ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 911/2674/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - ордер серії ДП № 1164/036 від 24.01.2019

від відповідача: Ковригіна В.Є. - довіреність № б/н від 10.07.18

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ен-Ай-Ес" на рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року

у справі № 911/2674/17 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Компанії "XIAOMI H.K. Limited"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ен-Ай-Ес"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Київська митниця Державної фіскальної служби України

про припинення порушення прав інтелектуальної власності

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Компанія "XIAOMI H.K. Limited" звернулася до господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "Ен-Ай-Ес", в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила заборонити відповідачу здійснювати розповсюдження товарів - смартфонів Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb - 100 шт., поданих до митного оформлення за митною декларацією № UA 125100/2017/320787 від 21.08.2017 року, на території України; вилучити з цивільного обороту та знищити контрафактний товар - смартфони Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb- 100 шт., подані до митного оформлення за митною декларацією № UA 125100/2017/320787 від 21.08.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірним (з порушенням прав інтелектуальної власності) ввезенням відповідачем на територію України спірного товару, який маркований торговельними марками "Xiaomi", "Mi", "RedMi" без дозволу правовласника (позивача).

Рішенням господарського суду Київської області від 28.11.2017 року по справі № 911/2674/17 в позові відмовлено повністю з посиланням на недоведеність позивачем наявності у нього прав на об'єкти інтелектуальної власності - торговельні марки "Xiaomi", "Mi", "RedMi" та тих обставин, з якими закон пов'язує можливість звернення з позовом до суду за захистом прав інтелектуальної власності.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 року (з урахуванням ухвали від 19.04.2018 року про виправлення описок) рішення місцевого господарського суду у справі № 911/2674/17 скасовано та прийнято нове про задоволення позову з посиланням на його обґрунтованість.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2018 року рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 року у справі № 911/2674/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

За наслідками нового розгляду даної справи рішенням господарського суду Київської області від 25.09.2018 року позовні вимоги задоволено, заборонено ТОВ "Ен-Ай-Ес" здійснювати розповсюдження товарів: смартфони Хіаоmi RedMi 4 2/16 Gb - 100 шт., поданих до митного оформлення за митною декларацією № UA 125100/2017/320787 від 21.08.2017 року на території України, а також вирішено вилучити з цивільного обороту і знищити відповідний контрафактний товар.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Ен-Ай-Ес" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у даній справі та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог Компанії "ХІАОМІ Н.К. Limited" відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального права.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ен-Ай-Ес" на рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у справі № 911/2674/17, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 13.12.2018 року за участю повноважних представників сторін та третьої особи.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 року розгляд справи відкладено на 24.01.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні 24.01.2019 року оголошено перерву у справі до 29.01.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні 29.01.2019 року оголошено перерву у справі до 07.02.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

У зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 для розгляду справи № 911/2674/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 911/2674/17 за апеляційною скаргою ТОВ "Ен-Ай-Ес" на рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018.

В судовому засіданні 07.02.2019 року оголошено перерву у справі до 28.02.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представників сторін надійшли додаткові пояснення, які долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 28.02.2019 року оголошено перерву у справі до 14.03.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представників сторін надійшли додаткові пояснення, які долучено судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2019 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

14.03.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у даній справі - скасуванню, з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог, огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що Компанія "XIAOMI H.K. Limited" є законним правовласником прав інтелектуальної власності на торгівельні марки: "Xiaomi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року № 1177611, яка діє на території України в повному обсязі з 28.11.2012), "Mi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року № 1173649, яка діє на території України в повному обсязі з 28.11.2012 року), "RedMi" (за міжнародною реєстрацією від 23.04.2014 року № 1213534, яка діє на території України в повному обсязі з 23.04.2014 року).

Дані торговельні марки зареєстровані та охороняються для товарів 9 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, переліки яких наведені у свідоцтвах № 1177611, № 1173649 та № 1213534, зокрема серед них є мобільні телефони та планшетні комп'ютери.

Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному сайті Всесвітньої організації інтелектуальної власності та підтверджені наявними в матеріалах господарської справи листами ДП "Український інститут інтелектуальної власності" від 25.01.2017 року, власником торговельних марок "Xiaomi", "Mi" та "RedMi" є Компанія "XIAOMI Inc.", іменована до 30.07.2013 року як Компанія "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd" (т. 1, а. с. 88-93; т. 2, а. с. 28-34).

Посилаючись на ст.ст. 418, 420, 424, 426, 495 ЦК України, ст. 155 ГК України, ст.ст. 16, 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", позивач у позовній заяві вказує, що йому надано виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтвах товарів і послуг.

Як зазначає позивач, з метою захисту прав інтелектуальної власності позивача на торговельні марки "Xiaomi", "Mi" та "RedMi" за допомогою митних процедур, останні 23.02.2017 року були внесені строком на 1 рік до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності за номерами 3360, 3361 та 3362 (т. 2, а. с. 26).

З листа Київської митниці ДФС (т. 2, а. с. 27) позивачу стало відомо, що 13.07.2017 року в зоні діяльності митниці за митною декларацією №UA125100/2017/317114 від 12.07.2017 року було заявлено до митного контролю та митного оформлення товар торговельної марки "Xiaomi", внесений до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності за № 003360, а саме: смартфони Хіаоmi Mi: 3 16 Gb - 1 шт., 4с 2/16 Gb - 3 шт., 4с 3/32 Gb - 8 шт., 4s 3/64 Gb - 3шт., 5 3/32 Gb - 3 шт., 5 4/128 Gb - 2 шт., 5s Plus 6/128 - 1 шт., Хіаоmi RedMi: Note 2 32 Gb - 1 шт., Note 4 3/64 - 1 шт., Хіаоmi RedMi 2 - 1 шт., Хіаоmi RedMi 3 - 7 шт., Хіаоmi RedMi 3s 2/16 Gb - 7 шт., Хіаоmi RedMi 3s 3/32 Gb - 3 шт., планшетний комп'ютер Хіаоmi Мі Pad 2 - 1 шт.

Декларантом товарів визначено ТОВ "Сова-Брокер", імпортером - ТОВ "Ен-Ай-Ес".

У зв'язку з тим, що у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності були відсутні відомості про ТОВ "Ен-Ай-Ес" як імпортера торговельної марки "Xiaomi", керуючись приписами ст. 399 Митного кодексу України, Київська митниця ДФС строком на 10 робочих днів призупинила митне оформлення товарів торговельної марки "Xiaomi" та повідомила уповноваженого представника компанії позивача (ОСОБА_2) щодо можливості взяття зразків для проведення експертизи з наступним наданням копії висновку митниці.

22.08.2017 року Київська митниця ДФС вдруге звернулася до уповноваженого представника компанії (ОСОБА_2) з листом, в якому повідомила, що ТОВ "Ен-Ай-Ес", як імпортером, згідно з митною декларацію №UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 знову було подано до митного контролю та митного оформлення товар торговельної марки "Xiaomi", внесений до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності за № 003360. Декларантом товарів вказано ТОВ "Сова-Брокер" (т. 1, а. с. 53).

У зв'язку з наявними підставами вважати, що переміщення товару здійснювалося з порушенням прав інтелектуальної власності, з 22.08.2017 року Київською митницею ДФС було прийнято рішення призупинити строком на 10 робочих днів митне оформлення товарів (радіотелефонів торговельної марки "Xiaomi" системи стільникового зв'язку GSM900/1800 та UMTS - Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb - 100 шт), поданих до митного оформлення за митною декларацією №UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року.

01.09.2017 року на адресу Київської митниці ДФС від ТОВ "Ен-Ай-Ес" надійшла скарга на рішення про призупинення митного оформлення товару за митною декларацію №UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року з тих підстав, що доручення на представництво інтересів в Україні та внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності торговельних марок "Xiaomi", "Mi" та "RedMi" видане ОСОБА_2 Компанією ХIAOMI H. K., яка не має жодного відношення до вищезазначених торгових марок, оскільки майнові права на них належать Компанії "XIAOMI Inc." (колишня назва "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd") (т. 1, а. с. 57).

04.09.2017 року уповноважений представник компанії позивача (ОСОБА_2) направив до Київської митниці ДФС клопотання, згідно з яким просив продовжити термін призупинення митного оформлення товарів, що містять об'єкт права інтелектуальної власності, поданих до оформлення за митною декларацією № UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року, у зв'язку із зверненням до суду із заявою про вжиття запобіжних заходів (т. 1, а. с. 61).

Листом від 06.09.2017 року за вих. № 7091/2/10-70-18-04-47 (т. 1, а. с. 62) Київська митниця ДФС звернулася до ОСОБА_2 з проханням надати належним чином завірені копії документів щодо його повноважень представляти знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" в Україні. Документи були необхідні для прийняття рішення начальником Київської митниці ДФС про продовження (не продовження) строку призупинення митного оформлення радіотелефонів системи стільникового зв'язку GSM900/1800 та UMTS - Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb - 100 шт торговельної марки "Xiaomi".

Примірник листа від 06.09.2017 року за вих. № 7091/2/10-70-18-04-47 було отримано на руки представником Компанії "XIAOMI H.K. Limited" ОСОБА_4 06.09.2017 року. Того ж дня ОСОБА_4 звернувся до Київської митниці ДФС із заявою про отримання зразку товару (радіотелефону системи стільникового зв'язку GSM900/1800 та UMTS - Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb) за для проведення експертизи (т. 1, а. с. 50).

Рішенням від 07.09.2017 року в.о. начальник Київської митниці ДФС на підставі ч. 7 ст. 399 Митного кодексу України скасував рішення про призупинення митного оформлення товару, поданого до оформлення за митною декларацією № UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 (т. 1, а. с. 63).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.09.2017 року у справі № 911/2674/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 року, було відмовлено в задоволенні заяви уповноваженого представника Компанії "XIAOMI H.K. Limited" (ОСОБА_2) про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на товари "смартфони Хіаоmi RedMi 4 2/16 Gb" - 100 шт, заявлених імпортером ТОВ "Ен-Ай-Ес" до митного оформлення за митною декларацією №UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року, та шляхом заборони Київській митниці ДФС України здійснювати митне оформлення вищевказаного товару до моменту розгляду справи по суті.

Представник позивача вважає, що товари, які відображені у вказаній вище митній декларації, містять ознаки порушення прав інтелектуальної власності, оскільки виробник товарів не продавав ТОВ "Ен-Ай-Ес" товари, що містять позначення торговельної марки "Xiaomi", товариство не укладало жодних договорів з правовласником та не отримувало дозволів (ліцензій) на право їх використання, отже відповідно до п. 17 ст. 4 Митного кодексу України товари, щодо яких прийнято рішення про призупинення митного оформлення на підставі ст. 399 Митного кодексу України, можуть тлумачитись як контрафактні товари, імпорт яких, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", на територію України забороняється, оскільки зазначена продукція ввозиться ТОВ "Ен-Ай-Ес" з порушенням прав інтелектуальної власності позивача на торговельні марки бренду "Xiaomi".

На підтвердження обґрунтованості своїх доводів щодо контрафактності товару, представником позивача було подано до суду:

- ліцензійну угоду про товарні знаки № МІ00672, укладену між Компаніями "XIAOMI H.K. Limited" та "XIAOMI Inc.", за умовами якої сторони погодилися на використання товарного знака в областях, що виключають Китайську Народну Республіку, на всі продукти та послуги, призначені для товарного знака (т. 2, а. с. 69 - 72);

- лист від 22.11.2017 року, підписаний представниками Компаній "XIAOMI H.K. Limited" та "XIAOMI Inc.", зі змісту якого вбачається, що між Компанією "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd" та Компанією "XIAOMI H.K. Limited" існував квазідоговір, за умовами якого Компанія "XIAOMI H.K. Limited" мала право використовувати та субліцензувати належні компанії "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd" торговельні марки "Xiaomi", "Mi". 30.07.2013 року назву Компанії "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd" було змінено на "XIAOMI Inc.". Після 30.07.2013 року Компанія "XIAOMI Inc." продовжила та підтвердила свою співпрацю з Компанією "XIAOMI H.K. Limited" шляхом укладення у письмовій формі офіційного ліцензійного договору про надання права на використання торгового знаку. Компанія "XIAOMI Inc." підтверджує та визнає початковий варіант договору про надання права на використання торгового знаку, укладеного між Компаніями "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd" та Компанією "XIAOMI H.K. Limited" (т. 2, а. с. 152, 153);

- лист від 22.11.2017 року, підписаний представниками Компаній "XIAOMI H.K. Limited" та "XIAOMI Inc.", за яким підтверджено, що Компанія "XIAOMI Inc." уповноважила Компанію "XIAOMI H.K. Limited" використовувати та субліцензувати торгові марки "Xiaomi", "Mi" та "RedMi" на підставі укладеного між сторонами ліцензійного договору про надання права на використання торгового знаку, який зареєстрований Компанією "XIAOMI Inc." та належить їй на території України, а також виконувати будь-які дії, які можуть бути необхідними для захисту авторських прав (т. 2, а. с. 155, 156);

- спільну заяву Компаній "XIAOMI H.K. Limited" та "XIAOMI Inc." від 25.10.2017 року (, яку слід розглядати в сукупності з листом, що на а.с. 158, т.2), згідно з якої Компанія "XIAOMI Inc." повідомила, що Компанія "XIAOMI H.K. Limited" є афілійованою компанією, яка представляє Компанію "XIAOMI Inc." для ведення бізнесу, зв'язків з партнерами, імпорту та розміщення продукції "Xiaomi", захисту бренду "Xiaomi" та вирішення інших питань в Україні (т. 2, а. с. 74, 75);

- спільну заяву Компаній "XIAOMI H.K. Limited" та "XIAOMI Inc." від 30.11.2016 року за змістом якої вбачається, що Компанія "XIAOMI H.K. Limited" має всі законні права для використання та надання дозволів щодо торгових марок, які зареєстровані Компанією "XIAOMI Inc.", оскільки Компанія "XIAOMI H.K. Limited" повністю підконтрольна Компанії "XIAOMI Inc." (т. 1, а. с. 23);

- лист Компанії "XIAOMI H.K. Limited" від 17.07.2017 року, відповідно до якого підтверджено, що Компанія не продавала та безпосередньо не постачала ТОВ "Ен-Ай-Ес" жодні моделі смартфонів Xiaomi, серед яких Хіаоmi Mi: 3 16 Gb, 4с 2/16 Gb, 4с 3/32 Gb, 4s 3/64 Gb, 5 4/128 Gb, 5s Plus 6/128, Хіаоmi RedMi - Note 2 32 Gb, Хіаоmi RedMi 2, Хіаоmi RedMi 3, Хіаоmi RedMi 3s 2/16 Gb, Хіаоmi RedMi 3s 3/32 Gb, Хіаоmi Мі Pad 2 (т. 1, а. с. 35).

Оскільки, за твердженнями позивача, після проведення огляду відібраного зразка, імпортованої відповідачем продукції, а саме: радіотелефону системи стільникового зв'язку GSM900/1800 та UMTS - Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb, було встановлено, що він має ознаки контрафактного, а зазначена в митній декларації №UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року продукція імпортується (ввозиться) на територію України з порушенням прав інтелектуальної власності Компанії "XIAOMI Inc." на торговельні марки "Xiaomi", "Mi" та "RedMi", вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом майнових прав правовласника вищевказаних торговельних марок.

Водночас, відповідач у своїх запереченнях вказував, що товар (радіотелефони системи стільникового зв'язку GSM900/1800 та UMTS - Xiaomi RedMi 4 2/16 Gb кількістю 100 шт.), заявлений ним до митного оформлення згідно з митної декларації № UA125100/2017/320787 від 21.08.2017 року, був придбаний у Компанії "INNES INTERNATIONAL, INC" згідно контракту № 01-17 від 10.01.2017 року в установленому законодавством порядку (т. 2, а. с. 87, 88, 107 - 111).

В свою чергу, Компанія "INNES INTERNATIONAL, INC" придбала вищевказаний товар у Компанії "Shenzhen Zealkeys Sci-tech Co., LTD", яка є справжнім дистриб'ютором "Xiaomi", з повними правами, авторизацією та юридичним правом імпортувати, продавати, рекламувати та розповсюджувати авторизоване обладнання (т. 2, а. с. 112, 115).

Також відповідач зазначив, що має всі необхідні сертифікати та висновки, що підтверджують відповідність завезеного ним товару нормам та стандартам якості (т. 2, а. с. 92 - 100).

Відповідач також зауважив, що у відповідності до п. 6 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва втрачає виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак у випадку, коли товар із нанесеним на ньому знаком для товарів і послуг був введений в цивільний оборот, що мало місце в даній справі.

Однак, оскільки на момент підписання ліцензійного договору таких торговельних марок як "Xiaomi", "Mi" та "RedMi" ще не існувало, тому, на його думку, Компанія "XIAOMI H.K. Limited" не має права розпоряджатися ними.

Окрім іншого, відповідач звертав увагу суду, що на момент укладення ліцензійного договору, Компанія "XIAOMI Inc." мала іншу назву, а саме Компанія "Вeijing Xiaomi Teсhnology Co., Ltd", однак у тексті договору вказується нова назва; що на ліцензійному договорі та у листах Компанії від 06.04.2017 року, від 30.11.2016 року містяться різні відтиски печатки Компанії "XIAOMI Inc.".

Скасовуючи судові акти судів попередніх інстанцій колегія суддів Верховного Суду у своїй постанові від 10.07.2018 року зазначила, що ані місцевий господарський суд, ані апеляційний господарський суд, насамперед, не з'ясували, чи наділений представник ОСОБА_2, який підписав позовну заяву, правом звертатися з позовом до суду в інтересах Компанії "XIAOMI H.K. Limited".

Так, за висновком суду касаційної інстанції, суди не дослідили змісту довіреності від 25.05.2017 року (т. 2, а. с 20-25), яка видана від імені компанії "Alderman Management Ltd" та якою остання уповноважила, зокрема, ОСОБА_2 бути законним представником "Компанії" (при цьому у преамбулі довіреності під поняттям "Компанія" визначено компанію "Alderman Management Ltd") і від її імені та для неї виконувати всі або будь-які з дій та речей щодо захисту інтелектуальної власності цієї компанії, включаючи, але не обмежуючись правами "Xiaomi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року № 1177611), "Mi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року №1173649), "RedMi" (за міжнародною реєстрацією від 23.04.2014 року №1213534).

Крім того, вирішуючи спір по суті, місцевий господарський суд, з посиланням на Ліцензійну угоду, зазначив про те, що вказана угода підпадає під дію законів Китайської Народної Республіки, та про існування спеціального законодавчого акта - Закону Китайської Народної Республіки "Про товарні знаки" від 23.08.1982 року, яким врегульовані питання у сфері інтелектуальної власності. Також місцевий господарський суд вказав про те, що в силу приписів названого Закону ліцензійні угоди підлягають реєстрації, без якої не можуть бути передані права на торговельні марки.

Водночас суд не зазначив про те, в якій саме нормі (статті) Закону "Про товарні знаки" міститься наведене положення та не навів її повного змісту.

Апеляційний господарський суд, у свою чергу, взагалі залишив поза увагою те, що за умовами Ліцензійної угоди остання підпадає під дію законів Китайської Народної Республіки та безпідставно застосував до спірних правовідносин норми ЦК України, якими врегульовано питання укладення та чинності ліцензійних договорів.

Таким чином, суд касаційної інстанції зауважив, що з метою правильного вирішення спору у справі судам належало достеменно встановити (у тому числі, шляхом одержання інформації від компетентних органів), чи підлягала обов'язковій реєстрації за законодавством Китайської Народної Республіки Ліцензійна угода, та, за відсутності такої реєстрації, з'ясувати, чи впливає зазначене на чинність прав, наданих за Ліцензійною угодою або інших прав на об'єкт права інтелектуальної власності, зокрема, на право ліцензіата на звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

На виконання наведених вказівок Верховного Суду, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно листа Компанії "XIAOMI H.K. Limited" від 27.03.2018 року, Компанію "Alderman Management Ltd" було призначено Компанією "XIAOMI H.K. Limited" у якості уповноваженого дистриб'ютора Компанії XIAOMI відповідно до дистриб'юторської угоди від 19.05.2016 року та відповідно до неї уповноважено імпортувати, продавати, проводити рекламу та розповсюджувати товари, зазначені в угоді на території України (т. 3, а. с. 115 - 117).

В подальшому, з метою захисту в Україні (за винятком Криму) прав інтелектуальної власності на продукти під брендом "Xiaomi" (бренд "Xiaomi" включає в себе товарні знаки "Xiaomi", "Mi" та "RedMi"), Компанія "XIAOMI H.K. Limited" видала довіреність №МІ00099 від 25.05.2017 року, якою уповноважила Компанію "Alderman Management Ltd" зокрема, але не виключно, контролювати контрафактну продукцію на території України, розслідувати та збирати докази порушень, включаючи, крім іншого, інформацію про контрафактну продукцію і неавторизованих дистриб'юторів або самостійних роздрібних торговців або довірену третю особу; повідомляти і надавати докази порушень компетентним місцевим державним органам та іншим чином захищати законні права та інтереси інтелектуальної власності "Xiaomi".

Відповідно до вказаної довіреності (ч. 4), з метою здійснення вищевикладених повноважень Компанія "Alderman Management Ltd" має право залучати будь-які треті сторони (на свій розсуд). Такі права дистриб'ютора надаються Компанії "Alderman Management Ltd" з правом субпідряду на термін не більше терміну дії цього дозволу, який діє до 19.05.2018 року (т. 2,а.с. 15-19).

Судом також встановлено, що 25.05.2017 року Компанія "Alderman Management Ltd" на підставі довіреності уповноважила третіх осіб бути законними представниками вказаної Компанії і від її імені та для неї виконувати всі або будь-які з дій та речей щодо захисту інтелектуальної власності цієї Компанії, включаючи, але не обмежуючись правами "Xiaomi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року № 1177611), "Mi" (за міжнародною реєстрацією від 28.11.2012 року № 1173649), "RedMi" (за міжнародною реєстрацією від 23.04.2014 року №1213534), в тому числі подавати заявку і брати участь від імені Компанії перед будь-якими фізичними і юридичними особами, державними органами і органами місцевого самоврядування, включаючи, але не обмежуючись процесом митного розслідування і/або в будь-яких або всіх інших митних діях, в судах загальної юрисдикції, в господарських та адміністративних судах всіх інстанцій, органів прокуратури, служби безпеки та Міністерства внутрішніх справ України, слідчих органів, державних органів влади, інших державних органів України з правом подачі звернень, претензій, заяв, скарг і укладання із згаданими особами або органами, будь-яких угод щодо захисту прав інтелектуальної власності Компанії тощо. Строк дії довіреності до 24.05.2018 року.

З огляду на те, що довіреність Компанії "Alderman Management Ltd" від 25.05.2017 року в частині визначення повноважень третіх осіб на представництво та захист інтересів Компанії "XIAOMI H.K. Limited", слід розглядати не як окремий документ, виданий в порядку передоручення прав для захисту інтересів Компанії "Alderman Management Ltd" як окремої юридичної особи, а в сукупності з листом Компанії "XIAOMI H.K. Limited" від 27.03.2018 року, в якому наголошено на існуванні дистриб'юторської угоди від 19.05.2016 року, за якою Компанію "Alderman Management Ltd" було призначено Компанією "XIAOMI H.K. Limited" у якості уповноваженого дистриб'ютора для імпорту, продажу, розповсюдження на території України товарів з товарними знаками Компанії "XIAOMI Inc." ("Xiaomi", "Mi", "RedMi", MIHOME і т.д.) з правом делегування повноважень з метою захисту прав інтелектуальної власності Компанії XIAOMI третім особам, та в сукупності зі змістом прав, переданих Компанії "Alderman Management Ltd" Компанією "XIAOMI Inc." на підставі виданої довіреності №МІ00099 від 25.05.2017 року, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що представники, визначені в довіреності Компанії "Alderman Management Ltd" від 25.05.2017 року, в т.ч. представник ОСОБА_2, який підписав дану позовну заяву, був наділений правом звертатися з даним позовом до суду в інтересах Компанії "XIAOMI H.K. Limited" для захисту прав інтелектуальної останньої.

Більш того, в процесі нового розгляду справи позивач також підтвердив законність повноважень третьої особи (ОСОБА_2) на звернення до господарського суду з даним позовом для захисту прав інтелектуальної власності Компанії "XIAOMI H.K. Limited" та/або Компанії "XIAOMI Inc.", включаючи, але не обмежуючись правами на торгові марки "Xiaomi", "Mi", "RedMi", MIHOME, шляхом подання до суду для долучення до матеріалів справи, виданої в порядку передоручення, довіреності Компанії "Alderman Management Ltd" від 15.05.2018 року, повноваження якої підтверджено згідно з новою довіреністю Компанії "XIAOMI H.K. Limited" від 27.03.2018 року (т. 3, а.с. 121 - 124).

Окрім того, до суду була подана угода про надання юридичних послуг №22/08 від 22.08.2018 року, укладена безпосередньо між адвокатом ОСОБА_2 та Компанією "XIAOMI H.K. Limited" на право представництво адвокатом інтересів Компанії у справі №911/2674/17 в господарських судах України усіх інстанцій, а також Верховному Суді з вказаної судової справи (т. 4, а. с. 28-29).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, що оскільки уповноважуючи ОСОБА_2 представляти та захищати інтереси Компанії "XIAOMI H.K. Limited", Компанія "Alderman Management Ltd" діяла в межах повноважень дистриб'ютора Компанії XIAOMI, повноваження ОСОБА_2 на подачу цього позову до суду є встановленими та підтвердженими документально.

Обґрунтовуючи заявлені в суді позовні вимоги, позивач послався у позовній заяві на порушення прав інтелектуальної власності на торговельні марки "Xiaomi", "Mi", "RedMi", правовласником яких є Компанія "XIAOMI H.K. Limited".

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для захисту прав інтелектуальної власності позивача на торговельні марки.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГК України до відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

У відповідності до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, визначених положеннями ст. 420 Цивільного кодексу України належать, в тому числі торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до приписів статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

За приписами статті 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Водночас згідно з частиною першою статті 4 Протоколу до Мадридської Угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 28.06.1989, який набув чинності для України 01.06.2000, з дати реєстрації або внесення запису, зробленого відповідно до положень Статей 3 і 3ter, охорона знака в кожній зацікавленій договірній стороні буде такою же, якби цей знак був заявлений безпосередньо у Відомстві цієї договірної сторони.

Відповідно до приписів статті 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 426 ЦК України способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб.

Використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

В якості доказів, які підтверджують права інтелектуальної власності позивача - Компанії "XIAOMI H.K. Limited" на торгівельні марки "Xiaomi" (номер міжнародної реєстрації 1177611), "Mi" (номер міжнародної реєстрації 1173649), "RedMi" (номер міжнародної реєстрації 1213534), позивач надав суду фотокопію ліцензійної угоди про товарні знаки, укладену між Компанією "XIAOMI Inc." та Компанією "XIAOMI H.K. Limited" та її переклад на українську мову.

Згідно умов ліцензійної угоду про товарні знаки, укладеної між Компанією "XIAOMI Inc." (ліцензіар) та Компанією "XIAOMI H.K. Limited" (ліцензіат), сторони, взявши до уваги використання певного зареєстрованого товарного знака ліцензіара ліцензіатом при продажі та розповсюдженні продукції, дійшли згоди про використання товарного знака (далі ліцензовані товарні знаки) в областях, що виключають Китайську Народну Республіку (далі ліцензійна зона) на всі продукти та послуги, призначені для товарного знака. Якщо сторони не домовилися про інше, об'єкт цієї угоди повинен включати всі зареєстровані товарні знаки, що належать ліцензіару, а також товарні знаки, що будуть зареєстровані протягом терміну дії цієї угоди.

Відповідно до ч. 1 розділу 2 ліцензійної угоди ліцензіат погоджується отримати від ліцензіара, і ліцензіар погоджується надати ліцензіату не виключне право: продавати, поширювати, розповсюджувати та рекламувати свої продукти, послуги і проводити інші пов'язані з цим види діяльності; вживати будь-які необхідні дії для збереження ліцензійного товарного знака та припинення будь-яких порушень, включаючи, але не обмежуючись, такі заходи, як спостереження, захист, розслідування, дізнання, подача заяви, затримання, внесення пропозицій, консультації, переговори щоб зв'язатися з урядовими, неурядовими та напівурядовими організаціями, та вирішення інших питань, пов'язаних з сторонами, а також має право почати будь-яку необхідну юридичну процедуру або захід, в тому числі без судового розгляду, арбітражу, судового слухання, апеляції, примирення і т.д. безпосередньо або шляхом доручення адвокатам видавати листи, оголошувати і/або вживати дії, зазначені вище; без попередньої згоди ліцензіара ліцензіат не має права відмовлятися, передавати або розпоряджатися ліцензованою інтелектуальною власністю.

Згідно з частинами 2, 3 розділу 2 ліцензійної угоди повні або часткові права, отримані ліцензіатом відповідно до угоди, можуть бути субліцензовані. Якщо це не дозволено письмовим дозволом ліцензіара або ліцензіата, субліцензована третя сторона не має права повторно ліцензувати права іншим сторонам. Ліцензіар зобов'язаний надати ліцензіату матеріали, пов'язані з зареєстрованим товарним знаком.

Розділом 3 ліцензійної угоди визначено, що термін дії угоди починається 7 квітня 2010 року і залишається в силі і діє до 6 квітня 2020 року.

Відповідно до розділу 5 ліцензійної угоди ліцензія на товарний знак за цією угодою повинна бути безкоштовною, невиключною ліцензією.

Угода підпадає під дію законів Китайської Народної Республіки (ч. 2 розділу 6 ліцензійної угоди).

На виконання вказівок Верховного Суду щодо встановлення необхідності обов'язкової реєстрації вказаної Ліцензійної угоди за законодавством Китайської Народної Республіки, та, за відсутності такої реєстрації, з'ясування, чи впливає зазначене на чинність прав, наданих за Ліцензійною угодою або інших прав на об'єкт права інтелектуальної власності, зокрема, на право ліцензіата на звернення до суду за захистом свого права, колегія суддів встановила наступне.

З метою здійснення співробітництва в галузі правових відносин 31.10.1992 року між Україною і Китайською Народною Республікою укладено Договір про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (Договір ратифіковано Постановою Верховної Ради №2996-ХІІ від 05.02.1993 року).

Відповідно до ст. 1 вказаного Договору, Громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони таким же правовим захистом своїх особистих та майнових прав, як і громадяни другої Договірної Сторони. Вони мають право звертатись до суду та інших установ, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, і можуть порушувати клопотання і здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни другої Договірної Сторони.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що Положення пункту 1 застосовуються також до юридичних осіб, заснованих на території однієї з Договірних Сторін у відповідності з її законодавством.

Термін "цивільні справи", що вживається в цьому Договорі, містить також торговельні, господарські, шлюбно-сімейні і трудові справи. (ч. 3 ст. 1 Договору).

Відповідно до статті 12 Договору (Законодавство, яке застосовується при наданні правової допомоги), запитувана установа при наданні правової допомоги застосовує законодавство своєї держави.

При наданні правової допомоги у цивільних справах запитувана установа може також застосувати на прохання другої Договірної Сторони її процесуальні норми, якщо тільки вони не суперечать основним принципам законодавства запитуваної Договірної Сторони.

Так, на офіційному сайті Всесвітньої організації інтелектуальної власності розміщено спеціальний законодавчий акт Китайської Народної Республіки, а саме: Закон КНР "Про товарні знаки", прийнятий 23.08.1982 року на 24-му засіданні Постійного комітету Всекитайських зборів народних представників 5-го скликання, яким врегульовано питання у сфері інтелектуальної власності.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції, сторонами надано та судом до матеріалів справи долучено нотаріально завірений переклад на українську мову відповідного Закону Китайської Народної Республіки.

Зі змісту вказаного закону вбачається та сторонами не заперечується, що на момент укладення ліцензійної угоди (07.04.2010 року) діяв Закон зі змінами в редакції від 27.10.2001 року.

Абзацом 3 статті 40 Закон Китайської Народної Республіки "Про товарні знаки" (в редакції чинній на момент укладення угоди) визначено, що Договір про ліцензування товарного знаку має бути поданий до Управління товарних знаків для внесення запису в реєстр.

Тобто з наведеного вбачається, що договір на ліцензійне використання торгівельної марки підлягає обов'язковій реєстрації в Управлінні по торгівельним маркам.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, докази реєстрації ліцензійної угоди суду не надано та у справі відсутні.

Статтею 44 Закону Китайської народної республіки "Про договори", прийнятого 15.03.1999 року на другій сесії 9-го скликання Всекитайських зборів народних представників КНР (набрав чинності з 01.10.1999 року), визначено, що укладений відповідно до закону договір вступає в силу з моменту укладення.

Якщо законодавством, адміністративними актами передбачається затвердження, реєстрація договору, слід дотримуватися законодавства, адміністративних актів.

Разом з тим, згідно ст. 52 наведеного Закону КНР "Про договори", договір є недійсним при одній з таких обставин:

- якщо одна зі сторін уклала договір шляхом обману, погрози, порушила права і інтереси держави;

- якщо договір укладено в результаті зловмисної угоди і тим самим завдано шкоди правам та інтересам держави, організацій або третіх осіб;

- якщо договірна форма прикриває незаконні цілі;

- якщо порушені суспільні права і інтереси;

- якщо порушені імперативні норми законодавства, адміністративних актів.

Отже, з системного аналізу наведених положень вбачається, що за відсутності доказів реєстрації ліцензійної угоди, про обов'язковість якої прямо зазначено в Законі КНР "Про товарні знаки" у відповідній редакції, така ліцензійна угода не створює правових наслідків як для її сторін, так і для третіх осіб в частині дотримання законодавства у сфері інтелектуальної власності, як наслідок права на торгівельну марку за такою угодою не можуть бути передано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що надана позивачем ліцензійна угода від 07.04.2010 року, укладена між Компанією "XIAOMI Inc." та Компанією "ХІАОМІ Н.К. Limited", не є належним та допустимим доказом передачі йому прав на вищезазначені торгівельні марки в розумінні ст. 76-77 ГПК України, оскільки, всупереч приписам законодавства КНР, не зареєстрована належним чином в Управлінні по торгівельним маркам.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до наданого позивачем та наявного у матеріалах справи листа від 22.02.2018 року, згідно якого ліцензійна угода, укладена між Компаніями "XIAOMI Inc." та "ХІАОМІ Н.К. Limited" повністю відповідає законам і правилам Китаю, в тому числі в частині відсутності реєстрації торговельної марки (т. 4, а. с. 18-19), оскільки його складено представником юридичного відділу Компанії "XIAOMI Inc.", тобто зацікавленою стосовно позивача особою та є її суб'єктивною думкою, яка базується на особистих знаннях та переконаннях даної особи, а відтак не є інформацією компетентного в даній сфері органу.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 року під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.102015 року у справі №3-649гс15.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-658цс15 суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні".

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 09.12.2015 року по справі №6-849цс15, де висловив наступну правову позицію: З урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України,частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Також, ця ж сама позиція висловлена у постанові Верховного суду України у справі №6-84цс14 від 03.09.2014 року: "З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні".

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що права на використання об'єктів права інтелектуальної власності - торгівельних марок «Хіаоmі» (номер міжнародної реєстрації 1177611 від 28.11.2012 року), «Мі» (номер міжнародної реєстрації 1173649 від 28.11.2012 року), "RеdМі" (номер міжнародної реєстрації 1213534 від 23.04.2014 року) за даною ліцензійною угодою без відповідної її реєстрації не передані їх власником позивачу - Компанії "ХІАОМІ Н.К. Limited", а відтак в даному випадку позивач не наділений виключним правом забороняти третім особам використовувати у будь-який спосіб, зокрема імпортувати (ввозити) в Україну спірний товар, який маркований торгівельними марками "Xiaomi", "Mi", "RedMi", оскільки ввезенням відповідачем на територію України такого товару права позивача не порушуються.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, вищенаведених обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку із порушенням прав позивача, з огляду на що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а відповідне рішення суду першої інстанції - скасуванню у зв'язку з недоведеністю позовних вимог з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, судовий збір за її подання в розмірі 4 800,00 грн., в силу ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ен-Ай-Ес" на рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у справі № 911/2674/17 задовольнити.

2.Рішення господарського суду Київської області від 25.09.2018 року у справі № 911/2674/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Компанії "ХІАОМІ Н.К. Limited" (м. Гонконг, вул. Чен Ша Ван, будівля Чен Ша Ван Плаза 833, 2 башта, 8 поверх, офіс 806 ("Xiaomi") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ен-Ай-Ес" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, б. 12, ) 4 800,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Київської області видати наказ.

6. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі та третій особі.

7. Справу повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 25.03.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх