ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа №914/1741/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Зарічного Андрія Ярославовича, б/н від 04.01.2019 р. (вх. №ЗАГС 01-05/146/19 від 10.01.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 (повний текст складено 20.12.2018)

у справі № 914/1741/18 (суддя Козак І.Б.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Зарічного Андрія Ярославовича, м. Львів

до відповідача Львівського комунального підприємства "Виробничо - реставраційний комбінат обрядових послуг" , м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Львівської міської ради

про спонукання до виконання договору,

За участю представників від:

позивача: Кухар М.В.- адвокат;

відповідача: не з'явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Фізична особа - підприємець Зарічний Андрій Ярославович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про зобов'язання Львівського комунального підприємства "Виробничо - реставраційний комбінат обрядових послуг" виконувати договір №1 від 02.01.2018.

Ухвалою суду від 13.11.2018 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Львівську міську раду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі №914/1741/18 (суддя Козак І.Б.) у задоволені позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не дотримано вимог п.3.2.1 договору в частині внесення змін до прейскуранту цін, погодження їх у Департаменті економічного розвитку ЛМР та подання такого переліку ритуальній службі (відповідачу у справі) для виконання умов договору №1. Одночасно, позивачем не подано суду доказів невиконання умов укладеного між сторонами договору №1, що є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» виконувати договір №1 від 02.01.2018.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Зарічний Андрій Ярославович звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі № 914/1741/18 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач зазначає, що ні договором №1 від 02.01.2018, ні нормативно-правовими актами не передбачено погодження вартості ритуальних послу з Департаментом економічного розвитку ЛМР іншими суб'єктами господарювання, окрім ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг». Однак, суд першої інстанції не надав висновку про підставність вимог відповідача до позивача про необхідність погоджувати вартість ритуальних послуг з Департаментом економічного розвитку ЛМР. При цьому, позивач зазначає, що займається наданням ритуальних послу в межах тарифів, які надавались при укладенні договору та жодним чином не змінювались.

20 лютого 2018 року до суду від ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі №914/1741/18 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/1741/18 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Зарічного Андрія Ярославовича на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі №914/1741/18.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 призначено справу № 914/1741/18 до розгляду у судовому засіданні на 04.03.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 розгляд справи відкладено на 20.03.2019.

В судове засідання прибув представник позивача.

Відповідач та третя особа участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі № 914/1741/18 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням Львівської міської ради №259 від 31.03.2017 «Про встановлення ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» тарифів на ритуальні послуги» визначено тарифи на окремі види ритуальних послуг, які підлягають регулюванню, встановлені ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» (втратило чинність на підставі рішення ЛМР №204 від 02.03.2018р.).

2 січня 2018 року між Фізичною особою-підприємцем Зарічним Андрієм Ярославовичем (далі - Виконавець послуг та позивач) та Львівським комунальним підприємством «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» ( далі - Ритуальна служба та відповідач) було укладено Договір про надання ритуальних послуг №1 (далі - Договір).

Згідно з п.3.2.1 Договору Виконавець послуг зобов'язаний подати (з моменту укладення даного договору) до Ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику, вартість. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг виконавець послуг забезпечує доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом внесення змін до прейскуранту.

Відповідно до п.3.2.3 Договору Виконавець послуг зобов'язаний керуватися цінами на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, які погоджені виконавчим комітетом ЛМР для надання цих послуг на кладовищах м. Львова, а саме:

- Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;

- Оформлення свідоцтва про поховання;

-Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);

- Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації під поховання в існуючу могилу;

- Поховання та під поховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю.

Термін дії договору з 02.01.2018р. до 31.12.2018р. (п.6.1 договору).

Рішенням Львівської міської ради №204 від 02.03.2018 «Про встановлення ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» тарифів на ритуальні послуги» визначено Тарифи на окремі види ритуальних послуг, які підлягають регулюванню, встановлені ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг».

Листом №225 від 16.05.2018 відповідач повідомив позивача про необхідність припинення позивачем послуг до моменту погодження тарифів на такі послуги та про необхідність звернутися до Департаменту економічного розвитку ЛМР для такого погодження.

Наказом №34-в від 17.05.2018 ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» зобов'язано завідувачів кладовищ м. Львова не допускати на територію кладовищ працівників суб'єктів господарювання до моменту погодження тарифів на такі послуги з ВК ЛМР та укладення договору про надання послуг з ЛКП.

Листом №13 від 01.06.2018, №17 від 18.07.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням скасувати вказівку директора ЛПК «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» щодо не допуску працівників ФОП Зарічного А.Я. на кладовища м. Львова.

Листом №256 від 05.06.2018 ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» повідомив підприємця про необхідність подати вартість ритуальних послуг, які ним надаються, в тому числі погоджені Департаментом економічного розвитку ЛМР тарифи на ритуальні послуги, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003р. №193.

Листом №309 від 23.07.2018 відповідач повторно повідомив позивача про необхідність подання переліку ритуальних послуг, які ним надаються, та припинення його діяльності до моменту погодження тарифів на послуги, визначені у мінімальному переліку окремих ритуальних послуг з ДЕР ЛМР.

Не погодившись з наказом ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» №34-в від 17.05.2018, Фізична особа - підприємець Зарічний Андрій Ярославович звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області про зобов'язання Львівського комунального підприємства "Виробничо - реставраційний комбінат обрядових послуг" виконувати договір №1 від 02.01.2018.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Правовідносини в України відносно поховання померлих осіб регулюються Законом України «Про поховання та похоронну справу», наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства № 193 від 19.11.2003 «Про затвердження нормативно-правових актів відносно реалізації Закону України «Про поховання та похоронну справу» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі - Закон) ритуальні послуги - це послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

Відповідно до ст.8 Закону організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, в межах своєї компетенції, зокрема: забезпечує формування державної політики у сфері поховання; затверджує необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення.

Згідно зі ст. 9 Закону ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб'єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін.

Пунктом 8 Типового положення про ритуальну службу встановлено, що саме ритуальна служба забезпечує укладання договорів (про надання ритуальних послуг) із суб'єктами господарювання.

Частиною 3, 5 ст. 12 Закону визначено, що виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193 встановлено необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг:

1. Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання.

2. Оформлення свідоцтва про поховання.

3. Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили).

4. Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу.

5. Кремація тіл померлих.

6. Поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю.

7. Зберігання урн з прахом померлих у крематорії.

8. Організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України.

9. Запаювання оцинкованої труни.

10. Замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Отже, ритуальні служби надають ритуальні послуги відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг (вартість яких встановлюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради), а також інші ритуальні послуги (вартість яких встановлюється за згодою сторін), самостійно або за договором з суб'єктами господарювання інших форм власності.

При цьому, чинним законодавством не передбачено, що вартість необхідного мінімального переліку ритуальних послуг встановлюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради для кожного суб'єкта господарювання, яким укладено договори з ритуальною службою.

Як зазначалось вище, рішенням Львівської міської ради №259 від 31.03.2017 «Про встановлення ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» тарифів на ритуальні послуги» визначено тарифи на окремі види ритуальних послуг, які підлягають регулюванню, встановлені ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» (втратило чинність на підставі рішення ЛМР №204 від 02.03.2018р.).

Рішенням Львівської міської ради №204 від 02.03.2018 «Про встановлення ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» тарифів на ритуальні послуги» визначено Тарифи на окремі види ритуальних послуг, які підлягають регулюванню, встановлені ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг».

Відповідно до п.3.2.3 укладеного між сторонами Договору Виконавець послуг зобов'язаний керуватися цінами на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, які погоджені виконавчим комітетом ЛМР для надання цих послуг на кладовищах м. Львова, а саме:

- Оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;

- Оформлення свідоцтва про поховання;

- Копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили);

- Монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації під поховання в існуючу могилу;

- Поховання та під поховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю.

Відтак, з аналізу чинного законодавства та умов договору, колегія суддів приходить до висновку, що позивач повинен керуватися цінами на необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг, які визначені рішеннями Львівської міської ради «Про встановлення ЛКП «Виробничо-реставраційний комбінат обрядових послуг» тарифів на ритуальні послуги».

Разом з тим, окрім необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, позивач вправі надавати також інші ритуальні послуги, перелік яких передбачений п.п.2.2.1-2.2.2. Договору. Вартість таких послуг, відповідно до ст. 10 Закону, встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.3.2.1 Договору Виконавець послуг зобов'язаний подати (з моменту укладення даного договору) до Ритуальної служби перелік ритуальних послуг, їх характеристику, вартість. У разі внесення змін до вартості ритуальних послуг виконавець послуг забезпечує доведення нової ціни до ритуальної служби шляхом внесення змін до прейскуранту.

Проте, позивачем не подано до суду доказів виконання ним положень п.3.2.1. Договору, подання (з моменту укладення даного договору) до Ритуальної служби переліку ритуальних послуг, їх характеристики, вартості.

Водночас, позивачем не подано суду доказів невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору.

Окрім того, колегія суд зазначає, що за змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення (частини 1, 2 статті 4 зазначеного Кодексу).

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували би наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматися від їх вчинення.

Заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання відповідача виконувати договір не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Окрім того, пунктом 6.1. Договору визначено, що договір діє до 31.12.2018.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення позову, а відтак і для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі №914/1741/18 скарги відсутні.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 у справі №914/1741/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Зарічного Андрія Ярославовича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.03.2019