ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.03.2019 Справа № 908/743/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД», м. Львів про забезпечення позову у справі 908/743/19

Заявник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД», 79035, м. Львів, вул. Зелена, 149/184

до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 25, кім. 207

про стягнення коштів

без виклику представників сторін

Встановив:

27.03.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД», м. Львів про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти ТОВ «Український Рітейл» в межах суми 800 433,00 грн, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Український Рітейл», а саме: р/р № 9078 в АТ «ПУМБ» МФО 334851; р/р № 5876 в АТ «ПУМБ» МФО 334851; р/р № 4342 в АТ «ПУМБ» МФО 334851; р/р № 7674 в Казначействі України МФО 899998; р/р № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ» МФО 334851; р/р № НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ» МФО 334851; р/р № 4980 в АТ «ПУМБ» МФО 334851, чи в будь-якій іншій установі банку в якій відкритий чи буде в відкритий будь-який банківський рахунок на ім'я ТОВ «Український Рітейл».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 26.10.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Львівська Тютюнова Фабрика ЛТД» (надалі за текстом - «ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД») та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (надалі за текстом - ТОВ «Український Рітейл») укладено договір поставки № ЛТФ26-10/2017, за яким ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» (постачальника) зобов'язувався поставляти, а ТОВ «Український Рітейл» (покупець) приймати і оплачувати товар на умовах договору. З моменту укладення договору і фактично до серпня місяця 2018 року ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» та ТОВ «Український Рітейл» сумлінно виконували умови договору, жодних порушень цього договору за вказаний період зафіксовано не було, сторони виконували взяті на себе зобов'язання за цим договором добросовісно та в повному обсязі. Проте, починаючи з серпня місяця 2018 року ТОВ «Український Рітейл» систематично почало допускати порушення умов договору в частині своєчасного здійснення розрахунків за поставлений ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» та прийнятий ТОВ «Український Рітейл» товар. Як вбачається із оборотної відомості бухгалтерського обліку ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» за період з 19.07.2018 по 15.03.2019, ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» поставив та передав у власність ТОВ «Український Рітейл», а ТОВ «Український Рітейл», в свою чергу прийняв від ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» за договором товарів на загальну суму 1 259 166,00 грн, а ТОВ «Український Рітейл», в свою чергу сплатив на користь ТОВ «ТД «ЛТФ ЛТД» за такий товар за вказаний період лише 759 587,00 грн.

Розглянувши заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до приписів ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, аналіз приписів правових норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають зясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. У поданій до суду заяві, такий перелік відсутній, відповідні докази не надані.

У звязку з вищевикладеним, а також враховуючи, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є її обґрунтованість, заяву слід визнати такою, що не підлягає задоволенню на даний час через її необґрунтованість та не надання доказів на підтвердження істотного ускладнити чи унеможливлення виконання рішення, викладених у клопотанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Львівська тютюнова фабрика ЛТД», м. Львів про забезпечення позову у справі 908/743/19 шляхом накладення арешту на кошти ТОВ «Український Рітейл» в межах суми 800 433,00 грн - відмовити.

Ухвалу направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу підписано 29.03.2019.

Суддя І. С. Горохов