ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Справа № 911/1561/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Мартюк А.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс"

на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 р. (повне рішення складено 04.12.2018 р.)

у справі № 911/1561/18 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс"

про стягнення заборгованості у розмірі 55312,68 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р. у загальному розмірі 55312,68 грн, з яких: 25871,23 грн - попередня оплата за товар, 21559,35 грн - пеня, 4311,87 грн - штраф за поставку неякісного товару та 3570,23 грн - проценти за користування грошовими коштами.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р. в частині своєчасної поставки товару, а також поставки товару належної якості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 911/1561/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До суду першої інстанції відповідачем 24.09.2018 р. подано відзив на позовну заяву, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" просило, поміж іншим, на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України зменшити розмір неустойки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.11.2018 р. (повне рішення складено 04.12.2018 р.) у справі № 911/1561/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що попередня оплата у розмірі 25871,23 грн була повернута позивачу, доказом чого є додана до скарги копія платіжного доручення № 2422 від 13.07.2018 р.

Окрім цього, скаржник також вказує на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було неправомірно відхилено заяву про зменшення розміру неустойки, чим порушено приписи статті 551 ЦК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" у справі № 911/1561/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 р. відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1561/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У встановлений судом строк позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/714/19 від 25.03.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному та судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1561/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 911/1561/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 р. справу № 911/1561/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 04.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" (МХП, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (контрагент, відповідач) укладено договір поставки № 27-МС-17, відповідно до п. 1.1 якого контрагент зобов'язується у встановлені строки передати у власність МХП для подальшого використання в господарській діяльності товар, зазначений в додатку до договору, а МХП - прийняти та оплатити певну грошову суму за товар.

Відповідно до п. 2.2 даного договору порядок та умови оплати товару зазначено у додатку № 1. Ціна товару зазначається у додатку № 2 до договору.

Контрагент гарантує, що поставлений товар є якісним, сертифікованим (визнаним), відповідає всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.3 договору якість товару, що постачається за даним договором, повинна відповідати сертифікатам якості заводу виробника товару та іншим документам щодо якості товару, які передбачені діючим законодавством України.

Відповідності до п. 4.5 договору МХП здійснює перевірку якості поставленого товару шляхом відбору зразків протягом 10 календарних днів з дати поставки товару контрагентом МХП. Відібрані зразки передаються для проведення лабораторного дослідження. Якщо за висновками лабораторного дослідження виявиться невідповідність якості товару, МХП направляє контрагенту претензію з додаванням висновків лабораторії. Контрагент протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії МХП має право на перевірку та підтвердження обґрунтованості претензії по якості товару, поставленого МХП, в незалежній лабораторії. У цьому випадку випробування проводиться над контрольним зразком, який відбирається та опломбовується в присутності представників виключно обох сторін.

Як передбачено сторонами у п. 5.2 договору, моментом здійснення поставки (датою поставки) товарів контрагентом є їх отримання МХП з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна). Разом із товаром контрагент повинен передавати МХП документи, що підтверджують його якість і безпеку, комплектність, включаючи сертифікати якості заводу виробника на кожну партію, посвідчення про державну реєстрацію товару, якісні посвідчення, довідки/свідоцтва (оригінали або копії завірені печаткою контрагента) та всі інші необхідні документи, які згідно умов даного договору та діючого законодавства України повинні бути передані разом із товаром.

У разі несвоєчасної поставки товару контрагент зобов'язаний сплатити пеню у погодженому сторонами додатку № 1 відсотковому розмірі від загальної вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день затримки поставки. У разі, якщо контрагент прострочив поставку товару більше ніж на 7 календарних днів, то з 8 календарного дня МХП має право відмовитися від отримання товару, що не звільняє контрагента від необхідності оплати штрафних санкцій (п. 8.1 договору).

Згідно з п. 8.2 договору у разі поставки контрагентом товару/партії товару, яка не відповідає вимогам діючого законодавства України та умовам цього договору щодо якості або маркування, контрагент зобов'язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати виявлення замінити товар/партію товару з недоліками на таку ж кількість товару/партії товару без недоліків. МХП має право стягнути з контрагента штраф в розмірі, який зазначений в додатку № 1 у відсотковому розмірі товару/партії товару, що поставлений з недоліками. Якщо контрагент не замінить товар/партію товару протягом вищезазначеного в цьому пункті строку, то з 8-го календарного дня МХП має право відмовитися від отримання товару/партії товару з недоліками, що не звільняє контрагента від необхідності оплати штрафних санкцій. Контрагент протягом 3 календарних днів з дати отримання (або з дати отримання МХП повідомлення відділення поштового зв'язку про неможливість вручення) повідомлення від МХП про відмову від отримання товару/партії товару зобов'язаний забрати неякісний товар/партію товару за свій рахунок та повернути отримані суми грошових коштів, які були сплачені за поставку товару/партії товару з недоліками на рахунок МХП (якщо така оплата була здійснена МХП до моменту повернення товару/партії товару з недоліками контрагенту) та відшкодувати понесені збитки МХП.

Відповідно до п. 8.4 договору у випадку, якщо оплата за товар була здійснена МХП до моменту виявлення недоліків щодо кількості та не було здійснено допоставки контрагентом, контрагент зобов'язаний повернути отриману грошову суму за цей товар протягом 5 (п'яти) календарних днів, з моменту отримання письмової вимоги на повернення коштів від МХП. У разі неповернення коштів у зазначений термін контрагент сплачує МХП проценти та штрафні санкції, що передбачені цим договором.

Пунктом 8.7 договору також передбачено, що повернення контрагентом сплачених МХП грошових коштів контрагент зобов'язаний здійснити протягом трьох днів з моменту отримання письмової вимоги від МХП, а також сплатити проценти за користування такими грошовими коштами у розмірі, визначеному в додатку № 1 відсотку за кожен день користування.

Первинний строк дії договору встановлюється як 1 рік від дати підписання його сторонами та продовжується на кожен наступний строк в один рік, поки одна сторона, не менше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення поточного строку дії договору, не надішле іншій стороні письмове повідомлення про небажання продовжувати дію договору (п. 10.1 договору).

Як було зазначено вище, порядок та умови оплати товару сторонами окремо узгоджено у додатку № 1 до договору.

Так, у пункті 3 додатку № 1 до договору поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р. сторонами узгоджено наступні умови оплати товару: шляхом перерахування грошової суми на поточний банківський рахунок контрагента в розмірі 30% від вартості товару, зазначеної у відповідній специфікації, протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати підписання відповідної специфікації до договору, а 70% від вартості товару, зазначеної у відповідній специфікації, не пізніше першого платіжного дня по закінченню 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дати отримання товару та підписання сторонами видаткової накладної.

Окрім цього, зазначеним додатком до договору поставки встановлено, що розмір пені відповідно до п. 8.1 договору (несвоєчасна поставка товару) становить 5%, розмір штрафу відповідно до п. 8.2 договору (поставка неякісного товару) - 5%, розмір процентів за користування коштами відповідно до п. 8.7 договору - 0,1%.

Специфікацією № 1 (додаток № 2 до договору) сторони узгодили поставку мікрогранульованого мінерального добрива Супер Старт (NР 10:35+2% МgО + 5%S+2% Zn) у кількості 1,8 тон на загальну суму 86237,41 грн.

Позивачем 27.12.2017 р. було здійснено оплату за вказаний товар на підставі п. 3 додатку № 1 до договору поставки у розмірі 25871,23 грн (30% від вартості), що підтверджується платіжним дорученням № від 27.12.2017 р.

19.03.2018 р. відповідачем було поставлено позивачу товар у загальній кількості 1,8 тон, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000006 від 19.03.2018 р. та товарно-транспортною накладною № 8 від 19.03.2018 р.

Також разом з поставленим товаром відповідачем на виконання п. 5.2 договору надано позивачу сертифікат заводу виробника товару (Certificate of Analysis) та посвідчення про державну реєстрацію серії А № 05633 від 25.12.2016 р.

Разом з цим відповідачем було поставлено позивачу неякісний товар, що підтверджується результатами аналізу мінерального добрива, проведеного Державним підприємством "Сумський державний науково-дослідний інститут мінеральних добрив і пігментів", оформлених протоколом випробувань № 322 від 29.03.2018 р. Зокрема, за результатами випробувань встановлено розбіжності між поставленим відповідачем товаром та посвідченням про державну реєстрацію серії А № 05633 від 25.12.2016 р.

У зв`язку з цим 05.05.2018 р. позивач направив відповідачу вимогу № 258 про заміну неякісного товару та просив відповідача у строк до 12.05.2018 р. здійснити безоплатну заміну добрива у повному обсязі і вивезти неякісне добриво за власний рахунок.

Також 15.05.2018 р. позивач направив відповідачу вимогу № 270, у якій повідомив про відмову від поставленого товару та вимагав за власний рахунок забрати товар і повернути раніше сплачені кошти в сумі 25871,23 грн.

Відповідач, у свою чергу, листом № 55 від 15.05.2018 р. повідомив позивача про готовність забрати поставлений товар за власний рахунок та повернути сплачені кошти.

Разом з цим, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" станом на час подання позовної заяви не забрало товар зі складу позивача та не повернуло сплачені грошові кошти, отримані від позивача у якості попередньої оплати, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом та, окрім суми попередньої оплати за партію неякісного товару, що складає 25871,23 грн, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" нараховані пеню у розмірі 21559,35 грн, штраф за поставку неякісного товару у розмірі 4311,87 грн та проценти за користування грошовими коштами у розмірі 3570,23 грн.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України встановлено).

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Також, відповідно ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 5 статті 268 ГК України визначено, що у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, вимагати повернення сплаченої суми.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Як було зазначено вище, факт поставки відповідачем неякісного добрива підтверджено належними доказами, наданими до матеріалів справи, а також не заперечується самим відповідачем.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" зверталося до відповідача з вимогою № 258 від 05.05.2018 р. про заміну неякісного товару, а також з вимогою № 270 від 15.05.2018 р. про повернення неякісного товару, відмову від товару та повернення раніше сплачених коштів в сумі 25871,23 грн. Зазначене повністю узгоджується з вищевикладеними приписами ч. 5 ст. 268 ГК України.

Проте, відповідач доказів повернення позивачеві попередньої оплати в сумі 25871,23 грн за товар неналежної якості суду першої інстанції не надав.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно зазначено про обгрунтованість вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 25871,23 грн попередньої оплати, здійсненої на виконання умов договору поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 21559,35 грн пені на підставі п. 8.1 договору за несвоєчасну поставку товару та 4311,87 грн штрафу на підставі п. 8.2 договору за поставку товару, який не відповідає вимогам діючого законодавства України та умовам договору.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно з вимогами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 ГК України також передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 8.1 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі несвоєчасної поставки товару контрагент зобов'язаний сплатити пеню у погодженому сторонами додатку № 1 відсотковому розмірі від загальної вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день затримки поставки, а згідно з пунтком 8.2 договору позивач має право стягнути з контрагента штраф у розмірі, який зазначений в додатку № 1, у відсотковому розмірі товару/партії товару, що поставлений з недоліками.

Як було зазначено вище, додатком додатку № 1 до договору поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р. встановлено, що розмір пені відповідно до п. 8.1 договору (несвоєчасна поставка товару) становить 5%, розмір штрафу відповідно до п. 8.2 договору (поставка неякісного товару) - 5%, розмір процентів за користування коштами відповідно до п. 8.7 договору - 0,1 %.

Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду, що заявлена позивачем до стягнення пеня у розмірі 21559,35 грн за період з 15.03.2018 р. по 19.03.2018 р., а також 5% штрафу у розмірі 4311,87 грн, нараховані на суму 86237,41 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" просило суд стягнути з відповідача 3570,23 грн процентів за користування грошовими коштами.

У пункті 8.7 договору було передбачено повернення контрагентом сплачених позивачу грошових коштів, а також сплату процентів за користування такими грошовими коштами у розмірі 0,1 % за кожен день користування.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що розмір процентів за користування грошовими коштами, заявлений до стягнення у розмірі 3570,23 грн та нарахований за 138 днів на суму здійсненої позивачем попередньої оплати є арифметично правильним та обґрунтованим, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" у зазначеній частині також підлягають задоволенню у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що попередня оплата у розмірі 25871,23 грн була повернута позивачу, доказом чого є додана до скарги копія платіжного доручення № 2422 від 13.07.2018 р.

При цьому, суд зазначає, що вказана копія платіжного доручення є новим доказом, оскільки до суду першої інстанції не подавалася.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства, апеляційний суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово та завчасно повідомити суд першої інстанції про неможливість подання у встановлений законом строк доказів, що додані ним до апеляційної скарги, та об'єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані разом з відзивом на позовом, як це передбачено ч. 3 цієї статті.

Однак до суду першої інстанції таких повідомлень, заяв чи клопотань не надходило.

Окрім цього відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Разом з цим апеляційна скарга відповідача взагалі не містить мотивів та підстав подання нового доказу до суду апеляційної інстанції, а саме копії платіжного доручення № 2422 від 13.07.2018 р.

Таким чином, враховуючи процесуальні норми, які стосуються порядку подання доказів до суду першої та апеляційної інстанцій, а також межі перегляду справи апеляційним судом, колегія суддів не приймає до розгляду доданий до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" доказ, а саме копію платіжного доручення № 2422 від 13.07.2018 р., оскільки такий доказ поданий з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

Також у поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було неправомірно відхилено заяву про зменшення розміру неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов'язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суд першої інстанції, встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов'язання та надавши належну оцінку обставинам такого невиконання, врахувавши розмір несвоєчасно виконаного зобов'язання та розмір нарахованих пені та штрафу, правомірно прийшов до висновку стосовно відсутності підстав для зменшення нарахованих сум.

При цьому, у поданій апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Урожайна країна" відсутні правові підстави для стягнення сум неустойки, оскільки позивач добровільно відмовився від договору, будь-яких збитків йому завдано не було, якісний склад поставленого добрива відповідав сертифікату якості, а виявлені незначні відхилення гранулометричних показників ніяким чином не впливали на можливість використання його за призначенням.

Разом з цим, як правильно встановлено місцевим господарським судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" не доведено належними та допустимими доказами наявності виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру нарахованих позивачем пені та штрафу. При цьому, позивач не відмовлявся від укладеного договору поставки № 27-МС-17 від 04.12.2017 р., а обставини стосовно поставки відповідачем неякісного товару підтверджуються результатами аналізу мінерального добрива, проведеного Державним підприємством "Сумський державний науково-дослідний інститут мінеральних добрив і пігментів", оформленими протоколом випробувань № 322 від 29.03.2018 р.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість відповідач не надав в обгрунтування порушення судом першої інстанції норм законодавства жодних доказів та не довів, з якими обставинами він пов`язує відсутність підстав для повернення попередньої оплати за договором, а також сплати штрафних санкцій за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.

З огляду на усе вищезазначене, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 р. у справі № 911/1561/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2018 р. у справі № 911/1561/18.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 26.03.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

А.І. Мартюк