ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/608/18
Південно-західного апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Савицького Я.Ф., Разюк Г.П.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін:

Від ТОВ "Глобал-Інвест" - ОСОБА_1, договір № 27, від 02.10.18;

від Хрестівської сільської ради Чаплинського району не зявився;

від ТОВ «Екофарм-Агро» - не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Хрестівської сільської ради Чаплинського району

на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року

по справі №923/608/18

за позовом Хрестівської сільської ради Чаплинського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал-Инвест

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Екофарм-Агро"

про визнання недійсними договорів оренди та зобовязання повернути майно, - (суддя першої інстанції: Сулімовська М.Б., дата та місце ухвалення рішення: 20.11.2018, Господарський суд Херсонської області, м.Херсон, вул. Театральна, 18)

В серпні 2018 року Хрестівська сільська рада Чаплинського району Херсонської області звернулась до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Инвест" (далі ТОВ «Глобал-Инвест») про визнання недійсними договорів оренди та зобов'язання повернути майно.

Позовна заява обґрунтована тим, що договори оренди індивідуально визначеного майна від 15.05.2010 укладені з порушенням вимог діючого законодавства, що є підставою для визнання їх недійсними.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 (суддя Сулімовська М.Б.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області.

Суд першої інстанції зазначив, що безпідставними є посилання позивача на Методику оцінки вартості майна в редакції, чинній станом на час розгляду справи, оскільки відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Крім того, місцевий господарський суд в свєму рішенні зазначив, що Надеждівська сільська рада, правонаступником якої є позивач у даній справі Хрестівська сільська рада, не була позбавлена можливості з метою захисту інтересів громади та наповнення місцевого бюджету вирішити питання щодо перегляду орендної плати.

Рішення суду обґрунтоване тим, що Хрестівською сільською радою не доведено належними та допустимими доказами, що укладені Надеждівською сільською радою та ТОВ «Глобал-Инвест» договори оренди індивідуально визначеного майна суперечать приписам чинного законодавства, інтересам держави та суспільства, з огляду на що у задоволенні позову відмовлено.

Також, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині визнання договорів недійсними, Господарський суд Херсонської області відмовив у задоволенні вимоги про зобовязаня відповідача повернути за актом приймання-передачі індивідуально визначене майно.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018, Хрестівська сільська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначає, що правочин, укладений між орендодавцем та орендарем суперечить вимогам законодавства України, інтересам держави та суспільства, в тому числі Закону України «Про оренду державного і комунального майна», Господарському кодексу України та Цивільному кодексу України, що в свою чергу є підставою для визнання його недійсним.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.1.1 договору оренди індивідуально визначеного майна від 15.05.2010 орендар приймає в строкове платне користування обєкти внутрішньогосподарської меліоративної системи на строк оренди земельних ділянок ТОВ «Глобал-Инвест» Строк оренди в договорі зазначено, додатки до вказаного договору про строк оренди земельних ділянок відсутні, що свідчить про фактичне, безстрокове користування комунальним майном, що суперечить п.1.1 договору оренди комунального майна.

Хрестівська сільська рада зазначає, що оспорюваний договір має бути визнаний недійсним і припинитися на майбутнє, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 апеляційну скаргу Хрестівської сільської ради Чаплинського району на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 по справі №923/608/18 залишено без руху.

07.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Хрестівської сільської ради Чаплинського району надійшла заява про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року по справі №923/608/18, в якій апелянт надав платіжне доручення №96 від 29.01.2019 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 7929,00 грн., а також докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками іншій стороні по справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №923/608/18 за апеляційною скаргою Хрестівської сільської ради Чаплинського району на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018.

28.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу Хрестівської сільської ради Чаплинського району, які долучено до матеріалів справи.

ТОВ «Глобал-Инвест» та ТОВ «Екофарм-Агро» у відзивіах на апеляційну скаргу зазначили, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На думку відповідача та третьої особи, правочини, укладені між сторонами по справі в повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також Господарському кодексу України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 апеляційну скаргу Хрестівської сільської ради Чаплинського району на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 призначено до розгляду на 01.04.2019.

В судове засідання 01.04.2019 зявився представник ТОВ «Глобал-Инвест», який заперечував проти доводів апеляційної скарги, наполягав на залишенні її без задоволення, а також просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представники Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області та ТОВ «Екофарм-Агро» в судове засідання не зявились, не повідомивши суд завчасно про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників позивача та третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, рішенням Надеждівської сільської ради Чаплинського району № 363 від 12 березня 2010 року "Про взяття на баланс внутрішньогосподарських зрошувальних систем" прийнято в комунальну власність Надеждівської сільської громади внутрішньогосподарську зрошувальну систему від станції 4а каналу Р-2-1 та внутрішньогосподарську зрошувальну систему Р-4-Х-3. (а.с.23)

Рішенням Надеждівської сільської ради Чаплинського району від 15.05.2010 №368 "Про надання дозволу на передачу в оренду зрошувальної системи та встановлення ставки орендної плати" надано дозвіл на передачу в оренду ТОВ "Глобал-Инвест" трубопроводу внутрішньогосподарської зрошувальної системи від насосної станції 4а каналу Р-2-1, загальною довжиною 13476,2 м. та встановлено орендну плату в розмірі 8% від залишкової вартості; та внутрішньогосподарської зрошувальної системи від каналу Р-4-Х-3, загальною довжиною 9119 м. та встановлено орендну плату в розмірі 10% від залишкової балансової вартості. (а.с.24)

15.05.2010 між Надеждівською сільською радою та ТОВ "Глобал-Инвест" укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Надеждівської сільської ради. (а.с.16-21)

Пунктом 1.1 договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно комунальної власності, а саме: об'єкти внутрішньогосподарської меліоративної системи, розташованої на території Надеждівської сільської ради від насосної станції №4а каналу Р-2-1, проектна площа зрошення 643 га, залишковою балансовою вартістю 237940,00 грн.

Крім того, 15.05.2010 між Надеждівською сільською радою та ТОВ "Глобал-Инвест" укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Надеждівської сільської ради. (а.с.26-31)

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно комунальної власності, а саме: об'єкти внутрішньогосподарської меліоративної системи від каналу Р-4-Х-3, розташованої на території Надеждівської сільської ради, проектна площа зрошення 272 га, залишковою балансовою вартістю 35600,00 грн.

Згідно актів приймання-передавання майна №№1, 2 від 15.10.2010 вказане майно передано орендарю. (а.с.22, 32)

Пунктом 2.3 вищевказаних договорів передбачено, що передача майна здійснюється за балансовою залишковою вартістю.

Відповідно до п. 3.1 договорів орендна плата за користування Майном відповідно до рішення Надеждівської сільської ради від 15 травня 2010 року № 368 складає 19035,00 грн. та 3560 грн., відповідно, на рік, що становило 8% від залишкової балансової вартості майна на момент укладання вказаних договорів.

10.02.2012 та 02.01.2014 укладено додаткові договори до договору оренди внутрішньогосподарської меліоративної системи від насосної станції №4а каналу Р-2-1 від 15.05.2010, за умовами яких розмір орендної плати збільшився у 2012 році до 10%, а у 2014 році - до 15% від залишкової балансової вартості орендованого майна. (а.с.33, 35)

Відповідно до п. 10.1 договорів, останні укладено та діють строком з 15.05.2010 до закінчення строку дії договорів оренди земельних ділянок на площі зрошення.

Згідно п. 6.2 оспорюваних договорів орендар має право передати майно в суборенду без додаткових письмових погоджень із орендодавцем при умові надання копії договору суборенди.

На момент звернення до суду оскаржувані договори є діючими; факт вчинення та виконання вказаних правочинів підтверджується актами приймання - передачі майна від 15 травня 2010 року (а.с.22, 32), довідками про сплату орендної плати за використання комунального майна. (а.с.50, 51).

22.05.2017 між ТОВ "Глобал-Инвест" та ТОВ "Екофарм-Агро" укладено договір суборенди індивідуально визначеного майна, згідно якого зрошувальні мережі передано в суборенду. (а.с.43-44)

15.06.2016 Надеждівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області прийнято рішення №73 "Про добровільне об'єднання територіальних громад", на підставі якого вирішено об'єднатися з територіальними громадами сіл Хрестівка та Світле Хрестівської сільської ради, села Долинське Долинської сільської ради, сіл Шевченка, Маячинка, Рогачинка Шевченківської сільської ради, сіл Новонаталівка та Наталівка Новонаталівської сільської ради в Хрестівську територіальну громаду з центром у с.Хрестівка Чаплинського району Херсонської області. (а.с.63)

Пунктом 4 вказаного рішення ухвалено правонаступником активів і пасивів (зобов'язань) Надеждівської сільської ради визначити Хрестівську сільську раду, утворену внаслідок добровільного об'єднання.

23.12.2016 на підставі рішення Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області №16 "Про реорганізацію Надеждівської сільської ради" розпочато процедуру реорганізації юридичної особи Надеждівської сільської ради шляхом приєднання до Хрестівської сільської ради. (а.с.52-54)

Пунктом 2 рішення визначено, що Хрестівська сільська рада є правонаступником прав та обов'язків Надеждівської сільської ради з дня набуття повноважень Хрестівською сільською радою.

Відповідно до положень Закону України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" було утворено Хрестівську об'єднану територіальну громаду з центром у с.Хрестівка Чаплинського району Херсонської області. До складу новоутвореної громади увійшли 5 населених пунктів Чаплинського району: с. Хрестівка, с. Долинське, с.Надеждівка, с. Новонаталівка, с. Шевченка. Органом місцевого самоврядування об'єднаної громади є Хрестівська сільська рада Чаплинського району Херсонської області.

За актом приймання-передачі основних засобів від 24.03.2017 Надеждівською сільською радою передано із комунальної власності територіальної громади села Надеждівка до спільної (комунальної власності) ОТГ с.Хрестівка Хрестівської сільської ради майно, в т.ч. внутрішньогосподарську зрошувальну мережу від насосної станції 4а каналу Р-2-1 та внутрішньогосподарську зрошувальну мережу від каналу Р-4-х-3. (а.с. 64-65)

Сторонами по справі не заперечується, що позивач - Хрестівська сільська рада є розпорядником майна об'єднаної громади, в тому числі майна, що є предметом спірних договорів оренди.

Хрестівська сільська рада стверджує, що укладення вищевказаних договорів оренди комунального майна здійснено з порушеннями вимог діючого законодавства. Вказане на думку позивача є підставою для визнання останніх недійсними, що і стало підставою для звернення до Господарського суду Херсонської області з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України, виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За приписами ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України, істотними умовами договору є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ст.10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів), істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації; термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Статтею 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на дату укладення договору) визначено, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 №629 затверджено Методику оцінки вартості об'єктів оренди, Порядок викупу орендарем оборотних матеріальних засобів та Порядок надання в кредит орендареві коштів та цінних паперів.

За положеннями п.п.1, 2 Методики (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів), відповідно до цієї Методики здійснюється оцінка майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на майні, яке належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємств), що передається в оренду, а саме:

- цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць);

- нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) та іншого окремого індивідуально визначеного майна підприємств (машин, устаткування, інших облікових одиниць основних засобів, нематеріальних активів та інших цінностей, що виділяються у самостійний об'єкт оренди згідно із законодавством);

- майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

За умовами п.п.20, 21 Методики, у разі оренди окремого індивідуально визначеного майна (крім нерухомого) за заявою підприємства-орендодавця комісією, що утворюється органом, уповноваженим управляти майном цього підприємства, здійснюється стандартизована оцінка майна на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням всіх передбачених законодавством переоцінок і дооцінок.

За рішенням підприємства-орендодавця може також здійснюватися незалежна оцінка зазначеного майна. Вартість робіт з оцінки оплачується за домовленістю сторін договору оренди.

Стандартизована оцінка нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна завершується складанням комісією акта його оцінки (додаток 2), який затверджується органом, який утворив комісію, а незалежна оцінка - складанням звіту про оцінку майна, який підписується оцінювачами, що безпосередньо її здійснювали, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень Методики в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів оренди - 15.05.2010, передбачалась можливість а не обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, що передається в оренду.

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції розглянуто та відхилено доводи апелянта в цій частині.

Також судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта стосовно того, що передача в суборенду нерухомого майна здійснювалась без згоди орендодавця, оскільки умовами оспорюваних договорів оренди, а саме п.6.2 передбачено право орендаря передавати майно в суборенду бз додаткових погоджень із орендодавцем.

Крім того, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду розглянуто та відхилено доводи апеляційної скарги стосовно без строковості укладених договорів оренди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до п.10.1 укладених між сторонами по справі договорів оренди, останні укладено та діють строком з 15.05.2010 до закінчення строку дії договору оренди земельних ділянок на площі зрошення.

З огляду на зазначене, судовою колегією не приймаються до уваги посилання на безстроковість договорів оренди індивідуально визначеного майна, а висновок суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог Хрестівської сільської ради в частині визнання недійсними договорів оренди індивідуально визначеного майна від 15.05.2010, укладеними між Надеждівською сільською радою та ТОВ «Глобал-Инвест».

Крім того, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними договорів оренди від 15.05.2010, місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимоги про повернення за актом приймання-передачі індивідуально визначеного майна, що є предметом оспорюваних договорів оренди.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Хрестівської сільської ради Чаплинського району на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року по справі №923/608/18 задоволенню не підлягає, а рішення рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року по справі №923/608/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хрестівської сільської ради Чаплинського району на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року по справі №923/608/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 20.11.2018 року по справі №923/608/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.04.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

судді: Г.П. Разюк

ОСОБА_2