номер провадження справи 15/4/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 Справа № 908/16/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Горохов І.С.,

За участю секретаря судового засідання Чернетенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Першого заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 50/57 в інтересах держави

до відповідача 1 Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, 70545, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Преображенська, 3

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» (ТОВ «Вільнянка»), 70520, Запорізька область, Оріхівський район, с. Вільнянка, вул. Космічна, 29

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання її повернути,

За участю представників сторін та учасників процесу:

від прокуратури прокурор Тронь Г.М., посвідчення № 035881 від 15.10.2015;

від відповідача 1 ОСОБА_1,адвокат, посвідчення адвоката № 3583 від 06.10.2010, довіреність № 122/02-01-10 від 23.01.2019;

від відповідача 2 ОСОБА_2, адвокат, посвідчення адвоката № 2336 від 14.11.2006, довіреність б/н від 18.01.2019.

Суть спору:

08.01.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області, Запорізька область, м. Токмак в інтересах держави до відповідача 1 Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Вільнянка, Запорізька область, Оріхівський район, с. Вільнянка про:

- визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області Про передачу земельної ділянки в оренду від 26.06.2018 № 21;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.08.2018 № 12 кладений між Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області та ТОВ Вільнянка щодо надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:002:0034, площею 7,9797 га, вартістю 724 227,00 грн (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 239, адреса: Запорізька область, Оріхівський район, с/рада Вільнянська, номер запису про інше речове право: 27491370);

- зобовязати ТОВ Вільнянка (70520, Запорізька область, Оріхівський район, с. Вільнянка, вул. Космічна, 29; ідентифікаційний код юридичної особи: 30837652) повернути на користь Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (70545, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Преображенська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи: 04353927) земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :01:002:0034, площею 7,9797 га, вартістю 724 227,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019, справу № 908/16/19 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 10.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/16/19, присвоєно справі номер провадження 15/4/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 31.01.2019 о/об 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 31.01.2019 розгляд підготовчого засідання відкладався на 28.02.2019 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 28.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/16/19 до судового розгляду по суті на 18.03.2019 о/об 11 год. 40 хв.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що надання в оренду спірної земельної ділянки відбулося всупереч вимог, передбачених ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, оскільки у разі оформлення особою права власності на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, договір оренди, укладений в порядку ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» припиняється, і відповідно, не може бути поновленим. Відтак передача в оренду спірної земельної ділянка мала відбуватися за умови проведення відповідного конкурсу.

Також прокурор зазначає, що у відповідності до листа відділу в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 11.12.2018 № 0-8-0.30-1580/109-18 середній розмір ставки річної орендної плати, що застосовувався при укладені договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення у 2018 році по Оріхівському районі Запорізької області становить 8 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Разом з цим, п. 9 розділу «Орендна плата» договору оренди передбачено, що орендна плата за користування спірною земельною ділянкою вноситься орендарем у розмірі 6 % від нормативно грошової оцінки землі.

Таким чином, внаслідок незаконного надання ТОВ «Вільнянка» земельної ділянки на поза конкурсній основі територіальна громада с. Вільнянка Оріхівського району лише у 2018 році недотримала грошові кошти у розмірі 5239,46 грн., чим порушено її економічні інтереси у вигляді ненадходження належних платежів до місцевого бюджету за користування цією землею. У разі передачі вказаної земельної ділянки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 ЗК України розмір орендної плати, який міг бути запропонований учасниками, законодавчо не обмежений, тобто за умови дотримання вимог законодавства, що регулює правовий порядок та механізм надання земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в оренду до відповідного місцевого бюджету лише у 2018 році надійшли б значні кошти у вигляді орендної плати на рівні 8-12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

В судовому засіданні 18.03.2019 прокурор підтримав позовні вимоги.

Відповідачі 1 та 2 проти позову заперечили з підстав, викладених у відзивах. В обґрунтування заперечень посилаються на те, що під час подання позову прокурор належним чином не обґрунтував наявність виключного випадку для подання позову в інтересах держави та навіть не зазначив орган, який він представляє. Крім того, прокурором не надано доказів того, що Преображенська сільська рада не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави.

Також зазначають, що посилання позивача, на порушення права громади с. Вільнянка Оріхівського району Запорізької області на надання спірної земельної ділянки в оренду на найвигідніших умовах та отримання відповідного прибутку не відповідає дійсності, адже до укладення спірного договору оренди земельної ділянки, в липні 2018 року, було проведено громадські слухання жителів с. Вільнянка Оріхівського району Запорізької області, за результатами яких громадою села було вирішено укласти догорів оренди земельної ділянки саме з ТОВ «Вільнянка».

Крім того, вказане товариство на протязі багатьох років надавало та продовжує надавати благодійну допомогу Преображенській об'єднаній територіальній громаді, зокрема: в с. Вільнянка відремонтовано їдальню та закуплене обладнання для неї; проводиться чистка доріг в зимовий період та засипання гравієм ям в літній період.

Також заслуговує на увагу той факт, що до серпня 2018 року ТОВ «Вільнянка» користувалося саме земельною ділянкою кадастровий номер: :01:002:0034 на підставі договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) від 22.03.2001 року (до складу яких входила і спірна земельна ділянка). Тобто фактично вказана земельна ділянка не вибувала з користування ТОВ «Вільнянка» з 2001 року. Орендна плата за користування земельною ділянкою як сплачувалася за договором від 22.03.2001 року так сплачується і на підставі спірного договору, а відтак жодних порушень прав громади не відбулося.

В судовому засіданні 18.03.2019 представники відповідачів підтримали заперечення проти позову.

У відповіді на відзив прокурор зазначив, що даний позов пред'явлено до Преображенської сільської ради, а не в її інтересах, то і повідомлення про представництво її інтересів органами прокуратури не здійснювалось.

Стосовно доводів відзивів щодо не з'ясування прокурором про існування порушень прав безпосередньо органу місцевого самоврядування, зокрема Преображенської сільської ради, та спроможності цього органну самостійно захистити свої права, слід зазначити, що в силу ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів саме держави, а не конкретного органу і самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів місцевого самоврядування, про що наголосив Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999. Тому даний позов пред'явлено саме в інтересах держави і безпосередньо до Преображенської сільської ради.

Крім того, відповідачами в порушення ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано доказів проведення громадських слухань щодо укладення договору з ТОВ «Вільнянка» та доказів проведення ремонту їдальні та дороги і придбання обладнання для їдальні.

06.02.2019 від відповідача-2 ТОВ «Вільнянка» надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копій документів, в якому також просить закрити провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору. В обґрунтування клопотання посилається на те, що 23.01.2019 між Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області та ТОВ «Вільнянка» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі № 12 від 01.08.2018, за умовами якої укладений між сторонами договір № 12 від 01.08.2018 втрачає свою дію за згодою сторін.

18.02.2019 від прокурора надійшло заперечення проти клопотання, в якому зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд, серед іншого, закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом спору розуміється об'єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Зокрема, це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Тобто, припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Вбачається, що предметом спору у даній справі є не сам по собі договір оренди земельної ділянки, а вимога про визнання його недійсним, відповідно і вимога про визнання незаконним та скасування рішення сільради, оскільки спірний договір є похідним від цього рішення, а тому провадження у справі в цій частині не може бути закрито з підстав відсутності предмета спору, адже вимогами позову у даному випадку є визнання правочину недійсним (ст. 215 ЦК України), а не припинення права користування земельною ділянкою (ст. 141 ЗК України).

Окрім того, припинення договору характерне тим, що він укладений у відповідності до вимог закону, але за тих чи інших причин ставиться питання про його припинення шляхом розірвання у зв'язку з невиконання умов сторонами (стороною) чи з інших підстав. В даному випадку предметом позову є визнання недійсним договору через порушення вимог закону у моменту його укладення, а не його припинення на майбутнє.

Аналогічним чином не може бути закрито провадження у справі в частині визнання незаконним та скасувати пункт 3 рішення Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 26.06.2018 № 21, адже воно є незаконним з моменту його прийняття сільрадою і відповідно не може породжувати прав чи обов'язків щодо спірної земельної ділянки.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі в частині зобовязання відповідача-2 повернути земельну ділянку прокурор зазначає, що передача на користь ТОВ «Вільнянка» орендованої земельної ділянки відбулася на підставі акта приймання-передачі об'єкта (земельної ділянки) від 01.08.2018 № 12, то і повернення цієї землі має відбутись у такий самий спосіб, тобто за актом приймання-передачі. Однак в порушення ст. 74 ГПК України представником відповідача суду не надано жодного документа на підтвердження факту повернення зазначеної земельної ділянки.

За викладених обставин прокурор просить відмовити в задоволенні клопотання.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування пункту рішення і визнання недійсним договору, відтак клопотання про закриття провадження у справі в цій частині задоволенню не підлягає.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно апаратного комплексу Оберіг.

В судому засіданні 18.03.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Рішенням Запорізької обласної ради №1 від 27.08.2015 утворено Преображенську сільську територіальну громаду Оріхівського району Запорізької області з центром в селі Преображенка, обєднавши територіальні громади сіл Преображенка, Васинівка, Червона криниця, Омельнипк, Свобода, Широке, Червоний Яр, Вільнянка, Обще, Василівське, Новоселівка, Єгорівка, Микільське, Новосолошине, Тимошівка.

20.03.2018 ТОВ «Вільнянка» звернулося до голови Преображенської сільської ради з клопотанням №66 про укладення договорів оренди земельних ділянок (невитребуваних паїв), які знаходяться в користуванні ТОВ «Вільнянка», які були раніше укладені з Вільнянською сільською радою.

26.06.2018 Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області прийнято рішення №21 «Про передачу земельної ділянки в оренду», пунктом 3 якого вирішено передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» в оренду земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0034 площею 7,9797 га (цільове призначення згідно КВЦПЗ 01.01 ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка знаходиться: Запорізька область, Оріхівський район, Преображенська сільська рада, в користування на умовах оренди, терміном на 7 років з орендною платою в розмірі 6% річних від нормативної грошової оцінки землі.

На виконання зазначеного рішення 01.08.2018 між Преображенською сільською радою орендодавець та ТОВ «Вільнянка» - орендар укладено договір оренди земельної ділянки № 12, за умовами п. 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:002:0034, яка розташована: Запорізька область, Оріхівський район, Вільнянський старостинський округ Преображенської сільської ради.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 7,9797 га.

Згідно п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання договору становить 261 973,00 грн.

Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 7 років.

Пунктами 9-11 визначено розмір орендної плати та порядок її сплати.

Вищезазначена земельна ділянка передана ТОВ «Вільнянка» за актом приймання-передачі обєкта (земельної ділянки) від 01.08.2018, який підписано сторонами та скріплено печатками.

Прокурор звернувся до господарського суду з вимогами визнати незаконним та скасувати п. 3 рішення № 21 від 26.06.2018 та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 12 від 01.08.2018 з тих підстав, що орендодавцем в порушення приписів чинного законодавства України земельна ділянка передана в оренду без проведення конкурсу, начебто у звязку з поновленням договору оренди не витребуваних земельних часток (паїв) від 21.03.2001, відповідно до якого земельні ділянки були передані ТОВ «Вільнянка» безстроково. Зазначає, що надання в оренду спірної земельної ділянки відбулося всупереч вимог, передбачених ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України.

Проаналізувавши приписи норм законодавства України, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог прокурора виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 1 та 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України гарантовано право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-1/99 від 08.04.1999 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Верховний Суд України у рішенні по справі №6-251 Оце 15 від 16.12.2015 зазначив, що прийняття рішення про передачу земель державної чи комунальної власність позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей володільця землі в тому обсязі, який дозволяє її статус. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов'язані з незаконним вибуттям земель із державної чи комунальної власності, а рівно із передачею у користування із порушенням встановленим законом порядком становлять суспільний, публічний інтерес.

Крім того, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі Трегубенко проти України від 02.11.2004, суд зазначив що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.11.2015).

Прокурор зазначає, що незаконне надання ТОВ «Вільнянка» спірної земельної ділянки на позаконкурсній основі, порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю та відповідно майнові інтереси територіальної громади щодо отримання належного доходу за передачу в оренду цієї землі.

Незаконне розпорядження землею комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей володільця та розпорядника цієї землі у тому обсязі, який дозволяє її статус. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні.

Отже, правовідносини, що пов'язані з незаконним розпорядженням землею становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

З огляду на викладене, судом встановлено, що звернення прокурора з цим позовом до суду, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання передачі в оренду спірної земельної ділянки, що перебуває під особливою охороною держави і дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, отже суд приходить до висновку, що прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для здійснення такого представництва в суді відповідно до вимог Закону України "Про прокуратуру".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України Про оренду земель укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання субєктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

поновлення договорів оренди землі;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 371 цього Кодексу;

надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналіз зазначених норм законодавства, з урахуванням положень ч. 3 ст. 22 ЗК України дає підстави для висновку, що сільськогосподарське підприємство, як юридична особа, має право на отримання земельної ділянки (ділянок) сільськогосподарського призначення державної чи комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва виключно на конкурсних засадах, у порядку передбаченому ст. 135 ЗК України.

Стаття 135 Земельного кодексу встановлює, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Прокурор в обґрунтування підстав позову посилається на ч. 2 ст. 134 ЗК України, у якій визначено види використання земельних ділянок державної та комунальної власності, що надаються у користування без проведення земельних торгів, серед яких не передбачено надання юридичним особам в оренду на позаконкурсній основі земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Преображенська сільська рада в листі від 08.11.2018 № 01-02-10/1231, посилаючись на положення п. 2 ст. 134 ЗК України зазначила, що земельні торги при наданні в оренду ТОВ «Вільнянка» земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0034 не проводились у зв'язку із поновленням договору оренди невитребуваних земельних часток (паїв) від 21.03.2001, відповідно до якого ТОВ «Вільнянка» були надані земельні ділянки у безстрокове користування.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2001 між Вільнянською сільською радою та ТОВ «Вільнянка» укладено договір оренди невитребуваних змелених часток (паїв), за умовами розділу 1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду виділений в натурі єдиний масив не витребуваних земельних часток (паїв) розміром 37,48 умовних кадастрових гектарів вартістю 128 440,00 грн. (кадастровий план додається).

Відповідно до додатку до договору, власниками земельних часток (паїв), чиї землі передані в управління Вільнянській сільській раді, є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Строк оренди договором не визначено.

З матеріалів справи вбачається та не заперечно сторонами, спірна земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0034, загальною площею 7,9797 га, яка розташована: Запорізька область, Оріхівський район, Вільнянський старостинський округ Преображенської сільської ради, також була предметом договору оренди від 22.03.2001.

В силу ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі, якщо відоме їх місцезнаходження.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що у разі оформлення особою права власності на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, договір оренди, укладений у порядку ст. 13 вказаного Закону, припиняється, відповідно право володіння та користування цією землею у орендаря втрачається, а земельна ділянка підлягає поверненню законному власнику.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.02.2018 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області.

Відтак договір оренди від 21.03.2001 припинив свою дію, а передача в оренду спірної земельної ділянки мала відбуватися у відповідності до приписів чинного законодавства України, тобто за умови проведення відповідного конкурсу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 152 Земельного кодексу України встановлює, що захист прав на земельні ділянки, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень орган виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; визнання угод недійсним застосування інших, передбачених законом, способів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рішення «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 26.06.2018 № 21 прийнято Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки спірну земельну ділянку надано відповідачу 2 без проведення конкурсу, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування пункту 3 рішенням Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 26.06.2018 № 21 є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З урахуванням того, що договір оренди земельної ділянки № 12 від 01.08.2018 є похідним від незаконного рішення Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області «Про передачу земельної ділянки в оренду» від 26.06.2018 № 21, то суд приходить до висновку, що вказаний договір підлягає визнанню його недійсним.

Щодо вимоги про зобовязання ТОВ «Вільнянка» повернути спірну земельну ділянку суд зазначає наступне.

Згідно ст.. 17 Закону України «Про оренду землі» обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

23.01.2019 між Преображенською сільською радою та ТОВ «Вільнянка» укладено додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки № 12 від 01.08.2018, відповідно до п. 1 якої укладений між Сторонами Договір оренди земельної ділянки від 01 серпня 2018 року, який зареєстрований 09 серпня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27491370, згідно з яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № :01:002:0034, площею 7,9797 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, строком дії на 7 років, з правом пролонгації, втрачає свою дію за взаємною згодою Сторін.

Припинення дії зазначеного договору оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.01.2019.

Пунктом 21 договору сторони обумовили, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

За умовами п. 2 додаткової угоди після припинення дії договору оренди орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

З викладеного не вбачається обовязковості складання сторонами договору оренди акту прийому-передачі земельної ділянки, тобто земельна ділянка вважається поверненою з моменту укладання сторонами угоди про припинення дії договору оренди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» повернути на користь Преображенською сільської ради Оріхівського району Запорізької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :01:002:0034, площею 7,9797 га, вартістю 724 227,00 грн., підлягає закриттю за відсутності предмету спору.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Відповідачами не спростовано доводів прокурора.

Доводи прокурора щодо розміру орендної плати, визначеного договором, та недоотриманої вигоди судом не приймаються, оскільки в даному випадку предметом розгляду є саме законність прийняття рішення про передачу земельної ділянки в оренду та похідний від цього рішення договір оренди, а не умови договору оренди.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування пункту рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольняються, а в частині зобовязання відповідача-2 повернути земельну ділянку провадження у справі закривається у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак питання щодо повернення судового збору у звязку із закриттям провадження у справі в частині заявлених позовних вимог, буде вирішено після подання відповідного клопотання особою, яка його сплатила.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов щодо визнання незаконним та скасування пункту рішення та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати пункт 3 рішення Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області «Про передачу в оренду земельної ділянки» від 26.06.2018 №21.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.08.2018 №12, укладений між Преображенською сільською радою Оріхівського району Запорізької області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» щодо надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :01:002:0034, площею 7,9797 га (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 239, адреса: Запорізька область, Оріхівський район, с/рада. Вільнянська, номер запису про інше речове право: 27491370).

Провадження у справі в частині зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» повернути на користь Преображенською сільської ради Оріхівського району Запорізької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності кадастровий номер :01:002:0034, площею 7,9797 га, закрити за відсутності предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільнянка» (70520, Запорізька область, Оріхівський район, с. Вільнянка, вул. Космічна, 29; ідентифікаційний код юридичної особи 30837652) на користь Прокуратури Запорізької області в особі Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 50/57; ідентифікаційний код юридичної особи 02909973) судовий збір за подання позову до господарського суду в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (70545, Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Преображенська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 04353927) на користь прокуратури Запорізької області (вул. Матросова 29 а, м. Запоріжжя, 69057, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973) судовий збір за подання позову до господарського суду в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 березня 2019 року.

Суддя І. С. Горохов