ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Справа № 916/2554/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Матвієнко Г.С.,

за участю представників сторін:

прокурора: Стоянов О.Г., згідно посвідчення №045056 від 29.11.16 р.

позивача Одеської міської ради: не зявився

позивача Управліня державного архітектурно-будівельного контролю ОМР: ОСОБА_1, згідно довіреності №01-9/12вих від 09.01.2019р.

відповідача Спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО: ОСОБА_2, директор, згідно наказу № 18 від 07.08.14 р.

відповідача Комунального підприємства „Реєстраційна служба Одеської області: не зявився,

розглянувши справу №916/2554/18 за позовом Заступника прокурора Одеської області (65026, м.Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл..Думська,1) в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м.Одеса, вул.Черняховського,6) до Спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО (68000, Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Леніна, 41а), Комунального підприємства „Реєстраційна служба Одеської області (01021, м. Київ, вул.Інститутська, 24/7, офіс 21)

про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства „Реєстраційна служба Одеської області від 31.10.17р. індексний номер: 37860307 про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) за Спільним Українсько-Німецьким підприємством „ТА.МА.КА.SО;

про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства „Реєстраційна служба Одеської області від 17.11.17р. індексний номер: 38207663 про державну реєстрацію змін обєкта нерухомого майна (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції прокурора, позивачів та заперечень відповідачів, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Так, прокурор на заявлених позовних вимогах наполягає, подав до суду відповідь на відзив від 13.02.19р. за вх.№ 2952/19, пояснення від 18.02.19р. за вх.№ 3291/19, в яких вказує на те, що згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на виконання будівельних робіт по вул. Каманіна,1-Б в м. Одесі, а також документів про прийняття в експлуатацію обєктів після капітального ремонту, реконструкції. Між тим, зміна функціонального призначення обєкта можлива лише шляхом проведення реконструкції (проведення будівельних робіт) та прийняття реконструйованого обєкту до експлуатації на підставі відповідних декларативних або дозвільних документів, зареєстрованих або виданих органами державного архітектурно-будівельного контролю. Звідси, за відсутності наведених документів у відповідача на момент проведення спірної реєстрації, така реєстрація змін до обєкта нерухомого майна є незаконною, в чому і порушуються інтереси держави в особі Управління ДБК ОМР, як органу, який уповноважений на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах.

Стосовно наявності порушених прав держави в особі ОМР прокурор проаналізувавши вимоги ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст. 78, 82, 83, 116, 152, 153 ЗК України, п.12 розділу Х Перехідних положень ЗК України, ст.321 ЦК України, п.34 ст.26 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні вказує, що ОМР не вжито ніяких заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси у відношенні до земельної ділянки, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-б, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, що і стало підставою для звернення прокурора до суд з даним позовом. Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.07р. висновок стосовно технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна повинен містити відомості про право власності (користування) земельною ділянкою, на якій він розташований. Так як вказана земельна ділянка є комунальною власністю ОМР, яка в оренду, користування або у власність не передавалась, вбачається, що висновок від 17.10.17р., наданий державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності на 1/1 частку спірного обєкта нерухомого майна, складений в порушення вимог вказаної Інструкції.

Підсумовуючи наведене, прокурор зазначає, що державна реєстрація права власності на 1/1 частину обєктів нерухомості, а також подальша зміна до обєкта нерухомого майна, яке перебуває у власності СП Українсько-німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО за адресою м. Одеса, вул.Каманіна, 1-б, проведені державним реєстратором з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності оскільки наданні для реєстрації документи взагалі не є підставою для проведення державної реєстрації прав, та такими, що передбачені ст.27 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Спростовуючи твердження відповідача щодо не підвідомчості даного спору господарському суду, прокурор посилається на правові висновки ВСУ, викладені у постановах від 17.02.15р. у справі № 21-551а14, від 24.02.15р. у справі №21-34а15, від 16.12.14р. у справі № 21-544а14, від 09.12.14р. у справі № 21-308а14, від 11.11.14р. у справі № 21-493а14 в яких відзначено, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обовязки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Також, Великою Палатою ВС у постановах від 04.04.18р. у справі №817/1048/16, від 14.03.18р. у справі № 396/2550/17 вказано, що спори з державним реєстратором не належать до адміністративної юрисдикції, оскільки стосуються майнового інтересу і обовязково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано. Оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне. У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких є спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розвязані й питання, повязані з реєстрацією права власності на будівлю.

Позивач, Одеська міська рада, підтримує заявлений прокурором позов, подав суду пояснення від 01.12.18р. за вх.№ 25213/18, в яких відмічає, що 26.10.1999р. між ОМР та СП „ТА.МА.КА.SО був укладений договір купівлі-продажу №41, відповідно до якого останнє купує індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді будівель і споруд, розміщених на ділянках №№ 2, 3 дачного містечка за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1, загальною площею 650,2кв.м., що складається із 12 дачних будівель літнього типу, а також сараїв, відчуженню підлягало 822/1000 частин дачного містечка. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.11.1999р. №00370, виданого на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1999р. №41 відповідачу належить на праві колективної власності 822/1000 частин дачного містечка. Звідси, позивач відмічає про те, що СП „ТА.МА.КА.SО не належить на праві власності 178/1000 дачного містечка та відомостями, доказами щодо набуття останнім частки на дачне містечко в 1000/1000, тобто, обєкт нерухомого майна, як то зареєстровано в державному реєстрі, ОМР не володіє.

Втім, державним реєстратором КП „Реєстраційна служба Одеської області ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна дачний будинок, загальною площею 650,2 кв.м., житловою площею 370,1кв.м., що складається з: житлових будинків 6, 9, 12, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И; сараїв 11, 5, У; душової Х; вбиралень 7, 8; літніх кухонь Ю, Є, Щ, Ц, Ш, Я; огорожі 14, що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б (індексний номер рішення 37860307). Отже, вищенаведеним рішенням державного реєстратора здійснено реєстрацію одного обєкта нерухомого майна (реєстраційний номер обєкта -101), загальною площею 650,2 кв.м., в той час як такого обєкта не існує, а за договором від 26.11.1999р. №41 відповідачем було набуто за адресою м.Одеса, вул. Каманіна, 1-б 12 житлових будиночків, сараї, душова, вбиральні, літні кухні.

Подалі, 17.11.17р. за невідомих підстав державним реєстратором здійснено реєстрацію змін інформації про обєкт нерухомого майна 101, зокрема змінено характеристику обєкта з дачного будинку на житловий будинок (індексний номер рішення 38207663). За інформацією Управління ДАБК Одеської міської ради документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів за адресою м.Одеса, вул.Каманіна, 1-Б, відсутні.

Проаналізувавши п.1 ч.1 ст.2, ч.ч. 1, 2 ст.3 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.15 р. № 1127 позивач дійшов висновку про їх порушення державним реєстратором при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна та рішення про зміну характеристик обєкта нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці комунальної власності, що не була надана ОМР у користування СП „ТА.МА.КА.SО, у звязку з чим останнє користується земельною ділянкою без правовстановлювальних документів, чим також порушується право територіальної громади м. Одеси як власника відповідної земельної ділянки.

Позивач, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, заявлений прокурором позов підтримує про що в усній формі в судовому засіданні 11.03.19р. зазначив представник, однак письмових пояснень щодо своєї правової позиції та доказів в її підтвердження суду не надав, у звязку з чим, суд, розглядає справу за наявними доказами з врахуванням положень п.2 ст.178 ГПК України, якою передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач, Спільне Українсько-Німецьке підприємство „ТА.МА.КА.SО, заявлений прокурором позов не визнає, подав до суду відзив на позов від 21.01.19р. за вх.№1168/19, заперечення на відповідь на відзив від 18.02.19р. за вх.№ 3254/19, в яких викладає про те, що аргументація прокурора про порушення інтересів територіальної громади м. Одеси є недоречною оскільки, предметом спору виступає „скасування рішень державного реєстратора, які стосуються реєстрації нерухомого майна і не стосуються земельної ділянки. Законність користування товариством частиною земельної ділянки на якій розташований належний йому обєкт нерухомості випливає із положень ст.120 Земельного кодексу України. При цьому, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що ним на даний момент вчиняються дії щодо відведення земельної ділянки в оренду, для належного обслуговування нерухомого майна, що є підтвердженням факту, вчинення власником усіх передбачених чинним законодавством дій, щодо правомірного використання належною йому власністю, а ОМР прийняла рішення № 2786-VII від 14.12.17р. та надала згоду товариству на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5000 га за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б.

В заперечення позиції прокуратури стосовно наявності порушених прав Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР відповідач відмічає, що основним завданням Управління ДАБК є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України, тобто виключно будівельних робіт. Наразі будівельних робіт відповідачем не проводилось, а відповідно і відсутні порушені права позивача Управління ДАБК ОМР.

Звідси, відповідач робить висновок про необґрунтованість та недоведеність прокурором наявності порушених прав позивачів у справі ОМР, Управління ДАБК ОМР та з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. № 3-рп/99, не доведеність прокурором належним чином здійснення органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, відповідних повноважень захисту державних інтересів, зокрема не надання доказів: внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 КК України (службова недбалість); існування вироку суду щодо службових осіб; накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків. У звязку з цим відповідач вбачає підстави для застосування до даного позову прокурора положення п.4 ч.5 ст.174 ГПК України.

Також, на думку відповідача, даний спір не підлягає вирішенню господарськими судами, оскільки прокурор просить суд захистити порушене право держави шляхом скасування державної реєстрації права власності та зміни обєкта нерухомого майна, тобто, спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав, тому фактично за змістом позовних вимог подана заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Оспорювані рішення є рішеннями, державного реєстратора прав на нерухоме майно, який у відповідних правовідносинах виступає як субєкт владних повноважень у розумінні цього терміну згідно з положеннями п.7 ч.1 ст.4 КАС України (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень), а тому за характером правовідносин, позов у цій частині є справою адміністративної юрисдикції. Даний спір підлягав би розгляду в порядку господарського судочинства якби спірні правовідносини виникли у звязку з невиконанням умов договору, оспорюванням договору купівлі-продажу дачних будинків та/або правомірності набуття права власності підприємства на обєкти нерухомого майна, право власності на яке було зареєстровано, та впливали би на майнові права позивача, який правомірність такого набуття ставив би під сумнів та оскаржував в судовому порядку. При цьому, визначальними ознаками приватноправових відносин відповідач вбачає юридичну рівність та майнову самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу субєкта. Спір буде мати приватноправний характер, якщо він підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправних відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень. За таких умов, відповідач виклав пропозицію щодо закриття судом провадження у даній справі в порядку п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки спір, що розглядається, не підлягає вирішенню в господарських судах України, що ним обґрунтовується також з посиланням на п.8 постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.13р. №8 „Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів.

Щодо необґрунтованості вимоги прокурора про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна (реєстраційний номер №101) від 31.10.17р. №37860307 відповідач зауважує на тому, що ним право власності на нерухоме майно, було набуто на підставі договору купівлі-продажу №41 від 26.10.1999р., укладеного з ОМР, відповідно до якого підприємству передавалося 822/1000 частини дачного містечка, у вигляді будівель і споруд на ділянках №№ 2, 3 дачного містечка за адресою м.Одеса, вул. Каманіна,1. Відповідно до вимог законодавства 822/1000 частини дачного містечка виділено в 1/1 частину після чого зареєстровано право власності, без зміни загальної площі нерухомого майна. Однак, прокурором не доведено обставин стосовно незаконності реєстрації відповідача, не надано доказів на підтвердження належності якійсь особі 178/1000 частки майна, що залишилися після виділу відповідачем 822/1000 частини дачного містечка в 1/1 частину і чиї інтереси з цього приводу було порушено відповідачем оспорюванню реєстрацією.

Стосовно вимоги прокурора про скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію змін обєкта нерухомого майна державного реєстратора (реєстраційний номер №101) від 17.11.17р. № 38207663 відповідач відмічає, що положеннями Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України №127 від 24.05.01р. визначено, що дачний будинок це житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку. Тобто, за своєю природою, дачні будинки є житловими і переведення їх у житлові носить деклараційний і безоплатний характер. Статтею 8-1 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному КМУ. Положеннями Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства повязані адміністративно або територіально. А отже зміна функціонального призначення нерухомості належної ТОВ „ТА.МА.КА.SО не вплинула та не зашкодила державним інтересам.

Відповідач, КП „Реєстраційна служба Одеської області, в судові засідання не зявлявся, свою позицію щодо заявленого прокурором позову до відома суду не довів та ніякі документи не надав, у звязку з чим, суд, розглядає справу за наявними доказами з врахуванням положень п.1 ст.202 ГПК України яким передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належними чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.11.2018р. відкрито провадження у справі 916/2554/18 в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.12.18р. об 11год.00хв.

Ухвалою від 19.11.18р. суд призначив до розгляду заяву про забезпечення позову у судовому засіданні на 03.12.18р. о 12год.30хв.

03.12.18р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву в розгляді заяви прокурора про забезпечення позову до 19.12.18р.о 10год.15хв.

У судовому засіданні 19.12.2018р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому судовому засіданні до 11.01.2019р. до 10год.30хв.

Також, у судовому засіданні 19.12.2018р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні по розгляду заяви про забезпечення позову до 21.12.2018р. до 11год.30хв.

19.12.18р. за вх.2-6425/18 в судовому засіданні прокурором надано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 19.12.18р. суд задовольнив усне клопотання прокурора про поновлення строку на подання заяви про витребування доказів та задовольнив клопотання прокурора від 19.12.2018р. за вх.№2-6425/18 про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.18р. суд відмовив у задоволенні заяви Заступника прокурора Одеської області від 15.11.2018р. за вх.№2-5676/18 про забезпечення позову.

21.01.2019р. за вх.№1165/19 до суду від Спільного Українсько-Німецького підприємства ТА.МА.КА.SO надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву на позов.

Також, СП ТА.МА.КА.SO було подано до суду відзив на позов від 21.01.2019р. за вх.№1168/19, клопотання про продовження строку проведення підготовчого провадження від 21.01.2019р. за вх.№2-278/19.

Ухвалою від 21.01.2019р. суд задовольнив клопотання Спільного Українсько-Німецького підприємства ТА.МА.КА.SO від 21.01.2019р. за вх.№1165/19 про поновлення строку на подання відзиву на позов, поновив пропущений процесуальний строк на подання відзиву на позов та прийняв відзив до розгляду, продовжив строк проведення підготовчого провадження до 20.02.2019р. та відклав підготовче засідання до 13.02.2019р. о 10год.40хв.

У судовому засіданні 13.02.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому судовому засіданні до 18.02.2019р. о 13год.45хв.

18.02.2019р. Господарський суд Одеської області закрив підготовче провадження по справі №916/2554/18 та призначив справу №916/2554/18 до розгляду по суті у судовому засіданні на 20.02.19р. о 09год.30хв.

У судовому засіданні 20.02.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 11.03.19р. о 11год.30хв. та в засіданні 11.03.19 р судом протокольною ухвалою оголошено перерву до 21.03.19р. об 12год.30 хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

26.10.1999р. між Одеською міською радою (продавець) та Спільним Українсько-Німецьким підприємством „ТА.МА.КА.SО (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №41 п.1.1 якого передбачено, що Продавець продає, а Покупець купує індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді будівель та споруд, розташованих на ділянках № 2 та № 3 дачного містечка за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1 загальною площею 649,91 кв.м., яке складається із 12 дачних споруд літнього типу, визначених на плані під літерами: „А камяна будівля, загальною площею 217,95 кв.м.; „Б камяна будівля, загальною площею 152,85 кв.м.; „В - камяна будівля, загальною площею 46,91 кв.м.; „Г дощана будівля, загальною площею 14,6 кв.м.; „Д - дощана будівля, загальною площею 24,6 кв.м.; „Е- дощана будівля, загальною площею 14,6 кв.м.; „Ж- дощана будівля, загальною площею 14,5 кв.м.; „З - дощана будівля, загальною площею 24,6 кв.м.; „І - дощана будівля, загальною площею 14,7 кв.м.; №6- камяна будівля, загальною площею 68,0кв.м.; №9 - дощана будівля, загальною площею 28,3 кв.м.; № 12 - дощана будівля, загальною площею 28,3 кв.м., а також сараї під літерами „Х, № 5, №11, душова „Х/1, вбиральних - №7, №8, літніх кухонь „Ю, „Е, „Щ, „Ц/1, „Ч/1, „Ш, „Я, №10(...) Відчуженню належить 822/1000 часток дачного містечка(...). Обєкт купівлі-продажу розташований на земельній ділянці площею 5108 кв.м., який знаходиться у віддані ОМР(...).

Право власності на обєкт купівлі-продажу переходить до покупця з моменту передачі обєкта купівлі-продажу. До моменту переходу права власності, покупець наділений правом користування обєктом купівлі-продажу. Продавець видає покупцю свідоцтво про право власності на обєкт купівлі-продажу (абз.1, 2 п.3.2. договору купівлі-продажу).

25.11.1999 р. Спільному Українсько-Німецькому підприємству „ТА.МА.КА.SО було видано свідоцтво про право власності на будівлі та споруди дачного містечка № 003790 по вул.Каманіна, 1 в м. Одесі, загальною площею 649,91 кв.м., розташованого на земельній ділянці №№2, 3, що в цілому складає 822/1000 частин дачного містечка.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 19.12.18р. по справі № 916/2554/18, щодо витребування в Управлінні державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР завірених копій документів реєстраційної справи № 101 на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б, від запитуваної особи надійшли документи в яких наявний висновок щодо технічної можливості виділу в натурі обєкта нерухомого майна за адресою: м.Одеса, вул.Каманіна, 1 від 17.10.17 р. вих.№ 1/1066, виготовлений ТОВ „Інжиніринг тех буд, із якого вбачається можливість за технічними показниками обєкту нерухомого майна, що складається із житлової будівлі літ. „А, Б загальною площею 371,0 кв.м., житловою площею 182,0кв.м.; житлової будівлі літ.„В загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м.; житлової будівлі літ.„Г загальною площею 14,6 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м.; житлової будівлі літ.„Д загальною площею 24,6 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м.; житлової будівлі літ.„Е загальною площею 14,6 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м.; житлової будівлі літ.„Ж загальною площею 14,5 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м.; житлової будівлі літ.„З загальною площею 24,6кв.м., житловою площею 14,5 кв.м.; житлової будівлі „И загальною площею 14,7кв.м., житловою площею 14,7 кв.м.; житлової будівлі літ.6 загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м.; житлової будівлі літ. „9 загальною площею 28,3 кв.м., житловою площею 18,0кв.м.; житлової будівлі літ. „12 загальною площею 28,3 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., разом загальною площею 650,2 кв.м., житловою площею 370,1 кв.м.; сарай літ. „У, 11, 5; душова „Х, вбиральня літ. „7, 8, літня кухня літ. „Ю, Є, Щ, Ц, Ш, Я; №1, 4 огорожа, розташованого на земельній ділянці площею 4892 кв.м., відокремлення його в одиницю, так як він має окремий вихід і може бути виділений в натурі.

31.10.17р. державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3, КП „Реєстраційна служба Одеської області за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 27.10.17 р. 15:38:33 за реєстраційним номером 24897605, поданої директором ОСОБА_2 Спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО, було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №37860307 згідно якого вирішено провести державну реєстрацію права власності, приватної форми власності на дачний будинок, що розташований в м.Одесі, вул. Каманіна, 1-Б, за Спільним Українсько-Німецьким підприємством „ТА.МА.КА.SО.

Відповідно до наявної у справі копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102114141 від 31.10.17 р. за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна № 101 було зареєстровано дачний будинок, обєкт житлової нерухомості, загальною площею 650,2 кв.м., житловою площею 370,1 кв.м. за адресою м. Одеса, вул.Каманіна (вул. Курчатова Академіка), буд.1-Б, що складається з житлових частин 6, 9, 12, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, сараїв 11, 5, У, душової Х, вбиральні 7, 8, літніх кухонь Ю, Є, Щ, Ц, Ш, Я, огорожі 1, 4, номер запису про право власності: 23106010, підстава виникнення права власності: технічний паспорт від 17.10.17 р., видавник ТОВ „Інжиніринг тех буд, висновок № 17/1066 від 17.10.17 р., видавник ТОВ „Інжиніринг тех буд, свідоцтво про право власності, серія та номер 003790 від 25.11.1999 р., видавник Представництво по управлінню комунальною власністю ОМР, розмір частки 1/1.

Також, в засвідчених копіях документів реєстраційної справи № 101 на обєкт нерухомого майна, розташований за адресою м.Одеса, вул. Каманіна, 1-Б наявний титульний лист Технічного висновку про стан конструкцій садового будинку за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б та можливість зміни його функціонального призначення під індивідуальний житловий будинок (договір № 18-87/17-ТЗ від 17.11.17р.) та аркуш висновків та рекомендацій, де відзначено, що по обємно-планувальним рішенням, стану будівельних конструкцій, інженерному забезпеченню, садовий будинок, що розглядається відповідає вимогам будівельних норм та може в подальшому експлуатуватись із змінами його функціонального призначення під індивідуальний житловий будинок.

Рішенням про внесення змін до запису Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно № 38207663 від 17.11.17 р. державний реєстратор вирішив внести зміни до запису про право власності за № 23103010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним №101/спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Із наявної у справі копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером витягу: 104243971 від 17.11.17р. вбачається, що обєктом нерухомості за реєстраційним номером 101 є житловий будинок, загальною площею 650,2 кв.м., житловою площею 370,1 кв.м., розташований за адресою м.Одеса, вул.Каманіна (вул.Курчатова Академіка), буд. 1-Б, який складається із таких складових частин: житлові будинки, 6, 9, 12.А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, сараї 11, 5, У, душова Х, вбиральні 7, 8, літні кухні Ю, Є, Щ, Ц, Ш, Я, огорожа 1, 4.

Так, в обґрунтування порушення інтересів держави в особі ОМР, Управління ДАБК ОМР заступник прокурора Одеської області відзначає, що як ОМР, до компетенції якої віднесено передачу в оренду, користування або у власність земельної ділянки комунальної форми власності, якою є земельна ділянка, розташована під спірним обєктом нерухомого майна, так і Управлінням ДАБК ОМР як органу уповноваженого на здійснення функцій держави щодо видачі, реєстрації, повернення документів, які надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, не вчинялися дії, направлені на відновлення порушених прав та інтересів держави, у звязку з чим, з метою поновлення державних інтересів та скасування права власності на майно, яке набуто усупереч нормам чинного законодавства, прокурором вбачається необхідність у зверненні до суду з даним позовом в інтересах держави в особі зазначених органів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Основного Закону в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014р. визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру" регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.3, 4 абз.5 ч.5 ст.53 ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VІІІ (набрав чинності 15.12.2017р.), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Як зазначено у п.п.1, 2 резолютивної частини рішення КСУ №3-рп/99 від 08.04.1999р., положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з пунктом 2 Рекомендації CM/Rec (2012)11 щодо ролі державних прокурорів за межами системи кримінального судочинства, прийнятій Комітетом міністрів ОСОБА_1 Європи 19.09.12р. (далі - Рекомендація CM/Rec (2012)11), обов'язками та повноваженнями прокурора за межами системи кримінального провадження є представництво загальних та громадських інтересів, захист прав людини та основоположних свобод, а також підтримка верховенства права.

При цьому обов'язки та повноваження прокурорів за межами кримінального судочинства мають завжди встановлюватися та чітко визначатися у законодавстві (пункт 3 Рекомендації CM/Rec (2012) 11).

Слід також звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини стосовно того, що принцип рівності сторін є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Останній потребує «справедливої рівноваги сторін»: кожна сторона повинна мати розумну можливість надати свою позицію в умовах, які не створюють для неї суттєвих незручностей порівняно з іншою стороною (рішення ЄСПЛ від 24.07.2003р. у справі Yvon v. France, application по. 44962/98, рішення ЄСПЛ від 18.02.1997р. у справі Niderost-Huber v. Switzerland, application no. 18890/91, рішення ЄСПЛ від 07.06.2001 у справі Kress v. France, application no: 39594/98).

Зокрема, ЄСПЛ в низці справ розяснював, що одна лише участь «активна» чи «пасивна» прокурора або іншої особи рівнозначної посади може розглядатися як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції. Оскільки прокурор, висловлюючи думку з процесуального питання, займає одну із сторін спору, його участь може створювати для сторони відчуття нерівності (рішення у страві Kress v. France, application no. 39594/98, 07.06.2001р., § 81: рішення v І справі F.W. v. France, application no. 61517/00, 31.03.2005р., § 27).

Підтримка прокуратурою однієї зі сторін, безумовно, може бути виправданою за належних обставин, наприклад для захисту прав, вразливих груп-дітей, інвалідів тощо, які вважаються нездатними захищати свої інтереси самостійно, або коли захисту потребують державні інтереси (рішення від 15.01.2009р. у справі Menchinskaya v. Russia, application по. 42454/02. /35).

Розглядаючи даний позов Заступника прокурора Одеської області судом передусім підлягає встановленню доведеність та обґрунтованість звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі ОМР, Управління ДАБК ОМР. Так, як вбачається із викладених прокурором обґрунтувань щодо звернення до суду з даним позовом, наявних в матеріалах справи документів, зокрема щодо не вчинення ОМР, Управлінням ДАБК ОМР заходів на захист інтересів територіальної громади м.Одеси у відношенні до зазначеної земельної ділянки та заходів по виявленню порушень містобудівного законодавства, в тому числі щодо оскарження рішень державного реєстратора, прокурором лише відзначено у позовній заяві за вх.№ 2760/18 від 15.11.18 р., відповіді на відзив за вх.№ 2952/19 від 13.2.19р., письмових поясненнях за вх.№3291/19 від 18.02.19 р. щодо невиконання позивачами таких заходів та додано до матеріалів позовної заяви копії повідомлень в порядку ст.23 ЗУ „Про прокуратуру від 24.10.18р. за № 05/1-3287вих18, від 24.10.18р. за № 05/1-3288вих18, із змісту яких вбачається доведення до відома ОМР та Управління ДАБК ОМР про підготовлення Заступником прокурора Одеської області позовної заяви до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі ОМР, Управляння ДАБК ОМР до спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО., КП „Реєстраційна служба Одеської області про скасування рішень державного реєстратора та направлення найближчим часом даного позову до суду та позивачам в порядку передбаченому ГПК України.

Між тим відповідно до судової практики, яка вже сформувалася, основною особливістю представництва інтересів держави прокурором є виключність таких випадків. Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист таких інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній. Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або не належним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону, наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне провадження на підставі ст.367 КК України (службова недбалість), вирок суду щодо службових осіб, докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків тощо.

Відтак, посилання прокурора в позовній заяві щодо не вчинення ОМР, Управлінням ДАБК ОМР заходів на захист інтересів держави, в тому числі щодо оскарження рішень державного реєстратора, направлення позивачам повідомлень в порядку ст.23 ЗУ „Про прокуратуру від 24.10.18р. за № 05/1-3287вих18, від 24.10.18р. за №05/1-3288вих18, якими прокурор повідомив ОМР та Управління ДАБК ОМР про підготовку позовної заяви до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі ОМР, Управляння ДАБК ОМР до спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО., КП „Реєстраційна служба Одеської області про скасування рішень державного реєстратора, не є належним обґрунтуванням прокурором обставин, доведення допустимими доказами неналежного здійснення позивачами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а відповідно до чого і правомірності звернення до суду із даним позовом.

Таким чином, у суду наявні підстави для відмови в задоволенні заявлених Заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОМР та Управління ДАБК ОМР позовних вимог.

Даних висновків суд дійшов з врахуванням численної судової практики, зокрема викладеної у постанові КГС ВС від 20.09.18р. у справі № 924/1237/17.

Також, суд відмовив у задоволенні позову Заступника прокурора Одеської області з врахуванням висновків, викладених ВС у постанові від 24.07.2018р. у справі №916/3255/17, в якій відзначено про те, що, якщо суд першої інстанції, встановивши вже на стадії розгляду справи по суті, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу має здійснити розгляд справи по суті, а судові витрати, повязані з розглядом справи, розподілити за результатами такого розгляду відповідно до ст.129 ГПК України.

Стосовно позиції прокурора щодо наявності порушення спірними правовідносинами інтересів позивачів, з врахуванням встановлення звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави за умови недоведеності та необґрунтованості не здійснення або неналежним чином здійснення захисту ОМР та Управлінням ДАБК ОМР таких інтересів, судом не надається правова оцінка наявності порушених прав позивачів та проведених державним реєстратором спірних реєстрацій.

Щодо тверджень відповідача про підвідомчість даного спору адміністративному суду слід відмітити те, що з врахуванням судової практики, викладеної у постановах ВСУ від 17.02.15р. у справі № 21-551а14, від 24.02.15 р. у справі № 21-34а15, від 16.12.14 р. у справі № 21-544а14, від 09.12.14 р. у справі № 21-308а14, від 11.11.14р. у справі № 21-493а14, висновках Великої Палати ВС, викладених у постановах від 14.03.18р. у справі №396/2550/17, від 27.02.2019р. у справі №806/1400/17, від 13.02.2019р. у справі №815/3865/17 позовні заяви щодо скасування державної реєстрації підлягають розгляду саме господарським судом за правилами ГПК України.

Зокрема, в зазначеній постанові Великої Палати ВС від 14.03.18 р. у справі №396/2550/17 відзначено, що аналіз фактичних обставин справ, дає підстави Великій Палаті ВС вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про зміну форми власності спірного приміщення з колективної на приватну та передачу цього приміщення до статутного капіталу іншої юридичної особи, а також одержання свідоцтва про право власності на це приміщення.(...) Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.2 ст.2 КАСУ у згаданій редакції).(...) У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розвязані питання, повязані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Статтею 17 ЗУ „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, в рішеннях ЄСПЛ у справі „Серявін та інші проти України, справі „Руїз Горіха проти Іспанії Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі „Трофимчук проти України).

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України за умови відмови судом в задоволенні заявлених прокурором позовних вимог з відповідачів на користь платника не підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір в сумі 3524 грн.

Керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю Заступнику прокурора Одеської області в задоволенні позову в інтересах держави в особі ОМР, Управляння ДАБК ОМР до спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО., КП „Реєстраційна служба Одеської області про скасування рішень державного реєстратора.

2. Витрати, понесені прокурором по сплаті судового збору за подання до суду позову Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі ОМР, Управляння ДАБК ОМР до спільного Українсько-Німецького підприємства „ТА.МА.КА.SО., КП „Реєстраційна служба Одеської області про скасування рішень державного реєстратора покладаються на платника.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 березня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук