ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2019 м. Ужгород Справа № 907/714/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Петрова Ю.А.

розглянувши позовну заяву Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород до колективного підприємства фірми КВІТИ УЖГОРОДА-2, м. Ужгород про стягнення суми 245.183,54грн.

За участю представників:

Від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю №32.01.-12/48 від 09.01.2019;

Від відповідача не зявився.

в с та н о в и в :

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 245.183,54грн. заборгованості за ОСОБА_2 оренди землі від 26.07.2007, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 13, 14, 131-1 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 626 Цивільного кодексу України та ст.ст. 4, 193, 230, 231, 283, 286 Господарського кодексу України, Закону України Про оренду землі, Податкового кодексу України та закону України Про оцінку земель..

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/714/18 та призначено підготовче засідання на 16.01.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.01.2019 року було відкладено підготовче засідання на 11.02.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.03.2019 року

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.03.2019 року відкладено розгляд справи по суті на 13.03.2019 р.

Станом на день судового засідання позивачем подано клопотання про часткове закриття провадження у справі у справі №907/714/18 в частині стягнення суми 81 100,97 грн. Вказане клопотання вмотивоване тим, що після закриття провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а саме 22.02.2019 року, відповідачем була частково сплачена заборгованість на вказану суму.

Представник позивача просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити частково в сумі 164082,57 грн. залишку заборгованості по орендній платі за договором оренди від 26.07.2007 року, з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у матеріалах справи доказами. Вказує на те, що 02.08.2013 р. п. 1 рішення Ужгородської міської ради № 1000 відповідачу було затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :44:001:0085) площею 0,3720 га для обслуговування будівель промисловості по вул. Грибоедова, 6 у сумі 372 111, 60 грн. (без урахування ПДВ) з розрахунку 103, 03 грн. за кв.м. відповідно до висновку експертів від 16.07.2013 р., а п. 2 цього ж рішення було вирішено продати земельну ділянку, визначену в п. 1 рішення Колективному підприємству «Квіти-Ужгорода-2».

Однак, відповідач не уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :44:001:0085), площею 0,3720 га, для обслуговування будівель промисловості по вул. Грибоедова, 6 у м. Ужгороді, на якій знаходиться нерухоме майно (тепличний комплекс), яке належить колективному підприємству «Квіти-Ужгорода-2». Після закінчення договору оренди земельної ділянки під придбаним тепличним комплексом, земельна ділянка по вул. Грибоедова, 6 не була повернута власнику за актом приймання-передачі та використовувалась колективним підприємством «ОСОБА_3 Ужгорода-2» для обслуговування вказаного нерухомого майна, оскільки зазначені обєкти нерозривно повязані і їх використання окремо неможливе.

Зазначає, що за період з 2012-2018 рр. колективне підприємство «Квіти-Ужгорода-2» використовувало дану земельну ділянку, а тому при укладенні додаткової угоди, відповідно до п. 40 ОСОБА_2 - сторони дійшли згоди, що його дія розповсюджується на період від 27.07.2012 р. до завершення строку його дії, визначеного рішенням сесії Ужгородської міської ради щодо поновлення дії договорів оренди земельних ділянок, у звязку з чим позивачем з 2012 р. здійснено нарахування орендної плати.

Також, позивач розмір нарахованої плати обґрунтовує тим, що 14.07.2014р. Ужгородською міською радою у відповідності до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» та статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» прийнято рішення № 1398 «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту міста ОСОБА_3», яким затверджено нову технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода по базовій вартості І м.кв. забудованої території в розрізі економіко - планувальних зон та грошової оцінки сільськогосподарських угідь населеного пункту, з урахуванням чого розмір орендної плати повинен сплачуватись, згідно нормативно-грошової оцінки чинної на день справляння податків, чого відповідачем зроблено не було. Натомість, відповідачем допущено значну заборгованість, яку необхідно сплатити до місцевого бюджету.

У період з вересня 2012 по 2018 років орендар взяті на себе договірні зобов'язання в частині своєчасності та повноти оплати орендних платежів за користування земельною ділянкою не виконував, чим порушив умови договору, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 245 183, 54 грн. відповідно до розрахунку заборгованості, а саме за період з 01.09.2012 по 30.09.2018 рр. колективне підприємство «ОСОБА_3 Ужгорода-2» мало сплачувати за вказану земельну ділянку орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки за 2015 рік в сумі:59 380, 20 грн, за 2016 рік - 85 091, 88 грн, за 2017 рік - 90 197, 40 грн, за 2018 рік - 75 164. 50 грн (жовтень включно). У даному випадку істотним порушенням Відповідачем ОСОБА_2 є систематична несплата орендних платежів, що призводить до неотримання Ужгородською міською радою коштів від надання в оренду земельної ділянки, на які вона розраховувала. У зв'язку з тим, що Відповідач добровільно не погашає суму заборгованості, Департамент міського господарства Ужгородської міської ради змушений звернутись з позовом до суду про стягнення з КП «ОСОБА_3 -2» суми 164.082,57 грн. основного боргу в примусовому порядку.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, на виклик суду жодного разу не зявився, хоча підготовче провадження судом відкладалося. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали було надіслано на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у звязку з ненаданням відповідачем відзиву ні у встановлений судом строк, ні потягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами..

Разом з тим, станом на день судового засідання 13.03.019 року відповідачем частково сплачено суму 81100,97 грн. заборгованості, що є предметом даного спору, у звязку з чим, представником позивача подано клопотання про закриття в цій частині провадження у справі.

Стаття 231 Господарського кодексу України передбачає підстави для закриття провадження у справі, зокрема якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

З огляду на те, що відповідачем станом на день судового засідання частково сплачено суму 81 100,97 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, що є предметом спору, в цій частині провадження у справі №907/714/18 підлягає закриттю, у відповідності до п. 2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутнім предметом спору у справі. У звязку з чим, клопотання позивача про часткове закриття провадження у справі належить задовольнити.

Відтак, предметом спору у даній спору є сума 164 082,57 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, щодо стягнення суми якої позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 13.03.2019 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2007 року Управління майном міста Ужгородської міської ради (Код ), далі - Орендодавець, з одного боку та колективне підприємство «ОСОБА_3 Ужгорода-2» (Код 25436767), далі Орендар з другого, уклали договір оренди землі.

Даний Договір було зареєстровано Закарпатською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» від 06.08.2007 р. № -121.

Між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та колективним підприємством «ОСОБА_3 - 2» 18 травня 2017 року була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 26.07.2017 року, договір оренди викладений в новій редакції, відповідно до п. 1. якого сторони погодили, що предметом ОСОБА_2 є надання Орендодавцем Орендареві права на строкове платне користування земельну ділянку під придбаним тепличним комплексом по вул. Грибоєдова, 6 в м. Ужгороді та зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :44:001:0085.

Пунктом 2 договору оренди визначено, що в оренду надається земельна ділянка загальною площею 3720 кв. м.

Відповідно до п. 8 ОСОБА_2 - Договір діє до 18.05.2022 р.

Пунктом 21 ОСОБА_2 передбачено, що земельна ділянка передається Орендарю відповідно до Акту приймання-передачі, який підписаний одночасно з ОСОБА_2 18.05.2017 р.

Згідно акту приймання-передачі від 18.05.2017 р. - Сторонами було встановлено, що вищезазначена земельна ділянка передається у стані, що відповідає умовам ОСОБА_2.

Відповідно до пункту 19 договору, підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення Ужгородської міської ради від 18.05.2017 року № 640, яким поновлено КП «Фірма «ОСОБА_3 Ужгорода-2» договір оренди земельної ділянки площею 3720 кв. м. по вул. Грибоєдова, 6 під придбаним тепличним комплексом. Передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Договір набирає чинності після підписання сторонами (п. 40 ОСОБА_2 оренди землі).

Відповідно до п. 40 ОСОБА_2 - сторони дійшли згоди, що його дія розповсюджується на період від 27.07.2012 р. до завершення строку його дії, визначеного рішенням сесії Ужгородської міської ради щодо поновлення дії договорів оренди земельних ділянок.

20.07.2012 р. рішенням Ужгородської міської ради № 604 колективному підприємству «Квіта-Ужгорода-2» було затверджено проект відведення зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,3720 га із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості по вул. Грибоєдова, 6.

02.08.2013 р. п. 1 рішення Ужгородської міської ради № 1000 відповідачу було затверджено вартість земельної ділянки (кадастровий номер :44:001:0085) площею 0,3720 га для обслуговування будівель промисловості по вул. Грибоєдова, 6 у сумі 372 111, 60 грн. (без урахування ПДВ) з розрахунку 103, 03 грн. за кв.м. відповідно до висновку експертів від 16.07.2013 р. Пунктом 2 цього ж рішення було вирішено продати земельну ділянку, визначену в п. 1 рішення Колективному підприємству «Квіти-Ужгорода-2».

Державна реєстрація права власності та іншого речового права (право оренди земельної ділянки) здійснена в Ужгородському міськрайонному управлінні юстиції, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотеки, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вчинено запис від 20.08.2013 р. № 2185936.

Разом з тим, відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :44:001:0085), площею 0,3720 га, для обслуговування будівель промисловості по вул. Грибоедова, 6 у м. Ужгороді, на якій знаходиться нерухоме майно (тепличний комплекс), яке належить колективному підприємству «Квіти-Ужгорода-2», укладено не було.

За узгодженими сторонами істотними умовами даного ОСОБА_2 передбачено, що Орендодавець має право вимагати від орендаря земельної ділянки своєчасного внесення орендної плати за користування земельною ділянкою (п.27 ОСОБА_2).

Пунктом 12 ОСОБА_2 встановлено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Згідно з пунктом 11 ОСОБА_2, орендна плата вноситься Орендарем, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця в розмірі 7516,45 грн на рахунок орендодавця.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, що визначаються у встановленому порядку (пункт 13 ОСОБА_2).

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем своїх зобовязань зі сплати орендної плати за період з вересня 2012 по 2018 р.р. у передбачені договором строки не виконано, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість на загальну суму 245183,54 грн. (після закінчення підготовчого провадження Відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості у сумі 81 100,97 грн.).

Згідно з пунктом 13 ОСОБА_2 передбачено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни нормативно-грошової оцінки землі, розмірів земельного податку, зміні ставки орендної плати, підвищення цін та тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначені законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; зміні граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України; інших випадках, передбачених законом.

Орендна плата за землю збільшується при зміні розміру земельного податку відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 33 ОСОБА_2 - зміна його умов можлива у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується у судовому порядку.

Пунктом 16 ОСОБА_2 встановлено, що земельна ділянка передається в оренду із земель промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (згідно рішення Ужгородської міської ради від 20.07.2012 року № 604 змінено цільове призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення).

Пунктом 5 ОСОБА_2 зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3720 кв. м. (кадастровий номер :44:001:0085) на час укладення договору становить та відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданої управлінням Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області № 801/86-17 від 23.02.2017 року становить 3 006 578,40 грн.

Відповідно до положень частини 2 статті 206 Земельного кодексу України, плата за землю справляється відповідно до закону, а з 01 січня 2011 року будь-які питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України, і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Податкового кодексу України та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Підпунктом 4.1.1 п. 4.1. статті 4 Податкового кодексу України закріплено принцип «загальність оподаткування», тобто, кожна особа зобовязана сплачувати встановлені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 6 Податкового кодексу України, податком є обовязковий безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податків відповідно до Податкового кодексу України.

Податковим кодексом України чітко визначено, що базою оподаткування земельним податком, зокрема, є нормативно грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку встановленого розділом XII Податкового кодексу України (підпункт 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 розділу XII Податкового кодексу України.

Нормами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

14.07.2014р. Ужгородською міською радою у відповідності до вищенаведеної норми та статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» прийнято рішення № 1398 «Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту міста ОСОБА_3», яким затверджено нову технічну документацію із нормативної грошової оцінки земель населеного пункту м. Ужгорода по базовій вартості І м.кв. забудованої території в розрізі економіко - планувальних зон та грошової оцінки сільськогосподарських угідь населеного пункту.

Даний регуляторний акт про затвердження нової нормативно-грошової оцінки землі, на підставі частини 5 статті 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та статті 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», опубліковано в місцевій газеті «Ужгород» 14.07.2015р.

Пунктом 1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

З урахуванням вищенаведеного, розмір орендної плати повинен сплачуватись, згідно нормативно-грошової оцінки чинної на день справляння податків, що Відповідачем зроблено не було.

У звязку із затвердженням технічної документації по нормативній грошовій оцінці земель населеного пункту м. Ужгорода від 14.07.2014р. № 1398 та Порядку встановлення ставок орендної плати у м. Ужгороді від 19.02.2015р. № 1651 Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради неодноразово надсилались на адресу Відповідача повідомлення про необхідність підписання додаткової угоди до договору оренди землі з метою приведення його до вимог чинного законодавства (Лист №24.01-12/1339 від 19.06.15, №24.01.-12/2434 від 22.10.15).

Згідно пункту 38 ОСОБА_2 за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього ОСОБА_2.

Оскільки рахунки добровільно не оплачено, з метою вирішення справи у позасудовому порядку Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради на адресу КП «ОСОБА_3 Ужгорода-2» було направлено претензії про погашення заборгованості по орендній платі (вих. № 24.01-13/154 від 22.11.2017 р., вих. № 25.01- 13/42 від 11.05.2018 р.) з вимогою сплатити вказані кошти, проте їх залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не погашає суму заборгованості, та те, що відповідачем не виконано свої зобовязання за договором зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Аналогічні положення містяться у ст. 13 Закону України Про оренду землі.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Матеріалами справи (Акт приймання-передачі земельної ділянки №775 від 26.07.2007р.) підтверджується факт передачі відповідачу в оренду земельну ділянку, площею 3720 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова,6 для користування протягом спірного періоду, а відповідачем не надано суду доказів протилежного.

Згідно ст. 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до положень частини 2 статті 206 Земельного кодексу України, плата за землю справляється відповідно до закону, а з 01 січня 2011 року будь-які питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України, і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Податкового кодексу України та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Підпунктом 4.1.1 п. 4.1. статті 4 Податкового кодексу України закріплено принцип «загальність оподаткування», тобто, кожна особа зобовязана сплачувати встановлені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 6 Податкового кодексу України, податком є обовязковий безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податків відповідно до Податкового кодексу України.

Податковим кодексом України чітко визначено, що базою оподаткування земельним податком, зокрема, є нормативно грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку встановленого розділом XII Податкового кодексу України (підпункт 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 розділу XII Податкового кодексу України.

Нормами статті 18 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата, із зазначенням її розмірів, індексації, способу та умов розрахунку є істотною умовою договору оренди землі.

Статтею 21 вищевказаного Закону встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачене договором оренди.

Частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності до вищезазначених норм Позивачем було реалізоване право, передбачене пунктом 27 ОСОБА_2, на односторонню зміну даного ОСОБА_2 при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки шляхом викладення відповідних пунктів ОСОБА_2 в новій редакції.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. п. 9-11 ОСОБА_2 строк виконання грошового зобов'язання відповідача зі сплати орендної плати за договором на момент розгляду справи настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості по ОСОБА_2 оренди земельної ділянки від 26.07.2007р. станом на 01.11.2018р.(з врахуванням погашення 22.02.2019 року частково суми 81 100,97 грн.) та визнано його таким, що відповідає положенням названих вище норм законодавства та умовам укладеного з відповідачем договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем контррозрахунку заявленої до стягнення з нього суми боргу не надано, належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №907/714/18 підлягають задоволенню частково та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума 164 082,57 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у розмірі 3678,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, ч. з ст.130, 195, ч. 1 ст. 202, п.2 ч.1 ст.230, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з колективного підприємства фірми «КВІТИ УЖГОРОДА-2» (, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, Грибоєдова, 6) на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, пл.Поштова,3) заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 26.07.2007р. в розмірі - 164 082,57 грн. (сто шістдесят чотири тисячі вісімдесят дві гривні 57 коп.)., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3678,00 грн.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

В частини стягнення з відповідача суми 81 100,97 грн. заборгованості зі сплати орендної плати провадження у справі № 907/714/18 закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 25.03.2019

Суддя О.Ф. Ремецькі