РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019Справа №910/12651/16

За позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця"
до відповідачів1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест"
прозобов'язання вчинити дії та про визнання договорів недійсними

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники сторін:

від позивачаОніщук О.В., довіреність №5539 від 31.10.2018;
від відповідача-1не з'явились;
від відповідача-2Дешевий О.А., ордер серії КС №347687 від 25.01.2019;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" про зобов'язання звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/12651/16 та призначено справу до розгляду на 01.08.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 розгляд справи відкладено на 07.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 залучено до участі у справі у якості іншого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" та відкладено розгляд справи на 21.09.2016.

20.09.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій останній просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м. Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2; визнати недійсними укладені між відповідачами договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509 та договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці (згідно державного акта серії НОМЕР_1 від 28.12.2012) площею 8,3085 га з цільовим призначенням: будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер НОМЕР_2, фактично розташовуються об'єкти самочинного будівництва, які входять до складу цілісного майнового рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А), Печерський район, м.Київ, в тому числі належна відповідачу-2 будівля тенісного корту загальною площею 1300,8 кв.м, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", як власника зазначених об'єктів, звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м. Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" договорів, а саме: договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511, то позивач зазначив про те, що як встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.06.2016 в справі №759/6307/13-ц Товариство з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008", як відчужувач за спірними правочинами, не було власником нежитлової будівлі загальною площею 1211,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а отже означені договори укладені між відповідачами без наявності відповідного права з боку відповідача-1, що відповідно є підставою для визнання цих правочинів недійсними, відповідно до вимог ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Уточнена позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" була розцінена судом як заява про зміну предмету позову і прийнята до розгляду.

21.09.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на те, що нежитлова будівля загальною площею 1211,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" так як і земельна ділянка, на якій цей об'єкт розташований.

Також 21.09.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив та зауважив, зокрема, про те, що 04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем був укладений договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509 та договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511, відповідно до умов яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" набуло у власність нежитлову будівлю, загальною площею 1211,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А. Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8925006 від 04.09.2013 та №8931057 від 04.09.2013.

Після проведеної реконструкції за відповідачем-2 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1300,8 кв.м, який розташований за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно з індексним номером 45640471 від 15.10.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45640864 від 15.10.2015.

При цьому щодо спірної земельної ділянки відповідач-2 зазначив про те, що земельна ділянка, на який розміщений об'єкт нерухомого майна, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" не перетинає меж земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2, які знаходяться у постійному користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця".

У судовому засіданні 21.09.2016 оголошено перерву до 06.10.2016.

03.10.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору з додатковим обґрунтуванням порушення відповідачами прав та інтересів Акціонерного товариства "Українська залізниця".

04.10.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшов відзив на позов з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" проти заявлених позовних вимог заперечило.

05.10.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшов відзив на позов з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" проти заявлених позовних вимог заперечило, зазначивши, зокрема, про те, що договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509 та договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511 ніяким чином не порушують права позивача, а крім того останнім не вказано, яким саме нормам чинного законодавства України не відповідають оспорювані правочини.

06.10.2016 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшли письмові пояснення по суті спору.

06.10.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких останній проти тверджень, наведених відповідачами у відзивах на позов, заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 відкладено розгляд справи №910/12651/16 на 26.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 у справі №910/12651/16 призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська, 6), а на вирішення експертів поставлено питання: чи дійсно нежитлова будівля загальною площею 1300,8 кв.м за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" знаходиться (перетинає межі) земельної ділянки площею 8,3085 га, розташованої на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), яка знаходиться у користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 провадження у справі №910/12651/16 зупинено.

27.10.2016 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 поновлено провадження у справі №910/12651/16, погоджено строк проведення судової експертизи, що може перевищувати більше трьох місяців, зобов'язано сторін: забезпечити прибуття експерта із експертної установи на місцевість для обстеження об'єкту дослідження (нежитлової будівлі за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, 07 квітня 2017 року, безперешкодний доступ до об'єкту дослідження, належні умови праці та присутність сторін по справі; в двотижневий строк надати координати поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га, системи геодезичних координат SC63, в повному об'ємі із семизначних цифр до коми, або місцевої системи координат, в повному об'ємі із п'ятизначних: цифр до коми, в електронному вигляді (файли формату .іn4 або XML), погоджено залучення інженерів-геодезистів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, з якими у КНДІСЕ укладені відповідні трудові угоди, для проведення топографо-геодезичних робіт та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" здійснити попередню оплату вартості судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 провадження у справі №910/12651/16 зупинено.

13.04.2017 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення №1358/17-41 від 10.04.2017, в якому Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив про неможливість проведення експертизи через незадоволення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та незабезпечення прибуття судового експерта з експертної установи на місцевість для обстеження об'єкту дослідження.

Матеріали справи №910/12651/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням №05-23/1405 від 13.04.2017 керівника апарату Господарського суду міста Києва призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, в результаті якого справу №910/12651/16 передано для подальшого розгляду судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 суддею Смирновою Ю.М. прийнято справу №910/12651/16 до свого провадження; поновлено провадження у справі №910/12651/16; розгляд справи призначено на 11.05.2017.

10.05.2017 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" надійшло клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

11.05.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2017 відкладено розгляд справи №910/12651/16 на 24.05.2017.

23.05.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі з приводу призначення у розглядуваній справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 призначено у справі №910/12651/16 судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м.Київ-680, вул.Смоленська, 6); на вирішення експертів поставлено питання: чи дійсно нежитлова будівля загальною площею 1300,8 кв.м за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, знаходиться (перетинає межі) на земельній ділянці площею 8,3085 га, розташованій на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва, з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м. Києві (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) та чи знаходяться фактично (або перетинають) об'єкти, що входять до складу цілісного майнового комплексу рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, Печерський район, м.Київ, схема якого відображена на абрисі меж земельної ділянки ТОВ "Вентурє Інвест", на земельній ділянці площею 8,3085 га, розташованій на залізничній дільниці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва, з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер НОМЕР_2, якщо так, то які саме об'єкти; зобов'язано відповідача-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" здійснити попередню оплату експертизи, відповідно до виставленого експертною установою рахунку, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 провадження у справі №910/12651/16 зупинено.

13.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи №10869/17-41 від 02.10.2017 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та матеріали справи №910/12651/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 судом поновлено провадження у справі №910/12651/16, розгляд якої призначено на 09.11.2017.

09.11.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням висновку судової експертизи.

Крім того 09.11.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням висновку судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 відкладено розгляд справи на 22.11.2017; викликано в судове засідання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз М.А.Шишова та Ю.Ф.Бікуса (03057, м.Київ, вул.Смоленська, 6) для надання пояснення стосовно висновку №10869/17-41 від 02.10.2017, складеного за наслідками проведення по справі №910/12651/16 судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017 відкладено розгляд справи на 29.11.2017; зобов'язано відповідача-1 надати суду письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновку земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 відкладено розгляд справи на 14.12.2017; зобов'язано відповідача-1 надати суду письмові пояснення по суті спору з урахуванням висновку земельно-технічної експертизи; зобов'язано відповідача-2 надати суду письмові пояснення стосовно відображення в бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" об'єктів, розташованих за адресою: м.Київ, Набережно-Печерська дорога, 12-А.

14.12.2017 через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 призначено у справі №910/12651/16 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м.Київ-680, вул.Смоленська, 6); на вирішення експертизи поставлене питання: які об'єкти рухомого і нерухомого майна знаходяться на території, площею 0,0432 га, яка згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10869/17-41 від 02.10.2017 накладається на межі земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2; зобов'язано позивача здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого експертною установою рахунку, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 провадження у справі №910/12651/16 зупинено.

24.05.2018 матеріали справи №910/12651/16 повернулись до Господарського суду міста Києва без виконання експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 поновлено провадження у справі №910/12651/16; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання на 20.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.07.2018.

27.06.2017 через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло клопотання про призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 призначено у справі №910/12651/16 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ-680, вул.Смоленська, 6); на вирішення експертизи поставлено питання: які об'єкти рухомого і нерухомого майна знаходяться на території, площею 0,0432 га, яка згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10869/17-41 від 02.10.2017 накладається на межі земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2; зобов'язано позивача - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого експертною установою рахунку, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи; зупинено провадження у справі №910/12651/16 на час проведення судової експертизи.

27.12.2018 матеріали справи №910/12651/16 повернулись до Господарського суду міста Києва з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 поновлено провадження у справі №910/12651/16; призначено підготовче засідання у справі на 31.01.2019; запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо висновку експерта.

31.01.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням висновку судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2019.

В судовому засіданні 20.02.2019 оголошено перерву до 11.03.2019. Відповідачу-1 направлено повідомлення про судове засідання 11.03.2019 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.2019 заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 11.03.2019 проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач-1 у судові засідання представників не направив, про причини їх неявки суд не повідомив. Про проведення судових засідань відповідач-1 був повідомлений належним чином.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали суду у справі №910/12651/16 були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-1, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01001, м.Київ, вул.Михайлівська, будинок 24 А.

Однак, конверти з ухвалами Господарського суду міста Києва були повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштових повідомленнях відмітки "за закінченням строку зберігання" свідчить про відмову відповідача-1 отримати копію судового рішення за адресою свого місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу ухвал суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 в справі №911/1163/17.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач-1 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду міста Києва в справі №910/12651/16 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

В судовому засіданні 11.03.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як слідує з державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №382691 від 28.12.2012, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02-9-00153, на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №302/5114 Державному територіально-галузевому об'єднанню "Південно-Західна залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця") надано у постійне користування земельну ділянку площею 9,1981 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві (з підходами). На зворотньому боці даного акту міститься план меж земельних ділянок площею 0,8896 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 8,3085 га з кадастровим номером НОМЕР_2, які надані в постійне користування позивачу.

Як зазначив позивач у позовній заяві, заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 в справі №759/6307/13-ц було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" до ОСОБА_8, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1211,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, в задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовлено.

04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця ? частку нежитлової будівлі, розташовану за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а покупець приймає ? частку нежитлової будівлі і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Загальна площа нежитлової будівлі, 1/2 частка якої відчужується, становить 1211,3 кв.м (п.1.1), документом, що підтверджує право приватної власності продавця на відчужувану ним частку нежитлової будівлі є рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 (ун.№759/6307/13-ц, пр.2/759/3575/13) та ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 31.07.2013 (пр.2/759/3575/13, ун.№759/6307/13-ц), зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 2190665, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8266047, виданим Криловою Г.А., державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві 21.08.2013 (п.1.2), згідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності на придбану ? частку нежитлової будівлі підлягає державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору виникає у покупця відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України з дня такої реєстрації (п.4.1).

Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8925006 від 04.09.2013.

Також 04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця ? частку нежитлової будівлі, розташовану за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а покупець приймає ? частку нежитлової будівлі і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Загальна площа нежитлової будівлі, 1/2 частка якої відчужується, становить 1211,3 кв.м (п.1.1), документом, що підтверджує право приватної власності продавця на відчужувану ним частку нежитлової будівлі є рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 (ун.№759/6307/13-ц, пр.№2/759/3575/13) та ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 31.07.2013 (пр.№2/759/3575/13, ун.№759/6307/13-ц), зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 2190665, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8266047, виданим Криловою Г.А., державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві 21.08.2013 (п.1.2), згідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності на придбану ? частку нежитлової будівлі підлягає державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору виникає у покупця відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України з дня такої реєстрації (п.4.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8931057 від 04.09.2013 право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест".

Декларацією про готовність об'єкта "Реконструкція приміщень критих тенісних кортів, за адресою: м.Київ, Печерський район, Набережно-Печерська дорога, 12-А" до експлуатації, затвердженою Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві 31.08.2015 визначено, що об'єкт, загальною площею 1300,8 кв.м, є закінченим будівництвом, готовим до експлуатації.

Після проведеної реконструкції за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1300,8 кв.м, який розташований за адресою: м.Київ, Набережно-Печерська дорога, 12-А, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно з індексним номером 45640471 від 15.10.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45640864 від 15.10.2015.

22.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звернулось до Київської міської ради з клопотанням №К-25962 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди терміном на 20 років, код земельної ділянки: 90:110:042, місце розташування (адреса): Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А) в Печерському районі м.Києва, орієнтовний розмір 0,5441 кв.м з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування цілісного майнового комплексу рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд).

09.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звернулось до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з повідомленням за вих.№1-02/16/1 від 27.01.2016 в порядку, визначеному ст.123 Земельного кодексу України.

10.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звернулось до Київської міської ради з повідомленням за вих.№1-02/16/1 від 27.01.2016 в порядку, визначеному ст.123 Земельного кодексу України.

Листом за вих.№ від 21.03.2016 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" про те, що відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, що запроектована до відведення, будівля критого тенісного корту, власником якої є відповідач-2 не перетинає межі земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_2, які надані в постійне користування позивачу.

Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у м.Києві за вих.№19-26-7777.2-427/35-16 від 23.03.2016 на запит відповідача-2 повідомлено, що земельна ділянка, площею 0,5300 га за адресою: м.Київ, дорога Набережно-Печерська у Печерському районі м.Києва є землями, не наданими у власність або постійне користування в межах населених пунктів.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.06.2016 в справі №759/6307/13-ц заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 в справі №759/6307/13-ц скасовано, в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" до ОСОБА_8 про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності - відмовлено. У вказаному рішенні, колегія суддів зазначила про те, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" не є власником нежитлової будівлі загальною площею 1211,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, не є власником чи володільцем земельної ділянки, на якій знаходиться вказана нежитлова будівля, а тому немає і правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" на вказане нерухоме майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016 рішення Апеляційного суду міста Києва від 03.06.2016 залишено без змін.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці (згідно державного акта серії НОМЕР_1 від 28.12.2012) площею 8,3085 га з цільовим призначенням: будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер НОМЕР_2, фактично розташовуються об'єкти самочинного будівництва, які входять до складу цілісного майнового рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А), Печерський район міста Києва, в тому числі належна відповідачу-2 будівля тенісного корту загальною площею 1300,8 кв.м, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", як власника зазначених об'єктів, звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м. Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" договорів, а саме: договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511, то позивач зазначив про те, що як встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.06.2016 в справі №759/6307/13-ц Товариство з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008", як відчужувач за спірними правочинами, не було власником нежитлової будівлі загальною площею 1211,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а отже означені договори укладені між відповідачами без наявності відповідного права з боку відповідача-1, що відповідно є підставою для визнання цих правочинів недійсними, відповідно до вимог ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач-1 зауважив, що нежитлова будівля загальною площею 1211,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" так як і земельна ділянка, на якій цей об'єкт розташований.

Відповідач-2 у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, зокрема, про те, що 04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем був укладений договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509 та договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511, відповідно до умов яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" набуло у власність нежитлову будівлю, загальною площею 1211,3 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А. Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8925006 від 04.09.2013 та №8931057 від 04.09.2013.

Після проведеної реконструкції за відповідачем-2 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1300,8 кв.м, який розташований за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська (Набережно-Печерська дорога), 12-А, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно з індексним номером 45640471 від 15.10.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45640864 від 15.10.2015.

Щодо спірної земельної ділянки відповідач-2 зазначив про те, що земельна ділянка, на який розміщений об'єкт нерухомого майна, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" не перетинає меж земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2, які знаходяться у постійному користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог про визнання недійсними укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" договорів, а саме: договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511, відповідач-2 стверджував, що оскаржувані правочини ніяким чином не порушують права позивача, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожний учасник судового процесу повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, остання, відповідно до ст.9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Як вже вказувалось судом, з державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №382691 від 28.12.2012, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02-9-00153 вбачається, що на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №302/5114 Державному територіально-галузевому об'єднанню "Південно-Західна залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця") надано у постійне користування земельну ділянку площею 9,1981 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві (з підходами). На зворотньому боці даного акту міститься план меж земельних ділянок площею 0,8896 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 8,3085 га з кадастровим номером НОМЕР_2, які надані в постійне користування позивачу.

За змістом ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває, зокрема, публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" підприємства залізничного транспорту загального користування - залізниці та державні підприємства, що належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Як вбачається з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Акціонерного товариства "Українська залізниця" є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, тобто позивач, в силу положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Земельного кодексу України є підприємством, що належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Кабінету Міністрів України та може набувати право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності без втановлення строку.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 Земельного кодексу України).

Отже, оскільки державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №382691 від 28.12.2012 був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02-9-00153, у позивача відповідно виникло право постійного користування земельними ділянками площею 0,8896 га з кадастровим номером НОМЕР_4 та площею 8,3085 га з кадастровим номером НОМЕР_2 у визначених згідно з планом межах.

При цьому за твердженнями позивача, на належній йому на праві постійного користування земельній ділянці (згідно державного акта серії НОМЕР_1 від 28.12.2012) площею 8,3085 га з цільовим призначенням: будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер НОМЕР_2, фактично розташовуються об'єкти самочинного будівництва, які входять до складу цілісного майнового рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А), Печерський район міста Києва, в тому числі належна відповідачу-2 будівля тенісного корту загальною площею 1300,8 кв.м.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України .

Частиною 3 ст.152 Земельного кодексу України визначено перелік способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки (визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів).

Предметом позовних вимог у даній справі позивачем, зокрема, визначено зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", як власника самочинного будівництва, яке входить до складу цілісного майнового рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А), Печерський район міста Києва, в тому числі належна відповідачу-2 будівля тенісного корту загальною площею 1300,8 кв.м, звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м. Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Представлені сторонами до матеріалів справи документи мають суттєві невідповідності, а відповідачами факт того, що земельна ділянка, на який розміщений об'єкт нерухомого майна, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" перетинає межі земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2, які знаходяться у постійному користуванні Акціонерного товариства "Українська залізниця" заперечується.

У відзиві на позовну заяву та поданих суду письмових поясненнях відповідач-2 стверджує, що належний йому на праві власності об'єкт нерухомості - нежитлова будівля загальною площею 1300,8 кв.м за адресою: м.Київ, Набережно-Печерська дорога, будинок 12-А, розташована на земельній ділянці, яка не знаходиться та не перетинає межі земельної ділянки, наданої позивачу у постійне користування.

Відповідно до ст.41 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Для правильного вирішення спору по суті, з метою з'ясування питань щодо того, чи знаходяться (або перетинають) об'єкти цілісного майнового рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська), 12-А Печерський район, м.Київ (в тому числі нежитлова будівля загальною площею 1300,8 кв.м), на земельній ділянці площею 8,3085 га, розташованій на залізничній дільниці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва, кадастровий номер НОМЕР_2, за клопотанням відповідача-2, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/12651/16 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставити такі питання:

- чи дійсно нежитлова будівля загальною площею 1300,8 кв.м за адресою: м.Київ, Набережно-Печерська дорога, 12-А, знаходиться (перетинає межі) на земельній ділянці площею 8,3085 га, розташованій на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва, з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2)?

- чи знаходяться фактично (або перетинають) об'єкти, що входять до складу цілісного майнового комплексу рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд) за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська, 12-А), Печерський район, м.Київ, схема якого відображена на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", на земельній ділянці площею 8,3085 га, розташованій на залізничній дільниці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва, з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер :90:110:0028? Якщо так, то які саме об'єкти?

В наданому суду висновку експертів №10869/17-41 від 02.10.2017, складеному за результатами проведення земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017, судові експерти визначили, що об'єкти, які розташовані на території за адресою: Набережно-Печерська дорога, 12-А, Печерський район м.Київ та відображені на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", в тому числі берегоукріплювальна стінка, розташовані поза межами земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га. При цьому, експерти вказали, що зазначена територія частково накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га, і площа накладення становить 0,0432 га.

Відтак, оскільки в рамках даної справи позивачем заявлено, зокрема, вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звільнити спірну земельну ділянку та привести її до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, враховуючи результати проведення земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2017, суд дійшов висновку, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, які саме об'єкти рухомого і нерухомого майна знаходяться на території, площею 0,0432 га, яка накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

У відповідності до ст.99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі №910/12651/16, за клопотанням позивача, було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з ч.1 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За змістом висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №18867/18-41 від 20.12.2018, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2018, за результатами проведеного внатурі (на місцевості) візуального та інструментального обстеження встановлено, що станом на 29.11.2018 територія площею 0,0432 га, в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, з південної сторони огороджена металевим парканом, замощена бруківкою, в межах вказаної території проходить система водовідведення та розташований модульний пост охорони.

Підстав для відхилення висновків Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10869/17-41 від 02.10.2017 та №18867/18-41 від 20.12.2018 судом не встановлено.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, належними та допустимими доказами у справі підтверджується, що позивачу належить право постійного користування земельною ділянкою площею 8,3085 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на яку частково накладається територія на якій розміщені об'єкти за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська), 12-А, Печерський район м.Київ та які відображені на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", і площа накладення становить 0,0432 га.

За приписами ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Зміст правомочностей з володіння і користування земельною ділянкою як складових права постійного користування, полягає у можливості фізичного доступу користувача до земельної ділянки, можливості використання земельної ділянки для своїх потреб (з урахуванням її цільового призначення). Зміст прав та обов'язків землекористувачів викладено також у ст.ст.95, 96 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що позивач, як землекористувач звернувся до суду у даній справі з позовними вимогами на захист свого порушеного права користування земельною ділянкою, площею 8,3085 га, кадастровий номер НОМЕР_2, наданою йому у постійне користування у 2012 році, яка, за твердженням Акціонерного товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", зайнята відповідачем під розміщення об'єктів самочинного будівництва.

Вказані твердження позивача частково спростовуються висновками Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10869/17-41 від 02.10.2017 та №18867/18-41 від 20.12.2018, які містяться у даній справі.

Означеними висновками Київського науково-дослідного інституту судових експертиз підтверджено, що об'єкти, які розташовані на території за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська), 12-А, Печерський район м.Київ та відображені на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", в тому числі берегоукріплювальна стінка, розташовані поза межами земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га. При цьому, експерти вказали, що зазначена територія частково накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га, площа накладення становить 0,0432 га, з південної сторони вказана територія огороджена металевим парканом, замощена бруківкою, в межах вказаної території проходить система водовідведення та розташований модульний пост охорони.

За нормами ст.116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

В даному випадку доказів припинення позивачем у відповідності до чинного законодавства України (ст.ст.141, 142 Земельного кодексу України) права постійного користування частиною земельної ділянки площею 0,0432 га, в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, або її вилучення в судовому порядку у матеріали справи не містять, а сторонами суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, яка її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо (п.3.1 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Твердження відповідача-2 про те, що земельна ділянка, яка запланована до відведення останньому, не закріплена за ним на відповідному правовому титулі, а відтак позивачем не доведено, що порушення його прав сталося саме з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" судом відхиляється з огляду на наступне.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що об'єкти, які розташовані на території за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська), 12-А, Печерський район м.Київ, площею 0,0432 га (в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка надана в постійне користування позивачу), відображені на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", територія площею 0,0432 га з південної сторони огороджена металевим парканом, замощена бруківкою, в межах вказаної території проходить система водовідведення та розташований модульний пост охорони.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 звертався до Київської міської ради з клопотанням №К-25962 від 22.12.2015 про надання дозволу на розробку документації з землеустрою щодо одержання земельної ділянки орієнтовного розміру 0,5441 га в оренду строком на 20 років з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування цілісного майнового комплексу рекреаційно-оздоровчого центру, берегоукріплення (гідротехнічних споруд). При цьому до вказаного клопотання відповідачем-2 були долучені документи, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, які підтверджують, що металевий паркан, бруківка, система водовідведення та модульний пост охорони розміщені на території, яка надана позивачу в постійне користування, саме відповідачем-2 у справі, за яким згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно з індексним номером 45640471 від 15.10.2015 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45640864 від 15.10.2015 зареєстровано право власності на об'єкт нерухомого майна загальною площею 1300,8 кв.м, який розташований за адресою: м.Київ, Набережно-Печерська дорога, 12-А.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-2 використовує земельну ділянку площею 0,0432 га (в межах земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка надана в постійне користування позивачу) без відповідних правових підстав, внаслідок чого порушене право позивача підлягає судовому захисту відповідно до вимог чинного законодавства України, а заявлені позовні вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням шляхом знесення самочинного будівництва, земельну ділянку площею 8,3085 га, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м. Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 підлягають задоволенню частково шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення самочинного будівництва земельну ділянку площею 0,0432 га, в межах земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві.

Щодо позовних вимог про визнання недійсними укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" договорів, а саме: договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511, суд зазначає наступне.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (за приписами ст.16 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 відзначається, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договорів недійсними повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Як вже зазначалось судом, 04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2509, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця ? частку нежитлової будівлі, розташовану за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а покупець приймає ? частку нежитлової будівлі і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Загальна площа нежитлової будівлі, 1/2 частка якої відчужується, становить 1211,3 кв.м (п.1.1), документом, що підтверджує право приватної власності продавця на відчужувану ним частку нежитлової будівлі є рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 (ун.№759/6307/13-ц, пр.2/759/3575/13) та ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 31.07.2013 (пр.2/759/3575/13, ун.№759/6307/13-ц), зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 2190665, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8266047, виданим Криловою Г.А., державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві 21.08.2013 (п.1.2), згідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності на придбану ? частку нежитлової будівлі підлягає державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору виникає у покупця відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України з дня такої реєстрації (п.4.1).

Право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8925006 від 04.09.2013.

Також 04.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №2511, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця ? частку нежитлової будівлі, розташовану за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, а покупець приймає ? частку нежитлової будівлі і зобов'язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Загальна площа нежитлової будівлі, 1/2 частка якої відчужується, становить 1211,3 кв.м (п.1.1), документом, що підтверджує право приватної власності продавця на відчужувану ним частку нежитлової будівлі є рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.07.2013 (ун.№759/6307/13-ц, пр.№2/759/3575/13) та ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 31.07.2013 (пр.№2/759/3575/13, ун.№759/6307/13-ц), зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 2190665, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8266047, виданим Криловою Г.А., державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві 21.08.2013 (п.1.2), згідно ст.182 Цивільного кодексу України право власності на придбану ? частку нежитлової будівлі підлягає державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно, що є предметом цього договору виникає у покупця відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України з дня такої реєстрації (п.4.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8931057 від 04.09.2013 право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест".

Згідно висновків Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, об'єкти, які розташовані на території за адресою: Набережно-Печерська дорога (вул.Набережно-Печерська), 12-А, Печерський район м.Київа та відображені на абрисі меж земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест", в тому числі берегоукріплювальна стінка, розташовані поза межами земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га. При цьому, експерти вказали, що зазначена територія частково накладається на межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,3085 га, площа накладення становить 0,0432 га, з південної сторони вказана територія огороджена металевим парканом, замощена бруківкою, в межах вказаної території проходить система водовідведення та розташований модульний пост охорони, а отже, за висновками суду, відчужена згідно оспорюваних правочинів нежитлова будівля, розташована за адресою: м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 12-А, площею 1211,3 кв.м (площею 1300,8 кв.м після реконструкції) розташована поза межами земельної ділянки, наданої в користування позивачу, внасілідок чого оспорювані правочини не порушують права позивача.

Як вже вказувалось судом, відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.20 Господарського кодексу України.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Виходячи із змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про визнання недійсними укладених між відповідачами договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки оспорювані правочини ніяким чином не порушують права позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними укладених між відповідачами договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2509 та договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 04.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №2511.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 та п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір та витрати позивача та відповідача-2 на проведення судових експертиз у справі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України підлягає не доплачений останнім судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання договору недійсним у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" (01133, м.Київ, вул.Щорса, будинок 32 Г, офіс 262, ідентифікаційний код 35481908) звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, шляхом знесення самочинного будівництва земельну ділянку площею 0,0432 га, в межах земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану на залізничній ділянці Київ-Московський-Дарниця у Печерському районі м.Києва з цільовим призначенням будівництво залізнично-автомобільного мостового переходу через р.Дніпро у м.Києві.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентурє Інвест" (01133, м.Київ, вул.Щорса, будинок 32 Г, офіс 262, ідентифікаційний код 35481908) на користь Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ідентифікаційний код 40075815) судовий збір у розмірі 17003 (сімнадцять тисяч три) грн 17 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22.03.2019

Суддя Ю.М.Смирнова