складі.

При цьому, згідно ч.2 ст.184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою; річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Таким чином, у разі надання зберігачу права змішати речі, визначені родовими ознаками, з іншими речами одного роду та якості, поверненню поклажодавцю підлягає річ того ж роду та якості, яка може і не бути саме тією річчю, яка передана на зберігання.

За змістом ч.1 ст.184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Отже, до обов'язку зберігача належить обов'язок повернути не ті саме речі, які передані на зберігання, а речі того ж роду та якості.

Однією з видів діяльності ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор», як суб'єкта господарювання, є складське господарство, а тому у процесі реалізації цієї діяльності, воно надає послуги по зберіганню зерна декільком поклажодавцям.

Оскільки зберігання зерна є знеособленим і допускається змішання партій зерна з однорідними, що знаходяться на складі, а також те, що зерно є річчю визначеною родовими ознаками, то застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, може порушити право власності третіх осіб, які є власниками такого самого виду зерна, яке знаходиться на зберіганні у відповідача.

Предметом позову, який буде пред'явлений, є вимога зобов'язати Відповідача вчинити дії, а саме повернути Товар на Зберіганні, переданий відповідно до Договору. У випадку задоволення такий виду забезпечення позову, як передача речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору фактично і буде вирішенням справи по суті, оскільки Товар буде таким, що вибув із відання відповідача

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви б/н від 28.03.2019 року «Про забезпечення позову» Товариства з обмеженою відповідальністю «Енгельхарт СТП (Україна)» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 01 квітня 2019 року.

Суддя М.В. Данилова