ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

27.03.2019м. ХарківСправа № 922/832/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код 14360570
боржник Фізична особа - підприємець Андріясова Наталія Анатоліївна, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1
сума стягнення 31 806,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року до Господарського суду міста Харкова надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу судового наказу на стягнення з Фізичної особи - підприємця Андріясової Наталії Анатоліївни заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 30.03.2018 року, в розмірі 31 806,55 грн. (24 999,98 грн. - заборгованість за кредитом; 1 427,78 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 3 923,69 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 1 455,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором), а також сплачений Заявником судовий збір.

В обґрунтування заяви Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" зазначило, що 30.03.2018 Фізична особа - підприємець Андріясова Н.А. через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг "КБУ". Отже між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 30.03.2018, який складається із зазначених Анкети-заяви та Умов та правил надання банківських послуг "КБУ".

Відповідно до статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, в частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу судового наказу щодо стягнення 1 455,10 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд зазначає наступне.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Статтею 549 Цивільного кодекс України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а розглядається судом, як штрафна санкція, і вимоги про сплату пені у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не можуть вважатися основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише неоспорюваної заборгованості, суд зазначає, що вимоги про стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

У п. 3 ч. 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Оскільки вимога про стягнення пені не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогами в цій частині.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу судового наказу в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Андріясової Н.А. 1 455,10 грн. пені, на підставі пункту 3 частини першої статті 152 ГПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до частини першої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 148, п. 3 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх. № 922/832/19) про видачу судового наказу на стягнення з Фізичної особи - підприємця Андріясової Наталії Анатоліївни в частині стягнення пені в розмірі 1 455,10 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Ухвалу підписано 27.03.2019 року.

Суддя С. А. Прохоров