ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2019 р. Справа№ 910/14111/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Хрипуна О.О.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року (повний текст складено 05.12.2018 р.)

у справі № 910/14111/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні води України",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд",

про стягнення 109 951,00 грн., -

в с т а н о в и в :

ТОВ "Мінеральні води України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 109951,00 грн. (а.с. 5-6).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 р. у у справі №910/14111/18 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Експрес Тобако Трейд" 104886,24 грн. боргу та 1680, 84 грн. судового збору (а.с.33-35).

04 січня 2019 року ТОВ "Експрес Тобако Трейд" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 р. у справі №910/14111/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові у повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019 р., апеляційна скарга ТОВ "Експрес Тобако Трейд" у судовій справі № 910/14111/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

28 січня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі відкрито апеляційне провадження у справі №910/14111/18, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі № 910/14111/18 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням викликом сторін - матеріали справи не містять.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

01 червня 2017 року між ТОВ "Мінеральні води України" (далі - позивач), як постачальником та ТОВ "Експрес Тобако Трейд" (далі - відповідач), як покупцем укладений договір постачання № 87 - Етт (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язався поставляти і передавати на умовах даного договору продовольчу продукцію у власність покупця з метою його подальшої реалізації третім особам (споживачам), а останній зобов'язався приймати вказаний товар у власність, реалізовувати його споживачам і оплачувати вартість товару на умовах даного договору (а.с. 19-20).

Вартість конкретної партії товару визначається виходячи із замовлення покупця, накладних на товар, які підтверджують кількість фактично прийнятого покупцем товару та поставленого постачальником, згідно даного договору (п.3.3 договору).

Позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 124 659,48 грн., що підтверджується видатковими накладними: № МВУ - 047218 від 05.09.2017 р. на суму 10661,76 грн., № МВУ - 057595 від 02.11.2017 р. на суму 55062,48 грн. та № МВУ - 050202 від 19.09.2017 р. на суму 58935,24 грн. (а.с. 21-23).

Відповідач за поставлений позивачем товар розрахувався частково, а саме у розмірі 19 773,24 грн., що підтверджується наданою позивачем копією банківської виписки від 09.11.2017 р. та 23.11.2017 р. (а.с. 24-25).

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем, поставлений позивачем товар на загальну суму 124659,48 грн., оплачено лише в розмірі 19773,24 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 104886,24 грн.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що суд не звернув уваги на ненадання відповідачу позовної заяви, з посиланням на те, що позивачем направлено її не на ім'я та адресу відповідача, а на ім'я іншого підприємства та вказує, що отримав ухвалу про відкриття провадження за "кілька днів до закінчення строку на надання відзиву", з огляду на що звернувся до суду з заявою де вказав про відсутність можливості викласти свої заперечення на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що він не отримував вимогу позивача від 02.02.2018 р., доказів її направлення відповідачу - матеріали справи не містять. Також відповідач вказує, що такою вимогою позивач односторонньо змінив умови договору,доповнивши їх положеннями про те, що у випадку ненадання відповіді на вимогу, товар вважається реалізованим у повному обсязі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 269 ГПК України та те, що відповідачем оскаржується рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього суми основного боргу, межами перегляду справи судом апеляційної інстанції вимоги щодо стягнення суми основного боргу.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК Україн).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника, що вказані в даному договорі або шляхом внесення грошових коштів до каси постачальника (п. 7.1 договору).

Покупець зобов'язаний оплачувати поставлений товар після його реалізації споживачам, шляхом щотижневого переказу грошових коштів отриманих від споживачів за попередній тиждень до третього робочого дня наступного тижня (п.7.2 договору).

Покупець зобов'язаний на вимогу постачальника щотижнево надавати інформацію про залишки товару в місцях продажу поставленого товару за погодженою сторонами формою звіту (п. 7.4 договору).

За змістом п. 6.4 Договору сторони погодили, що в разі не реалізації покупцем товару постачальника споживачам протягом 3 місяців з моменту його отримання, покупець має право вимагати його повернення постачальнику за умови збереження належного товарного вигляду товару. В такому разі постачальник зобов'язаний власними силами та за свій рахунок забрати нереалізований покупцем товар та повернути отримані за нього грошові кошти.

Враховуючи відсутність доказів повернення поставленого відповідачу та не оплачено останнім товару у встановлений строк, колегія суддів зазначає про те, що відповідачем не спростовано наявності у себе обов'язку щодо його повної оплати.

Враховуючи викладене та відсутність доказів оплати різниці між вартістю поставленого товару та сумою сплачених відповідачем коштів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума основного боргу у розмірі 104886,24 грн.

У абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що неврахування судом першої інстанції неподання позивачем до позовної заяви доказів направлення її відповідачу не призвело до прийняття неправильного по суті рішення, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про "ненадання відповідачу позовної заяви" не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому, наявна у матеріалах справи Заява (заперечення) відповідача свідчить про його обізнаність з розглядом даної справи і ухвалою віл 24.10.2018 р. у справі №910/14111/18 та відповідно можливістю реалізувати процесуальні права щодо надання відзиву на позов та участі у судовому засіданні, проте доказів реалізації (або об'єктивної неможливості реалізації) вказаних права відповідачем - матеріали справи не містять.

Є безпідставними також посилання відповідача на неотримання ним вимоги позивача від 02.02.2018 р. та відсутність доказів її направлення у матеріалах справи з огляду на те, що вказаний доказ не був предметом розгляду судом першої інстанції та відповідно підставою для задоволення позову.

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі № 910/14111/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі № 910/14111/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі № 910/14111/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі № 910/14111/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Тобако Трейд".

4. Справу №910/14111/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Дата складення повного тексту - 29 березня 2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун