ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа№ 910/7398/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Гурський М.Р.;

відповідача: Жменяк Ю.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (повне рішення складено 12.12.2018)

у справі №910/7398/18 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КиївХіллс Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45"

про стягнення 1 231 707,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КиївХіллс Україна" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45" (далі за текстом - відповідач) грошових коштів у загальній сумі 1 231 707,28 грн., з яких: 540 129,78 грн. - основний борг за договором надання послуг № 07/02/2017 від 07.02.2017, 83 816,18 грн. - пеня, 540 129,78 грн. - штраф, 53 469,54 грн. - інфляційні втрати, 14 162,00 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач знайшов потенційного орендаря у особі Компанії "Plumtech Systems Inc.", з яким відповідачем в подальшому укладено договір №45/2 від 09.02.2017 про надання в оренду двох приміщень загальною площею 1 601,3 кв. м. Відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу винагороду, що складає 20 695,50 доларів США, виходячи з розміру встановленої орендної плати у названому договорі, але незважаючи на неодноразові звернення позивача із вимогою розрахуватися, відповідач відмовляється виконувати свої зобов'язання по виплаті винагороди, що й зумовило звернення позивача за захистом своїх прав до суду.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначаючи про нікчемність угоди з позивачем. За твердженням відповідача, за умовами договору управління майном від 30.10.2009, укладеного між відповідачем та власниками будинку (фізичними особами) за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 45-А, відповідач має право здійснювати дії щодо переданого йому в управління майна з письмової згоди власників будинку. Жоден договір оренди не укладався без письмової згоди власників будинку. Однак у відповідача відсутній оригінал договору з позивачем, про який йде мова у позові. Окрім того, при укладенні з відповідачем договору позивач мав перевірити повноваження відповідача на укладення договору оренди щодо нерухомого майна, а тому він мав знати про вимогу щодо наявності обов'язкової письмової нотаріально засвідченої згоди власників будинку на укладення договору оренди, у т.ч. з орендарем Компанією "Plumtech Systems Inc.". За розрахунками відповідача, навіть якщо і здійснювати нарахування винагороди позивачу, то її розмір буде значно менший від того, що просить стягнути позивач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/7398/18 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 540 129,78 грн. основного боргу, 70 468,44 грн. пені, 540 129,78 грн. штрафу, 53 469,54 грн. інфляційних втрат, 14 162,00 грн. 3% річних, 18 275,39 грн. витрат по сплаті судового збору, 51 436,49 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині в позові відмовлено.

Вказане рішення суду мотивовано тим, що оскільки позивач знайшов відповідачу орендаря і загальна площа орендованих Компанією "Plumtech Systems Inc." нежитлових офісних приміщень склала більше 1000 кв. м., згідно з умовами п.4.1.1 укладеного між сторонами договору, відповідач зобов'язаний виплатити позивачу винагороду у розмірі 20 695,50 доларів США, що становить 12,5% від середньої річної орендної плати в 165 564,00 доларів США (13.797,00 доларів США х 12 місяців). При цьому суму, яка перевищує 20 695,50 доларів США, відповідач отримав від Компанії "Plumtech Systems Inc." ще 26.06.2017, а тому він мав сплатити позивачу його винагороду протягом трьох днів, тобто до 29.06.2017 включно. Однак відповідна сплата здійснена не була, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 540 129,78 грн. (20 695,50 доларів США за курсом НБУ на 30.06.2017).

Суд не погодився із здійсненим позивачем розрахунком пені, зазначивши про те, що позивачем невірно визначено період прострочення, і за розрахунком суду з відповідача підлягає сплаті 70 468,44 грн. пені. Водночас судом визнано арифметично правильними розрахунки позивача з інфляційних втрат, 3% річних та штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/7398/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного по суті заявлених вимог рішення. Зокрема, позивач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- сторонами не погоджувалися умови договору про надання послуг №07/02/2017 від 07.02.2017, в тому числі щодо предмета договору, ціни, штрафних санкцій та пені, тощо, у зв'язку з чим вказаний договір не може вважатися укладеним і у відповідача відсутні підстави для сплати основного боргу та решти нарахованих санкцій;

- наявність лише одної підписаної сторінки договору не відповідає вимогам щодо достовірності та достатності доказів;

- позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме позивач знайшов орендаря приміщень відповідача (Компанія "Plumtech Systems Inc.") та доказів на підтвердження проведення переговорів з таким орендарем;

- в п.5.5 договору №07/02/2017 від 07.02.2017 передбачено складання та підписання сторонами Акту наданих послуг, але останній сторонами не підписувався, відповідачу не направлявся, що також свідчить як про не укладення договору між сторонами, так і про те, що цей договір не виконувався;

- позивачем не було зареєстровано податкову накладу за фактом надання послуг відповідачу;

- з урахуванням п.4.1.1 договору №07/02/2017 від 07.02.2017, у разі його виконання сума винагороди становила би 6 805,13 доларів США (12,5% від отриманої суми оренди), а не 540 129,70 грн., як зазначає позивач;

- одночасне стягнення штрафу та пені є порушенням ст. 61 Конституції України, оскільки відповідача двічі притягують до відповідальності за одне й теж саме порушення;

- з огляду на відсутність у відповідача підтверджуючих документів щодо надання позивачем послуг за спірним договором, відсутність умислу відповідача на невиконання договірних зобов'язань та збитків позивача, а також надмірно високий розмір штрафу, відповідач вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України або ч.3 ст. 219 ГК України та зменшення або звільнення відповідача від сплати заявлених до стягнення санкцій.

Позивач у відзиві та додаткових поясненнях заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначаючи про те, що місцевим господарським судом було повно та всебічно з'ясовано всі обставини, які стосуються суті спору. Натомість відповідачем не надано обґрунтування та доказів на спростування викладеного в позові та встановленого оскаржуваним судовим рішенням. Окрім того, позивачем подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 28 000,00 грн., понесених під час розгляду справи у Північному апеляційному господарському суді.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з урахуванням доповнень до неї, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/7398/18 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути змінено, виходячи з наступного.

07.02.2017 між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, укладено договір про надання послуг №07/02/2017 (далі - Договір), за умовами якого (п.п.1.1, 2.4, 8.1) замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати від імені та за рахунок замовника дії щодо пошуку потенційних орендарів та/або покупців нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 45-А. Після проведення показу приміщень, представники замовника або виконавця підписують акт реєстрації клієнта (додаток № 1 до даного договору), який буде доказом того, що даний клієнт був зареєстрований за виконавцем. При цьому для виконання умов даного пункту сторони дійшли згоди, що представником замовника в даному випадку є будь-який працівник замовника, який приймав участь при проведенні показу приміщень. Договір вступає в силу з дня підписання його сторонами та діє до 31.12.2017.

На виконання умов Договору позивач знайшов потенційного орендаря в особі Компанії "Plumtech Systems Inc." і 07.02.2017 за участю представників позивача (Толочко А.В.), відповідача (директор Приліпко О.В.) та Компанії "Plumtech Systems Inc." (директор - Емілія Лужва, Леонід Лехт та Оксана Нестеренко), проведено огляд офісних приміщень, розташованих у м. Києві по вул. Нижньоюрківській, 45-А, про що вищевказаними представниками складено та підписано акт реєстрації потенційних орендарів/покупців від 07.02.2017 за формою, визначеною у додатку № 1 до Договору.

Результатом наданих позивачем послуг стало укладення між відповідачем, як орендодавцем, та Компанією "Plumtech Systems Inc.", як орендарем, договору оренди №45/2 від 09.02.2017, за умовами якого Компанією "Plumtech Systems Inc." орендувались 2 приміщення, а саме:

- нежитлове приміщення загальною площею 500 кв. м., яке є частиною будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Нижньоюрківська, 45-А у Подільському районі м. Києва, та розташоване на 2 поверсі нежитлової будівлі (далі - приміщення №1), згідно фрагменту плану поверху будівлі (додаток №1 до договору оренди). Строк передачі приміщення №1 орендарю - 01.04.2017;

- нежитлове приміщення загальною площею 960 кв. м., яке є частиною будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Нижньоюрківська, 45-А у Подільському районі м. Києва та розташоване на 1 поверсі нежитлової будівлі (далі - приміщення №2), згідно фрагменту плану поверху будівлі (додаток №2 до договору оренди). Строк передачі приміщення №2 орендарю - 01.06.2017.

24.03.2017 відповідач повідомив про неможливість передати Компанії "Plumtech Systems Inc." орендовані приміщення по акту приймання-передачі, оскільки вказані приміщення ще не звільненні попереднім орендарем, у зв'язку з чим 04.04.2017 між відповідачем та Компанією "Plumtech Systems Inc." укладено додаткову угоду №1 до договору оренди № 45/2 від 09.02.2017, згідно з якою строк передачі приміщення №1 перенесено на 01.05.2017, а приміщення № 2 - на 11.06.2017. Окрім того, в п.2 додаткової угоди відповідач підтвердив отримання повної суми гарантійного платежу у розмірі 18 250,00 доларів США.

У зв'язку із неможливістю передати орендовані приміщення, 12.05.2017 між відповідачем та Компанією "Plumtech Systems Inc." укладено додаткову угоду №2 до договору оренди №45/2 від 09.02.2017, згідно з якою (п.п.1-4): строк передачі приміщення №1 було перенесено на 15.05.2017; продовжено строк дії Договору на один місяць, у зв'язку з чим строк оренди закінчується 31.03.2020; змінено розмір об'єкту оренди (приміщення №2) та ціну оренди, а саме: по приміщенню №1 з 15.05.2017 до 14.06.2017 - 1 долар США за повний місяць користування; з 15.06.2017 до 28.02.2020 - 3467,00 доларів США; з 01.07.2017 по 31.03.2020 - 6 500,00 доларів США; по приміщенню №2 з 11.06.2017 до 10.07.2017 - 1 долар США за повний місяць користування; з 11.07.2017 до 31.07.2017 - 4 943,00 доларів США; з 01.08.2017 по 31.03.2020 - 7 297,00 доларів США.

Відповідно до п.5 додаткової угоди №2 від 12.05.2017, у зв'язку зі зменшенням розміру орендованих приміщень та зменшенням розміру встановленої орендної плати за один повний календарний місяць оренди приміщень, гарантійний платіж, перерахований орендарем відповідачу у розмірі 18 250,00 доларів США, зменшується до суми 13 797,00 доларів США, а різниця у розмірі 4 453,00 доларів США зараховується орендодавцем в рахунок оплати орендної плати за травень і липень 2017 року.

Згідно з п.п.5.1.1 п.5.1 вартість користування (оренди) приміщенням № 1 становить:

- з 15.05.2017 по 30.06.2017 - 3 468,00 доларів США і не підлягає перерахуванню орендодавцю, а повністю зараховується орендодавцем, як належно сплачені орендарем шляхом зарахування із перерахованого орендарем гарантійного платежу. Таким чином, сума попередньо сплаченого орендарем гарантійного платежу відповідно зменшується до 14 782,00 доларів США;

- з 01.07.2017 по 31.07.2017 - 6 500,00 доларів США, з яких 985,00 доларів США зараховується орендодавцем як належно сплачені орендарем шляхом зарахування із перерахованого орендарем гарантійного платежу. Таким чином, сума гарантійного платежу зменшується до суми 13 797,00 доларів США.

Відповідно до п.п.5.1.2, 5.1.3 п.5.1 додаткової угоди №2 від 12.05.2017 вартість користування (оренди) приміщенням №2 з 11.06.2017 до 31.07.2017 становить 4 944,00 доларів США, а починаючи з серпня 2017 року і до моменту припинення дії цього договору оплата за користування (оренду) об'єктом оренди (приміщенням) становить 13 797,00 доларів США.

З наведено вище вбачається, що загальна площа орендованих Компанією "Plumtech Systems Inc." у відповідача нежитлових офісних приміщень склала 1061,3 кв. м., тобто більше 1000 кв. м.

В п.4.1.1 Договору передбачено, що у разі підписання замовником (відповідачем) або його афілійованою компанією (особою) договору оренди, в тому числі попереднього, з клієнтом або його афілійованою компанією (особою) зареєстрованим за виконавцем протягом дії даного договору, а також протягом 12-ти місяців з дати його завершення, на площі більше 1000 кв. м. замовник зобов'язаний виплатити виконавцю (позивачу) винагороду в розмірі 12,5% від суми середньої річної орендної плати з ПДВ, включаючи плату за оренду паркувальних місць і операційні витрати, але без урахування оренди/ремонтних канікул та інших вільних від орендної плати періодів, зазначених в кожному договорі оренди.

При здійсненні розрахунку винагороди місцевий господарський суд виходив з того, що на виконання умов договору оренди №45/2 від 09.02.2017 та додаткових угод до нього Компанією "Plumtech Systems Inc." були здійснені наступні платежі на користь відповідача:

- 26.06.2017 - 3 468,00 доларів США, оплата оренди за приміщення №1 за період з 15.05.2017 по 30.06.2017;

- липень 2017 року - 6 500,00 доларів США, оплата оренди за приміщення №2 за період з 11.06.2017 по 31.07.2017;

- серпень 2017 року - 13 797,00 доларів США, оплата оренди за приміщення №1 та №2 за серпень 2017 року.

Місцевий господарський суд у своєму рішенні зазначив про те, що додатковою угодою №2 від 12.05.2017 до договору оренди №45/2 від 09.02.2017 відповідач та Компанія "Plumtech Systems Inc." остаточно встановили середньомісячну орендну плату за орендовані нежитлові офісні приміщення №1 та №2 у розмірі 13 797,00 доларів США на місяць або 165 564,00 доларів США на рік (13 797,00 доларів США х 12 місяців), у зв'язку з чим за умовами п.4.1.1 Договору відповідач повинен був виплатити позивачу винагороду у сумі 20 695,50 доларів США, що становить 12,5% від середньої річної орендної плати у розмірі 165 564,00 доларів США (13 797,00 доларів США х 12 місяців).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно з п.4.1.1 Договору винагорода позивачу має обраховуватися у відсотковому значенні від суми середньої річної орендної плати з ПДВ, тобто з урахуванням середнього розміру орендної плати за календарний рік використання майна орендарем, але без урахування оренди/ремонтних канікул та інших вільних від орендної плати періодів, зазначених в кожному договорі оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами додаткової угоди №2 від 12.05.2017 до договору оренди № 45/2 від 09.02.2017 передбачався строк дії договору до 31.03.2020. Проте 25.09.2017 між відповідачем та Компанією "Plumtech Systems Inc." укладено додаткову угоду до договору оренди №45/2 від 09.02.2017, в якій вирішено припинити з 31.10.2017 за взаємною згодою сторін дію договору оренди №45/2 від 09.02.2017.

31.10.2017 складено і підписано Акт прийому-передачі (повернення) нежилого приміщення №1 та приміщення №2 об'єкта оренди (Додаток №8 до договору оренди №45/2 від 09.02.2017).

З наведеного слідує, що Компанія "Plumtech Systems Inc." користувалася об'єктом оренди за договором №45/2 від 09.02.2017 менше року, а саме у період з 15.05.2017 по 31.10.2017.

Однак при здійсненні розрахунку розміру винагороди позивача, місцевим господарським судом не було враховано дострокового розірвання договору оренди №45/2 від 09.02.2017, а також наявність ремонтних канікул та інших вільних від орендної плати періодів, які не підлягали врахуванню під час визначення розміру винагороди за умовами п.4.1.1 Договору, про що зазначав відповідач у запереченнях проти позову.

Окрім того, при визначенні винагороди позивача, місцевим господарським судом прийнято за основу розрахунку середньо річної орендної плати розмір орендних платежів, встановлених з серпня 2017 року, тоді як Компанія "Plumtech Systems Inc." здійснювала оплатне користування об'єктом оренди з 15.05.2017.

В додатковій угоді №2 від 12.05.2017 до договору оренди № 45/2 від 09.02.2017 остаточно визначено розмір орендних платежів, починаючи з 15.05.2017 і до припинення дії вказаного договору.

Тобто, починаючи з 12.05.2017 відповідач міг здійснити розрахунок винагороди позивача, врахувавши розмір орендної плати за 2017 рік, оскільки до визначення розміру орендної плати за договором оренди №45/2 від 09.02.2017, за наявності лише гарантійного платежу, неможливо встановити суму річної орендної плати, яка є основною для розрахунку розміру винагороди позивача.

За розрахунком колегії суддів, з урахуванням умов п.4.1.1 укладеного між сторонами Договору та додаткової угоди №2 від 12.05.2017 до договору оренди №45/2 від 09.02.2017, а також розміру орендних платежів за період з 15.05.2017 до 31.12.2017, позивачу мала бути виплачена винагорода у сумі 10 487,13 доларів США, що становить 12,5% від сукупного розміру орендної плати за вказаний період (3 468,00 доларів США за приміщення №1 з 15.05.2017 по 30.06.2017, 6 500,00 доларів США за приміщення №1 з 01.07.2017 по 31.07.2017, 4 944,00 доларів США за приміщення №2 з 11.06.2017 по 31.07.2017, 68 985,00 доларів США за приміщення №1 та №2 з 01.08.2017 по 31.12.2017).

За умовами п.п.4.4, 4.7, 5.1 Договору винагорода, вказана в п. 4.1.1 договору виплачується замовником виконавцю одним платежем протягом 3-х робочих днів з дня отримання замовником або його афілійованою компанією (особою) будь-якого платежу, який дорівнює або перевищує суму винагороди від зареєстрованого за виконавцем клієнта та/або його афілійованої компанії (особи). Всі розрахунки з виконавцем по даному договору виконуються у національній валюті України - гривні. Обов'язки виконавця, що обумовлюють виплату винагороди, вказаної у п.п.4.1-4.2 договору вважаються виконаними після укладення замовником (відповідачем) або його афілійованою компанією (особою) договору оренди приміщень та надходження на розрахунковий рахунок замовника або його афілійованої компанії (особі) будь-якого платежу, що дорівнює або перевищує суму відповідної винагороди виконавця (позивача) від клієнта та/або його афілійованої компанії (особи).

Виходячи зі змісту додаткової угоди №2 від 12.05.2017, на виконання умов договору оренди №45/2 від 09.02.2017 Компанією "Plumtech Systems Inc." сплачено відповідачу гарантійний платіж у сумі 18 250 доларів США, що перевищує розмір винагороди позивача у сумі 10 487,13 доларів США, визначений судом апеляційної інстанції, виходячи з остаточно погоджених розмірів орендних платежів у додатковій угоді №2 від 12.05.2017 до договору оренди №45/2 від 09.02.2017.

Таким чином, до 16.05.2017 відповідач повинен був перерахувати позивачу винагороду у сумі 10 487,13 доларів США, але відповідна сплата здійснена не була, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 277 614,75 грн. (10 487,13 доларів США за курсом НБУ на 16.05.2017).

В ч.1 ст. 903 ЦК України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 610, 628, 629 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Посилання відповідача на те, що позивач не надавав йому жодних послуг щодо пошуку орендаря офісних приміщень не відповідають встановленим судом обставинам та матеріалам справи, зокрема підписаним відповідачем актом реєстрації потенційних орендарів/покупців від 07.02.2017, укладеному відповідачем договору оренди № 45/2 від 09.02.2017 з додатковими угодами до нього, а також надходженням відповідачу орендної плати.

З огляду на відсутність доказів повного або часткового погашення відповідачем вказаної суми боргу, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 277 614,75 грн. основного боргу за Договором.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п.6.4 Договору за порушення строків виконання зобов'язання відносно виплати виконавцю винагороди за даним договором, замовник зобов'язаний сплатити виконавцю додатково пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки платежу, а у випадку затримки платежу на строк більше 30 днів сплатити виконавцю штраф у розмірі суми належної винагороди.

Визначений сторонами у Договорі розмір пені відповідає вимогам ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". В той же час при здійснені розрахунку пені позивачем не враховано обмеження у періоді нарахування санкцій, передбаченого в ч.6 ст. 232 ГК України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач визначив період прострочення відповідача з 15.11.2017 по 15.05.2018, що є невірним, оскільки в даному випадку прострочення відповідача розпочалося з 16.05.2017.

Оскільки в Договорі не визначено тривалість здійснення нарахування пені, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч.6 ст. 232 ГК України і відповідно позивач мав право здійснити нарахування пені у період з 16.05.2017 по 16.11.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, що помилково було зроблено судом першої інстанції, а тому в даному випадку відповідачу підлягає нарахуванню пеня за період з 15.11.2017 по 16.11.2017 у сумі 410,72 грн. і в цій частині вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню. В решті в задоволенні вимоги про стягнення пені суд відмовляє.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на підставі п.6.4 Договору, то оскільки матеріали справи свідчать, що мало місце прострочення оплати наданих послуг понад 30 днів, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення вказаної вимоги. З урахуванням встановлених колегією суддів обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 277 614,75 грн., тобто у тому ж розмірі, що і сума винагороди, яку мав сплатити відповідач.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи відповідача про те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, а відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує відповідні висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Клопотання відповідача про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій не підлягає задоволенню з огляду на те, що сума пені та штрафу, яка підлягає стягненню за розрахунком суду, є значно меншою від визначеного позивачем розміру санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 53 469,54 грн. інфляційних втрат та 14 162,00 грн. 3% річних, нарахованих за період з 30.06.2017 по 15.05.2018.

Оскільки в процесі перегляду справи підтвердилися доводи позивача щодо прострочення відповідача, нарахування інфляційних втрат та 3% річних є правомірним, але основою для цих нарахувань має бути сума боргу, встановлена судом апеляційної інстанції, тобто 277 614,75 грн. При цьому колегією суддів враховано, що прострочення відповідача розпочалося з 16.05.2017, але суд не може вийти за межі позовних вимог і тому нарахування здійснюється за вказаний позивачем період.

За розрахунком апеляційного господарського суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27 482,20 грн. інфляційних втрат та 7 301,65 грн. 3% річних. В решті вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що Договір з позивачем неукладеним, оскільки сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов, є непереконливими та відхиляються судом у зв'язку з тим, що Договір підписаний сторонами і в ньому за згодою сторін врегульовані істотні для даного виду договору умови, зокрема, предмет, ціна та строк дії.

Щодо доводів відповідача про наявність підписів сторін лише на останній сторінці Договору, то законодавством не передбачено обов'язковість підписання сторонами договору кожної його сторінки.

Відносно посилання відповідача на те, що у нього відсутній оригінал Договору з позивачем, то дана обставина не може свідчити про те, що такий договір не укладався сторонами.

Твердження відповідача про те, що при укладенні з Договору відповідачем позивач мав перевірити його повноваження, а тому мав знати про вимогу обов'язкової письмової нотаріально засвідченої згоди власників будинку на укладення договору оренди, у тому числі з орендарем - Компанією "Plumtech Systems Inc." відхиляються судом, оскільки ризик відсутності повноважень у відповідача на укладення договору оренди несуть сторони цього Договору.

При цьому судом враховано відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б свідчили про оскарження відповідачем укладеного з позивачем Договору чи договору оренди №45/2 від 09.02.2017 у судовому порядку та прийняття з цього приводу відповідного рішення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність підтверджених повноважень адвоката, який представляє інтереси позивача та підписав позовну заяву, спростовуються матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4037/10 від 23.07.2009, договором про надання адвокатом правової допомоги № 1/18 від 25.01.2018 та додатковою угодою до нього, ордером серії КВ № 391351 від 31.01.2018.

Викладене у доповненнях до апеляційної скарги клопотання про визнання обґрунтованим відводу судді Господарського суду міста Києва Сівакової В.В. у даній справі не підлягає задоволенню, оскільки питання про відвід названій судді вже вирішено під час розгляду даної справи місцевим господарським судом.

Відносно твердження відповідача про необхідність з'ясування питання щодо подання чи неподання позивачем податкових декларацій за фактом надання послуг відповідачу, то колегія суддів зазначає, що на запит суду від ГУ ДФС у м. Києві надійшли документи, в яких зазначено про відсутність відомостей щодо виданих та зареєстрованих позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних по взаємовідносинам з відповідачем. Окрім того, суд повідомлено про те, що позивачем у податкових деклараціях з ПДВ за звітні (податкові) періоди 2017 року операції з постачання товарів, послуг, що оподатковуються за основною ставкою на користь відповідача не відображалися. В той же час сам позивач не заперечує проти того, що він не відображав у податковій звітності факт надання послуг відповідачу за укладеним з ним Договором. Також судом враховано, що до предмету доказування у даній справі не відноситься встановлення факту дотримання сторонами податкового законодавства. Відсутність декларацій за господарською операцією не може свідчити про те, що така операція не відбулася. До того ж, в даному випадку в матеріалах справи наявні документи, які свідчать про вчинення дій щодо укладення та виконання Договору надання послуг №07/02/2017 від 07.02.2017.

Відповідачем заперечувався факт укладення договору оренди №45/2 від 09.02.2017, оскільки на час укладення названого договору представник Компанії "Plumtech Systems Inc." був відсутній на території України, на підтвердження чого в додатку доповнень до апеляційної скарги відповідачем надано лист Головного центру обробки спеціальної інформації від 29.11.2018 №0.184-48428/0/15-18-вих з клопотанням про поновлення строку на подання цього листа, як нового доказу, що не надавався місцевому господарському суду, оскільки відповідач отримав названий лист вже після винесення оскаржуваного рішення у даній справі. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №910/7398/18 клопотання відповідача задоволено та поновлено строк на подання додаткових доказів.

В той же час, питання перебування чи відсутності на території України представника Компанії "Plumtech Systems Inc." не змінює встановлених у даній постанові обставин, оскільки наявними у справі матеріалами (додаткові угоди до договору оренди, акти прийому-передачі об'єктів оренди, тощо) підтверджується визнання відповідачем факту укладення договору оренди №45/2 від 09.02.2017 з представником Компанії "Plumtech Systems Inc.".

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених вище. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини справи, внаслідок чого невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні з підстав, які наводилися вище.

Доводи апеляційної скарги частково підтвердилися під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на коригування сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судові витрати за подання позову та надання правової допомоги під час розгляду справи місцевим господарським судом, а також за подання апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відносно заяви позивача про відшкодування вартості витрат на професійну правничу допомогу у сумі 28 000,00 грн., понесених під час розгляду справи у Північному апеляційному господарському суді, колегія зазначає наступне.

Згідно з п. «в» ч.4 ст. 282 ГПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З наведеної норми слідує, що судом розподіляються фактично здійснені судові витрати, а не витрати, які особа планує понести.

Позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу, але в порушення вимог ч.3 ст. 126 ГПК України до заяви не додано доказів здійснення позивачем таких витрат, тоді як відшкодування будь-яких витрат полягає у їх компенсації, а тому ці витрати мають бути фактично понесені.

За наведених обставин, заява позивача є документально не підтвердженою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/7398/18 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КиївХіллс Україна" 277 614 (двісті сімдесят сім тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 75 коп. основного боргу, 410 (чотириста десять) грн. 72 коп. пені, 277 614 (двісті сімдесят сім тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 75 коп. штрафу, 27 482 (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 7 301 (сім тисяч триста одну) грн. 65 коп. - 3% річних, 8 857 (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 21 грн. витрат по сплаті судового збору, 24 928 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять вісім) грн. 80 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в позові відмовити».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КиївХіллс Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Центр 45" 14 427 (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи №910/7398/18 повернути Господарському суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 03.04.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

Т.П. Козир