ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1079/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Бабенецька А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз",

01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1,

в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз",

вул. Культури, буд.20-А,м.Харків,61001

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-77"

присілок Центр, с. Соколівка, Косівський район,

Івано-Франківська область,78650

поштова адреса:76000, м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 201 а

про стягнення штрафних санкцій в сумі 7 038 480 грн 41 к.

за участю:

від відповідача: ОСОБА_1, адвокат, довіреність б/н від 20.12.2018

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, довіреність б/н від 14.01.2019

від позивача: ОСОБА_3 - адвокат, довіреність №1-638 від 27.02.2019

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" подало позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" про стягнення штрафних санкцій за договором в сумі 7 038 480, 41 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 15.01.2019 року. В судовому засіданні 15.01.2019 року оголошено перерву у розгляді справи до 29.01.2019 року. В судовому засіданні 29.01.2019 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 08.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 26.02.2019 року. В судовому засіданні 26.02.2019 року судом оголошено перерву у розгляд справи до 14.03.2019 року. В судовому засіданні 14.03.2019 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 19.03.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти позову заперечили.

Позиція позивача.

У своїх вимогах позивач вказує на те, що відповідачем в повному обсязі не виконані роботи з ремонту МГ "ШДО-2" (Дніпрорпетровськ-Кривий Ріг), Ду 1000 Ру 55 на дільницях км 100,08 - км 101,42; км 101,81 - км 102,2; км 102,7 - км 103,7 довжиною 2 741 м. з частковою зміною труби (до 1120 м) та заміною ізоляційного покриття в межах обслуговування Криворізького ЛВУМГ (Роботи, пов'язані з об'єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об'єктів цивільного будівництва) у визначені умовами договору № від 01.02.2018 про виконання робіт строки загальною вартістю 44 674 800 грн.

Позивач вказав, що у зв'язку з порушенням господарського зобов'язання відповідач має нести відповідальність та сплатити позивачу за умовами договору неустойку у вигляді пені в сумі 3 919 635, 73 грн та штрафу в сумі 3 118 844, 68 грн.

У своїх вимогах позивач посилається на ст. 11, 15-16, 509, 530, 549, 622, 610-612, 626, 629 Цивільного кодексу України та ст. 20, 173, 174, 193, 216, 230 Господарського кодексу України.

17.01.2019 року позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№909/19), відповідно до якого вказав таке: 1) відповідно до ч.2 ст. 218 ГК України - обставинами непереборної сили не вважаються порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів; 2) висновок Харківської торгово-промислової палати від 25.07.2018 року №240/1/163.01-6 зазначає лише про істотну зміну обставин за договором, що може бути підставою для розірвання цього договору; 3) посилання відповідача на відсутність продукції (товарів) на ринку, істотну зміну обставин, не надання йому позивачем обладнання та матеріалів не можна визнати винятковими обставинами та виправданням причин порушення договірних зобов'язань перед позивачем, оскільки є звичайними ризиками в господарській діяльності відповідача як суб'єкта господарювання.

01.02.2019 року позивач подав до суду заперечення на клопотання про зменшення розміру неустойки (вх.№1782/19), де вказав таке: 1) при вирішенні питання щодо зменшення розміру неустойки суд має враховувати інтереси обох сторін; 2) приймаючи участь у закупівлі та надаючи свою пропозицію відповідач зазначив про наявність в нього всього необхідного для належного виконання договору; 3) листами щодо зміни строків договору відповідач визнає вимоги про сплату неустойки за порушене зобов'язання в частині строків виконання робіт. На підставі викладеного позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки.

Позиція відповідача.

02.01.2019 року до суду поступив відзив на позовну заяву (вх.№39/19), відповідно до якого відповідав вказує, що не виконав умови договору внаслідок відсутності на ринку України необхідної продукції. За словами відповідача, в період проведення закупівлі, укладання та виконання договору відбулась істотна зміна обставин, яка суттєво вплинула на виконання ТОВ "ПМК-77" зобов'язань щодо виконання робіт та яку ТОВ "ПМК-77" не могло передбачити при прийнятті рішення про участь у закупівлях та укладенні договорів.

Відповідач вказав, що про істотну зміну обставин, що впливають на виконання договору ТОВ "ПМК-77" було неодноразово письмово повідомлено філію УМГ "Харківтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" та надіслано пропозиції про розірвання договорів на підставі ч.1 ст. 652 ЦК України.

Також відповідач вказав, що вина ТОВ "ПМК-77" у порушенні зобов'язань по договорах, враховуючи висновки Харківської торгово-промислової палати, - відсутня.

За словами відповідача, замовник, знаючи про відсутність трубної продукції в Україні, нехтуючи п.5.5, п.6.2.3, п.6.2.4 договорів не сприяв підрядникові у виконанні договорів та не надав матеріалів, не обхідних для виконання робіт.

З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на позовну заяву (вх.№1220/19) відповідач вказав: 1) кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання; 2) особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання; 3) для покладення на боржника цивільно-правової відповідальності у виді неустойки необхідною є наявність таких умов як протиправна поведінка та вина боржника; 4) відповідачем було вжито всіх заходів для належного виконання зобов'язання.

22.01.2019 року відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру неустойки (вх.№1221/19) на підставі ст. 233 ГК України, обґрунтовуючи його таким: 1) у ТОВ "ПМК-77" відсутні відомості, що невиконання зобов'язань за договорами Акціонерному товариству "Укртрансгаз" були завдані збитки; 2) розмір нарахованих відповідачу пені та штрафу є вкрай великим та не співмірним із наслідками невиконання відповідачем умов договору; 3) відповідачем було вжито усіх належних заходів до виконання договору, зважаючи на об'єктивні причини неможливості виконання зобов'язань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі головного інженера філії УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ" (позивач по справі/замовник по договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" (відповідач по справі/підрядник по договору) було укладено договір про закупівлю робіт № від 01.02.2018 року (а.с.11).

Відповідно до п.1.1. договору підрядник зобов'язується виконати ремонт МГ "ШДО-2" (Дніпропетровськ-Кривий Ріг), Ду 1000 Ру 55 на дільницях км 100, 08 - км 101, 42; км 101, 81 - км 102,2; км 102,7 - км 103,7 довжиною 2 741 м з частковою заміною труби (до 1120 м) та заміною ізоляційного покриття в межах обслуговування Криворізького ЛВУМГ (Роботи, пов'язані з об'єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об'єктів цивільного будівництва), а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Склад та обсяги робіт, які підлягають закупівлі за даним договором, визначаються договірною ціною та кошторисом (додаток №1), технічні та якісні характеристики предмету закупівлі (додатко№3), які є невід'ємною частиною договору (п.1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору встановлено, що зміст і строки виконання робіт визначаються календарним планом (додаток №2), що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1. договору підрядник повинен виконати замовнику передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає встановленим умовам ВБН, ДСТУЮ ГБН, ОНТП та СНиП.

Пунктом 5.1. передбачено, що строк виконання робіт: з дати укладення договору - до 15.10.2018 року. Місце виконання робіт: МГ ШДО-2: початок ділянки в районі підключення газопроводу - відводу до ГРС с. Новопетрівка, Новоюлівської сільської ради Днапропетровської області, ділянка проходить по Софіївському районі Дніпропетровської області, підпорядковується Криворізькому ЛВУМГ (п.5.2. договору).

Відповідно до п.5.4. договору - підготовчі роботи, придбання обладнання та матеріалів, необхідних для виконання умов договору про закупівлю, здійснюється підрядником та входить у вартість робіт.

Підрядник зобов'язаний виконати всі роботи в повному обсязі у строки, встановлені цим договором (п.6.3.1. договору).

Відповідно до п.7.1. договору - у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

За порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах без погодження із замовником, що вказані в даному договорі, підрядник виплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення надання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п.7.2. договору).

Додатком №1 до договору встановлена договірна ціна, яка є динамічною (а.с.15). Відповідно до локального кошторису вказано найменування робіт і витрати (а.с.16-22). Календарним планом, що є додатком №2 до договору, встановлено найменування робіт та кількість місяців на виконання таких робіт (а.с.23).

Додатком №3 до договору встановлено технічні вимоги і якісні характеристики предмета закупівлі (технічне завдання) (а.с.24-33).

Додатковою угодою №1 до договору викладено в новій редакції п.3.1. договору - ціна договору становить 44 674 800 грн, в т.ч. ПДВ - 7 445 800 грн, викладено в новій редакції додаток №1 - "Договірна ціна та кошторис" (а.с.360.

Відповідно до поданого суду розрахунку пені та штрафу - сума пені, нарахованої позивач становить 3 919 635Ю 73 грн, штрафу - 3 118844, 68 грн (а.с.52).

Претензією №59 відповідачу висловлено вимогу сплатити пеню та штраф за порушення зобов'язань за договором в сумі 3 584 107, 20 грн (а.с.53).

Запереченням на претензію вих.№157 від 19.10.2018 року відповідач просить розглянути питання щодо розірвання договору (а.с.54).

Відповідно до висновку про обставини, що унеможливлюють виконання зобов'язань за договором про закупівлю робіт від 26.07.2018 року №240/1/63.01-6 - для ТОВ "ПМК-77" відбулась істотна зміна обставин за договором про закупівлю робіт від 01.02.2018 року №, що може бути підставою для розірвання цього договору (а.с.78-80).

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення пені в розмірі 3 919 635, 73 грн та штрафу в сумі 3 118 844, 68 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до платіжного доручення №2587 від 21.12.2018 року відповідачем - ТОВ "ПМК-77" сплачено на рахунок Харківтрансгаз філії УМГ АТ "Укртрансгаз" 3 584 107, 20 грн, нарахованих за договором № від 01.02.2018 року, з яких: 1 107 382, 77 грн - пеня, 2 476 724, 43 грн - штраф.

Таким чином, є всі підстави вважати, що предмет спору в частині стягнення суми в розмірі 3 584 107, 20 грн, з яких: 1 107 382, 77 грн - пеня, 2 476 724, 43 грн - штраф - припинив своє існування, внаслідок сплати відповідачем вказаної суми відповідно до платіжного доручення №2587 від 21.12.2018 року. В судовому засіданні представник позивача такі обставини підтвердив.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення суми в розмірі 3 584 107, 20 грн, з яких: 1 107 382, 77 грн - пеня, 2 476 724, 43 грн - штраф.

Щодо решти вимог необхідно вказати таке.

Між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі головного інженера філії УМГ "ХАРКІВТРАНСГАЗ" (позивач по справі/замовник по договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" (відповідач по справі/підрядник по договору) було укладено договір про закупівлю робіт № від 01.02.2018 року, відповідно до п.1.1. якого підрядник зобов'язується виконати ремонт МГ "ШДО-2" (Дніпропетровськ-Кривий Ріг), Ду 1000 Ру 55 на дільницях км 100, 08 - км 101, 42; км 101, 81 - км 102,2; км 102,7 - км 103,7 довжиною 2 741 м з частковою заміною труби (до 1120 м) та заміною ізоляційного покриття в межах обслуговування Криворізького ЛВУМГ (Роботи, пов'язані з об'єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об'єктів цивільного будівництва), а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 5.6. договору сторони передбачили, що роботи повинні виконуватись відповідно до узгодженого підрядником і замовником календарного плану (додаток №2 до договору), що є невід'ємною частиною договору.

Як вбачається з календарного плану, який є додатком №2 до договору і є його невід'ємною частиною, сторонами погоджено такий строк виконання робіт: розроблення та узгодження з замовником проекту виконаних робіт та операційно-технологічної карти - до 31.03.2018 року; отримання дозвільних документів на початок робіт - до 31.03.2018 року; перебазування техніки на тимчасовий майданчик - до 31.03.2018 року; зведення тимчасових будівель і споруд для зберігання матеріалів і техніки, тимчасових доріг і переїздів через діючі комунікації - до 31.03.2018 року; розбивка траси трубопроводу - до 31.03.2018 року; зняття родючого шару - до 31.08.2018 року; розкриття трубопроводу - до 31.08.2018 року; розробка траншеї вручну - до 31.08.2018 року; очистка від старої ізоляції трубопроводу механізованим способом - до 31.08.2018 року; нанесення нового ізоляційного покриття - до 31.08.2018 року; контроль якості зварних з'єднань - до 30.09.2018 року; зворотна засипка трубопроводу - до 30.09.2018 року; зворотна рекультивація - до 31.10.2018 року.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах без погодження із замовником, що вказані в даному договорі, підрядник виплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення надання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

В спірному випадку, при розгляді матеріалів справи судом встановлено, що відповідач в порушення термінів, передбачених додатком №2 до договору (календарний план) не приступив до виконання робіт, що вказує на невиконання відповідачем зобов'язань по договору, а саме п.5.1, яким встановлено строки виконання робіт, наслідком чого є застосування до відповідача заходів відповідальності, передбачених п.7.2. договору. Враховуючи наведені обставини - в наявності підстави для стягнення штрафу та пені за договором № від 01.02.2018 року.

Щодо розміру заявлених до стягнення штрафу та пені, суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до поданого суду розрахунку сума неустойки за договором від 01.02.2018 року № складає 7 038 480, 41 грн. При дослідженні вказаного розрахунку в судовому засіданні, судом встановлено, що вимога позивача в частині 1 660, 50 грн пені та 645, 75 грн штрафу що стосується п.5 розрахунку - розбивка траси трубопроводу - не підтверджена матеріалами справи, що визнано представником позивача в судовому засіданні. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення 1 660, 50 грн пені та 645, 75 грн штрафу визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Щодо заперечень відповідача, необхідно вказати таке.

Заперечення відповідача про те, що: 1) невиконання зобов'язання по договору мало місце у зв'язку з відсутністю на ринку сталевих електрозварник прямошовних труб з зовнішнім діаметром 1000 - 0120 мм, які необхідно було використовувати для проведення робіт по договору; 2) у невиконанні зобов'язання по договору відсутня вина відповідача; 3) була наявна непереборна сила, що спричинила невиконання відповідачем умов договору; 4) наявні підстави для зменшення неустойки - не приймаються судом до уваги з огляду на такі норми законодавства.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналогічно статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

В спірному випадку, відповідачем не доведено перед судом наявність обставин непереборної сили, а відтак суд не знайшов підстав для звільнення відповідача від відповідальності, яка передбачена укладеним між сторонами договором. Також відповідачем не доведено відсутність його вини у невиконанні зобов'язань за договором, при цьому суд виходить з того, що в силу ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, не звільняється від відповідальності за порушення такого зобов'язання у разі відсутності на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання.

Щодо заперечень відповідача, які стосуються наявності прострочення кредитора, то такі заперечення визнаються судом необґрунтованими, оскільки за наявності такого прострочення кредитора цей факт не впливає на вирішення спору по тій причині, що в спірному випадку порушення відповідачем умов договору сталося внаслідок відсутності у відповідача необхідних для виконання договору матеріалів.

Таким чином, аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву визнаються судом необґрунтованими та такими, що не спростовують доводи позивача.

Посилання відповідача про його намагання розірвати договір з позивачем визнаються судом необґрунтованими з огляду на те, що такі твердження відповідача не мають відношення до предмету спору та не спростовують доводів позивача про неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань по договору.

Щодо твердження відповідача про зменшення розміру неустойки, слід вказати таке.

Суд має право зменшити розмір неустойки лише у виняткових випадках, за наявності певних обставин. Такі обставини передбачено частиною 1 ст. 233 ГК України, відповідно до якої - у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В спірному випадку відповідачем не доведено, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Також судом взято до уваги те, що відповідач не приступав до виконання робіт. Крім того, відповідачем не доведено перед судом, що його майновий стан є таким, що давав би суду підстави зменшити розмір неустойки.

За таких обставин, заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки відхиляється судом.

Суд, з врахуванням ст. 42, 218 ГК України, ст. 617 ЦК України та ст.ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", дослідивши подані докази, а саме: договір про закупівлю робіт № від 01.02.2018 року з додатками, додаткову угоду №1 договору від 04.06.2018 року, розрахунок пені та штрафу за договором № від 01.02.2018 року, претензію №59 від 05.10.2018 року, заперечення на претензію вих.№157 від 19.10.2018 року, висновок Харківської торгово-промислової палати №240/1/63.01-6 від 25.07.2018, лист від 24.07.2018, лист вих.№58 від 16.04.2018, пропозицію про розірвання договору вих.№160 від 25.10.2018 року, - визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши подані докази і на підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про те, що вимоги позивача слід задоволити частково.

Частиною 4 ст.231 ГПК України встановлено, що при закритті провадження у справі суд вирішує питання щодо повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене та те, що суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення суми в розмірі 3 584 107, 20 грн, з яких: 1 107 382, 77 грн - пеня, 2 476 724, 43 грн - штраф - в наявності підстави для повернення позивачу судового збору в розмірі 50%, що становить 26 880, 80 грн.

Щодо судового збору в частині задоволених позовних вимог - суд вважає за правильне судовий збір покласти на відповідача на підставі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 530, 549, 611, 617, 846 Цивільного кодексу України, ст. 42, 216, 218, 230, 233 Господарського кодексу України, ст. 86, 129, 231, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" /01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, / в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" /61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, / до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" /78650, Івано-Франківська область, Косівський район, с. Соколівка, присілок Центр, / про стягнення штрафних санкцій за договором в розмірі 7 038 480, 41 грн - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК-77" /78650, Івано-Франківська область, Косівський район, с. Соколівка, присілок Центр, / на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" /01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, / в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" /61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, / 2 810 592, 46 грн (два мільйони вісімсот десять тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні 46 к.) пені, 641 474, 50 грн (шістсот сорок одна тисяча чотириста сімдесят чотири гривні 50 к.) штрафу та судовий збір в розмірі 78 696, 40 грн (сімдесят вісім тисяч шістсот дев'яносто шість гривень 40 к.).

Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1660, 50 грн пені та 645, 75 грн штрафу - відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення 3 584 107, 20 грн, з яких: 1 107 382, 77 грн пені та 2 476 724, 43 грн штрафу - закрити.

Повернути Управлінню магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" /61001, м. Харків, вул. Культури, 20-А, / з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 26 880, 80 грн (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят гривень 80 к.), сплачений відповідно до платіжного доручення №39261 від 04.12.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів до Західного апеляційного господарського суду (м. Львів).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.03.2019

Суддя Фрич М. М.