УХВАЛА

28 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11470/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Берднік І.С., Кушніра І.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2019

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 про відмову у забезпеченні позову

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Капіталь Груп"

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрземком"

2. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Піщальники"

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Балаклійський шиферний завод"

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Джулія Хауз Україна"

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніагара"

6. Спільне Українсько-німецьке підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВП Україна ЛТД"

7. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ленбуд"

8. Приватна фірма "Мустанг"

9. Приватне акціонерне товариство "Оболонь"

10. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Україна"

11. ОСОБА_6

12. ОСОБА_7

13. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання права вимоги,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" звернулось із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 про відмову у забезпеченні позову до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в забезпеченні позову та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" про забезпечення позову у справі №910/11470/18 задовольнити.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить розглянути питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до статті 302 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наявність виключної правової проблеми при застосуванні господарськими судами норм про забезпечення позову, а також з метою формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2019, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" про забезпечення позову.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, крім того, має бути розумна ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (Рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Згідно із частиною 2 статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до таких належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу.

Таким чином, до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені у касаційному порядку належать ухвали про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 255 ГПК України); ухвали місцевого господарського суду про скасування забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову, відмову в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову (пункт 4 частини першої статті 255 ГПК України) - касаційному оскарженню не підлягають.

У свою чергу, хоч стаття 140 ГПК України і передбачає право "заінтересованих осіб" на оскарження ухвали про відмову в забезпеченні позову, однак при цьому вона не визначає "інстанційної" можливості використання такого права, тобто пряме касаційне оскарження названої ухвали цією статтею не гарантується.

Водночас наведені вище приписи статті 287 ГПК України не містять положень щодо можливості оскарження таких ухвал (про відмову у забезпеченні позову) до касаційного суду окремо від судового рішення по суті справи.

Отже вказана норма права є зрозумілою, а із доводів касаційної скарги не вбачається, що справа містить виключну правову проблему.

В ухвалі об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №910/4647/18 викладено правовий висновок, зокрема, що положення частини восьмої статті 140 ГПК України гарантують особі право саме на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, тоді як приписи статті 287 ГПК України виключають можливість оскарження таких ухвал до касаційного суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав відступати від зазначеного висновку об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а тому у клопотанні про передачу даної справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.

Отже, ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, після їх перегляду в апеляційному порядку відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень статті 287 цього кодексу, не належать до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки), мають право подати касаційну скаргу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати форсування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких підстав, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/11470/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал".

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал" про передачу справи №910/11470/18 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/11470/18 за касаційної скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал".

3. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути заявнику.

4. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. С. Берднік

І. В. Кушнір