ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" березня 2019 р. Справа № 911/1166/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши скаргу комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» на дії та рішення державного виконавця Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у справі

за позовом приватного акціонерного товариства «Миронівка «Райагрохім»

до комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання»

про стягнення 1 200 123,48 грн.

за участю представників учасників справи:

стягувач: Симончук А.М. - адвокат, ордер серії КС № 572956;

боржник (скаржник): Божок М.І. - адвокат, договір про надання правничої допомоги від 25.02.2019;

ДВС: не з'явився;

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось комунального підприємства Богуславської районної ради «Богуславтепловодопостачання» (далі - КП «Богуславтепловодопостачання», скаржник, боржник) із скаргою на дії та рішення державного виконавця Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Богуславський РВДВС ГТУЮ у Київській області) Савченко Т.В., в якій просить суд:

- визнати дії державного виконавця Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В. щодо винесення постанови від 25.02.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58470079 незаконними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 58470079 від 25.02.2019, винесену державним виконавцем Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області;

- стягнути з Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Крім того, у прохальній частині скарги скаржником заявлено клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58470079 на час розгляду скарги судом.

В обґрунтування скарги скаржник посилався на те, що державним виконавцем неправомірно в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення виконавчого збору в сумі 102 056,29 грн., оскільки боржник добровільно сплатив частину заборгованості в сумі 840 000,000 грн. до відкриття спірного виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2019 скаргу «Богуславтепловодопостачання» призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.03.2019 та відмовлено скаржнику в задоволенні клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58470079 на час розгляду скарги.

11.03.2019 на електронну пошту суду від Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області надійшла заява про відкладення розгляду скарги, у зв'язку з перебуванням на лікарняному начальника відділу.

В судовому засіданні 11.03.2019 представник скаржника підтримав вказану заяву, представник стягувача висловив позицію щодо можливості розгляду скарги по суті в даному судовому засіданні.

Розглянувши заяву Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області про відкладення розгляду скарги та заслухавши позицію представників сторін, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, зважаючи на строки встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України та керуючись ст. 42 ГПК України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також з огляду на те, що неявка представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви про відкладення розгляду скарги та вважає за можливе здійснити її розгляд за наявними матеріалами.

Дослідивши скаргу КП «Богуславтепловодопостачання» на дії та рішення Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В., суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.05.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2016, позов приватного акціонерного товариства «Миронівка «Райагрохім» (далі - ПрАТ ««Миронівка «Райагрохім», стягувач) до КП «Богуславтепловодопостачання» про стягнення 1200123,48 грн. задоволено частково. Стягнуто з КП «Богуславтепловодопостачання» на користь ПрАТ «Миронівка «Райагрохім» 650 000,00 грн. основного боргу, 191 279,71 грн. пені, 14 097,25 грн. 3% річних, 147 184,16 грн. інфляційних втрат та 18 001,85 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 19.09.2016 господарським судом Київської області видано наказ.

22.02.2019 стягувач звернувся до Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області з заявою № 21 від 21.02.2019 про примусове виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/1166/16. У прохальній частині заяви стягувачем викладено наступні вимоги: винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після одержання виконавчого документа (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»); зобов'язати боржника протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацій про його доходи та майно (п. 3 ч. 5 ст. 19 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче впровадження»); зобов'язати боржника надати відомості щодо належного йому майна за даними бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»); встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження»); отримати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»); не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна боржника винести постанову про арешт майна (коштів) боржника (ч. ч. 2, 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»); провести перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому здійснювати таку перевірку не рідше ніж один раз на три місяці (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»); здійснити реєстрацію обтяжень майна боржника (п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі заяви стягувача, 25.02.2019 державним виконавцем Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58470079 з виконання наказу господарського суду Київської області від 19.09.2016. В пункті 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 102 056,29 грн.

25.02.2019 державним виконавцем Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В. винесено постанову про стягнення з боржника 102 026,29 грн. виконавчого збору.

Скаржник вважає, що державний виконавець виносячи спірну постанову про відкриття виконавчого провадження № 58470079 прийняв рішення, яке значно погіршує становище боржника, оскільки виконавчий збір від загальної суми заборгованості, визначеної рішенням суду, складає 102 026,29 грн. За розрахунком скаржника виконавчий збір має становити 18 056,29 грн., з огляду на те, що станом на 25.02.2019 заборгованість КП «Богуславтепловодопостачання» перед ПрАТ «Миронівка «Райагрохім» становить 180 562,97 грн.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, дослідивши документи, додані до матеріалів справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є необґрунтованими, а скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 ст. 26 Закону передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 27 Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач може зазначати суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати, однак примусовому виконанню підлягає рішення суду на підставі виданого виконавчого документа, резолютивна частина якого викладається державним виконавцем у постанові, зокрема, про відкриття виконавчого провадження. При цьому розмір заборгованості, що залишається до сплати слід встановлювати в межах виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на підставі заяви ПрАТ «Миронівка «Райагрохім», державним виконавцем Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В. 25.02.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58470079 з виконання наказу господарського суду Київської області від 19.09.2016 № 911/1166/16, у якій прийнято рішення про стягнення з боржника 102 026,29 грн. виконавчого збору, що становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за рішенням господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі № 911/1166/16.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеної заяви, стягувачем не було подано до заяви жодних відомостей про часткове виконання боржником рішення господарського Київської області від 16.05.2016 у справі № 911/1166/16, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що на момент винесення оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не було відомо про самостійне часткове виконання рішення суду боржником.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 19 Закону сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Отже саме на сторони покладено обов'язок повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Після отримання державним виконавцем відомостей про часткове виконання боржником рішення суду та встановлення фактичної суми заборгованості, яка залишилась не сплаченою за виконавчим документом, державний виконавець нараховує виконавчий збір в розмірі 10 відсотків від суми встановленого розміру такої заборгованості.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах скарги відсутні докази звернення сторін до Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області з повідомленням про часткове виконанняборжником рішення суду, а отже дії державного виконавця відповідають нормам процесуального та матеріального права, вчинені відповідно до вимог чинного законодавства і відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 3 ст. 343 ГПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши надані скаржником матеріали та докази на предмет неправомірності дій посадової особи органу державної виконавчої служби з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд встановив відсутність порушень норм Закону України «Про виконавче провадження» у діях державним виконавцем Богуславського РВДВС ГТУЮ у Київській області Савченко Т.В., оскільки остання діяла в межах та на виконання повноважень, наданих їй зазначеним Законом.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника, викладені в скарзі необґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні скарги, понесені скаржником витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн, відповідно до ст. 344 ГПК України, покладаються на КП «Богуславтепловодопостачання».

Керуючись ст.ст. 234, 342-344 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін