ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2114/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агросвіт" (64662, Харківська обл., Лозівський р-н, с. Катеринівка, вул. Слобожанська, 35В)
до KATEX Warenhandel GmbH (Schopenstehl 20, 20095, Hamburg, Germany)
про стягнення 76.364,00 Євро (2.535.110,48грн.)
за участю представників:

позивача - директор ОСОБА_1;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 ПОСП "Агросвіт" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до "KATEX Warenhandel GmbH", в якому просить суд розірвати Контракт від 24.01.2018 №03/01/18, укладений між позивачем та відповідачем, а також стягнути з відповідача на користь позивача 75.500,00 Євро, що складає 2.416.462,19грн., 3% річних у розмірі 72.493,86грн., суму боргу нараховану на індекс інфляції в розмірі 46.154,43грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом 24.01.2018 №03/01/18 в частині поставки трактору "Джон Дір 8520", б/в, 2005 р.в., серійний №RW8520P026853 фірми "Джон Дір".

Позивач позов підтримує. Присутній у судовому засіданні по суті 26.03.2019 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання по суті 26.03.2019 не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між "KATEX Warenhandel GmbH" (Продавець) та ПОСП "Агросвіт" (Покупець) було укладено Контракт від 24.01.2018 №03/01/18 (надалі Контракт, т. I, а.с. 10-11), відповідно до умов якого Продавець продає, а Покупець купує трактор «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний № RW8520P026853 фірми "Джон Дір", по номенклатурі згідно Додатка №1 до дійсного контракту (пункт 1.1.).

У відповідності до пункту 4.1. Контракту Продавець сповіщає Покупця про митне оформлення трактора «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний № RW8520P026853 фірми «Джон Дір», з зазначенням найменування товару, номера транспортного засобу, номера відвантажувальних накладних.

Пунктом 5.1. Контракту сторони погодили, що вартість трактора «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний № RW8520P026853 фірми «Джон Дір», що поставляється за дійсним Контрактом складає 72.500,00 Євро.

Платіж за дійсним Контрактом проводиться Покупцем у євро на розрахунковий рахунок Покупця у вигляді 100% передоплати із них 20% до 16.02.2018 і 80% до 16.04.2018 (пункт 5.2. Контракту).

Контракт набирає сили з моменту його підписання і діє до остаточного його виконання (пункт 9.4. Контракту).

Як свідчать матеріали справи, між сторонами була підписана Специфікація (Додаток №1 до Контракту) згідно якої відповідач зобов'язався поставити позивачеві сільськогосподарську техніку - трактор «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний № RW8520P026853 фірми «Джон Дір». Країна походження США (т. I, а.с. 11).

Матеріали справи встановлено, що оплата за трактор «Джон Дір 8520» за Контрактом була здійснена наступним чином:

- 14.02.2018 у розмірі 14.500,00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням від 14.02.2018 №8 (т. I, а.с. 12);

- 16.02.2018 у розмірі 58.000,00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2018 №9 (т. I, а.с. 13).

Проте, як стверджує позивач, відповідач не виконав свого зобов'язання обумовлений трактор «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний №RW8520P026853 фірми «Джон Дір» не поставив.

Позивачем неодноразово направлялися претензії відповідачу щодо непоставки Товару та повернення грошових коштів, сплачених за нього.

Своїм листом від 24.07.2018 відповідач повідомив позивача про те, що обумовлений Контрактом трактор «Джон Дір 8520» було продано в березні 2018 року іншому покупцю, тому поставити його позивачеві є неможливим.

Факт продажу трактору «Джон Дір 8520» іншому покупцю підтверджується листом ДП «Український державний центр по випробуванню та прогнозуванню техніки і технологій для сільськогосподарського виробництва» від 18.07.2018 №08-01-113, в якому повідомляється, що 11.04.2018 на серійний №RW8520P026853 фірми «Джон Дір» виданий сертифікат затвердженого типу ДП «УкрЦВТ» (т. I, а.с. 24).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

На підставі статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

З урахуванням положень частини першої статті 9 Конституції України, частини першої статті 10 Цивільного кодексу України, частини першої статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" невід'ємною частиною матеріального права України є Конвенція Організації Об'єднаних Націй «Про договори міжнародної купівлі продажу товарів» від 11.04.1980 року (далі - Конвенція), що була ратифікована Україною.

Відповідно до статті1 Конвенції вона застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах, зокрема, коли, згідно з нормами міжнародного приватного права застосовується право Договірної держави.

З огляду на викладене до вказаних спірних взаємовідносин повинно бути застосоване законодавство України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов контракту від 24.01.2018 №03/01/18, з метою виконання взятих на себе зобов'язань, позивач в рахунок попередньої оплати за поставку товару перерахував відповідачу 72.500,00 Євро.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Оскільки сторони в Специфікації, яка є додатком №1 до Контракту від 24.01.2018 №03/01/18, не погодили строки в які має бути здійснено поставку товару продавцем, суд констатує, що після зарахування покупцем на рахунок продавця попередньої оплати за товар, у останнього виник кореспондуючий обовязок здійснити його поставку на умовах, обумовлених між сторонами.

У відповідності до вимог статті 30 Конвенції продавець зобов'язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.

Продавець повинен поставити товар якщо договір встановлює чи дає можливість визначити дату поставки - в цю дату, а якщо договір визначає чи дає можливість визначити період часу для поставки - в будь-який момент у межах цього періоду, оскільки з обставин не випливає, що дата поставки призначається покупцем (стаття 33 Конвенції).

Судом встановлено та позивачем підтверджено, що всупереч умовам контракту та вищевказаним нормам права, продавець свої зобов'язання щодо поставки товару не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед покупцем на суму 72.500,00 Євро.

Приписами частини другої статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів повернення попередньої оплати або доказів поставки товару на суму 72.500,00 Євро не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог у частині стягнення заборгованості в розмірі 72.500,00 Євро законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 72.493,86грн. та інфляційних втрат у розмірі 46.154,43грн., суд зазначає наступне.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора

Тобто, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено можливість стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобов'язання.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченої попередньої оплати за непоставлений товар (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №916/75/18). Тому на суму попередньої оплати не нараховуються 3% річних та інфляційні втрати.

Окрім того, за змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях (аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14).

Оскільки умовами Контракту від 24.01.2018 №03/01/18 вартість трактора «Джон Дір 8520», б/в, 2005 р. в., серійний № RW8520P026853 фірми «Джон Дір» визначена в іноземній валюті - Євро, підстави для нарахування інфляційних втрат наразі відсутні.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати обладнання.

Щодо вимог позивача про розірвання контракту, суд зазначає наступне.

В силу частини першої статті 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до частини третьої статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Наразі з умов договору спірного Контракту не вбачається одностороння відмова від зобов'язання у випадку прострочки поставки товару.

Разом з тим Конвенцією Організації Об'єднаних Націй «Про договори міжнародної купівлі продажу товарів» від 11.04.1980 року передбачені положення, згідно яких у разі невиконання продавцем будь-якого з його зобов'язань за договором або за цією Конвенцією покупцю надається право заявити вимогу про розірвання договору.

Так, розірвання договору за рішенням суду відповідно до положень чинного законодавства України можливо внаслідок такого істотного порушення стороною умов договору, коли завдана ним шкода позбавляє другу сторону значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу, у тому числі поставки, зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обовязків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобовязаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відтак, саме невиконання відповідачем своїх зобовязань за спірним контрактом щодо поставки обумовленого товару, що не спростовано відповідачем належними доказами, є підставою для розірвання цього договору. Як стверджує позивач, внаслідок такого порушення відповідачем свого зобовязання, що є істотним порушенням договору, позивач як покупець не отримав товар, на який очікував (законно розраховував) при укладанні договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача щодо розірвання спірного Контракту від 24.01.2018 №03/01/18 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 38.007,98грн. покладаються на відповідача, в іншій частині - 18,68грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати контракт №03/01/18 від 24 січня 2018 року , укладений між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством Агросвіт», Україна та компанією KATEX Warenhandel GmbH, Німеччина.

3. Стягнути з KATEX Warenhandel GmbH (20095, Hamburg, Schopenstehl 20, Deutschland, COMMERZBANK AG, Germany, Hamburg, Deutschland, BLZ: 200 400 00, Konto-Nr: 6 444 079, SWIFT: COBADEFFXXX, IBAN: DE 07 44407900) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агросвіт" (64662, Харківська обл., Лозівський р-н, с. Катеринівка, вул. Слобожанська, буд. 35В, )

- борг за Контрактом від 24.01.2018 №03/01/18 у розмірі 72.500,00 Євро, що складає 2.416.462,19 грн.;

- витрати зі сплати судового збору 38.007,98 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "28" березня 2019 р. р.

Суддя ОСОБА_2