ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа№ 910/10344/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №3-243000/7033 від 31.10.2018 (вх. №09.1-04.1/1867/18 від 08.11.2018) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018

у справі №910/10344/18 (суддя - Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ірклієнка Юрія Петровича

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача-1: Галдецька Ю.В., довіреність № 344 від 26.12.2018

від відповідача-2: не з'явились

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Позов обґрунтований тим, що відповідач-1 безпідставно вважає погашеними кредиторські вимоги позивача, оскільки заява про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» до реєстру кредиторів банку подана у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо невнесення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» в сумі 72 952,49 доларів США за договором банківського вкладу «Класичний» № 1810 від 26.06.2014.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. ст. 253, 255 ЦК України, ст. ст. 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та встановивши правомірність звернення позивача з відповідною заявою в межах строку встановленого законом, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-1 - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», 31.10.2018 подав апеляційну скаргу №3-243000/7033 від 31.10.2018 (вх. №09.1-04.1/1867/18 від 08.11.2018), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/10344/18 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що при вирішенні спору місцевим господарським судом не було застосовано ч. 1, 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка, на переконання сторони, підлягає застосуванню до даних правовідносин. На думку скаржника, останній день строку для заявлення вимог кредиторів банку припадає на 21.01.2016, а тому подана позивачем 22.01.2016 заява про включення його до реєстру кредиторів банку та задоволення вимог кредитора підлягає залишенню без розгляду. При цьому відповідач-1 посилається на постанову Верховного Суду від у справі № 910/15373/17, в якій зазначено, що останнім днем для прийняття заяв кредиторів Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» є 21.01.2016.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/10344/18 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору. Встановлено скаржнику строк для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

22.11.2018, з урахуванням встановленого строку, скаржник - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» подав до суду клопотання про усунення недоліків, надав докази сплати судового збору у розмірі 5 286,00 грн (платіжне доручення №28014 від 31.10.2018).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 20.09.18 (вх. №09.1-04.1/123/18 від 11.10.2018) Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №910/10344/18. Позивачу та відповідачу-2 встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено строк для подання заяв, клопотань та пояснень. Розгляд справи призначено на 06.02.2019.

20.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач вважає помилковим твердження відповідача-1 про те, що останнім днем строку для прийняття вимог кредиторів банку є 21.01.2016 та зазначає, що позивачем було подано відповідну заяву з урахуванням строку, встановленого ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

17.01.2018 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-2 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 розгляд справи №910/10344/18 відкладено до 13.03.2019.

Представник позивача в судові засідання 06.02.2019 та 13.03.2019 не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень позивачу за кодом 765 (вх. №09.2-04/14990/18) та кодом 423 (вх. №09.2-04/21391/19).

Представник відповідача-2 в судові засідання 06.02.2019 та 13.03.2019 також не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу-2 за кодом 773 (вх. №09.2-04/17431/18) та кодом 440 (вх. №09.2-04/19970/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача-2, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕОЛ-2007», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» (клієнт, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення № 11 Філії «Центральне регіональне управління» (банк, відповідач-1 у справі) було укладено договір банківського вкладу «Класичний» №1810, згідно з умовами якого клієнт надає банку суму грошових коштів, надалі - вклад, у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує клієнту таку суму та проценти, нараховані на неї.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 у справі №910/14126/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» 71 000,00 дол. США суми боргу за вкладом, 1 952,49 дол. США боргу за відсотками та 30 171,44 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Національного банку України №898 від 17.12.2015 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

23.12.2015 в газеті «Голос України» № 242 (6246) відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» опубліковано відомості про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит».

22.01.2016 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» до реєстру кредиторів банку та задоволення вимоги кредитора на суму 72 952,49 доларів США за договором банківського вкладу «Класичний» №1810 від 26.06.2014, які підлягають стягненню з банку на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 по справі №910/14126/15 (а.с. 48).

Місцевим господарським судом встановлено, що вказану заяву відповідач-1 отримав 22.01.2016.

Листом №9-071350/1118 від 28.01.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлено позивача про те, що останнім днем строку подання заяв кредиторів було 21.01.2016, а тому оскільки позивачем було пропущено визначений законодавством строк для подання кредиторської вимоги, то вказана вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» вважається погашеною (а.с. 49).

17.02.2016 позивач повторно звернувся до відповідача-1 із заявою про включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» до реєстру кредиторів банку (а.с. 50-51), та листом від 21.03.2016 відповідач-1 зазначив про неможливість включення Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв'язку із пропуском строку на подання кредиторських вимог (а.с. 52).

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Відомості про ліквідацію банку повинні містити: найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації банку; інформацію про місце та строк прийняття вимог кредиторів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з ч 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

В апеляційній скарзі відповідач-1 стверджує, що позивачем пропущений встановлений 30 денний строк для пред'явлення кредиторських вимог до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит». Скаржник зазначає, що оскільки відповідне оголошення було опубліковано 23.12.2015, то строк прийняття заяв кредиторів закінчився 21.01.2015. Колегія Північного апеляційного господарського суду вважає помилковим обчислення скаржником такого строку, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Саттею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що при обчисленні строку для подання заяв про включення до реєстру кредиторів банку врахування дати опублікування відомостей про ліквідацію банку є помилковим.

Таким чином, колегія Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що останнім днем для подання кредиторами заяв до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» є 22.01.2016, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецшина Україна» подана в межах строку, встановленого ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду у справі №910/8793/17 судом апеляційної інстанції відхиляються з наступних підстав.

Так, у вказаній справі з огляду на звернення позивача із заявою про включення його до реєстру кредиторів лише у березні 2017, питання щодо вірності обчислення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» дати кінцевого строку для подання заяв про задоволення вимог кредиторів не досліджувалось з в контексті приписів ст. 253 ЦК України.

Натомість, у даній справі точне та правильне обчислення 30 денного строку, встановленого ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має вирішальне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, зазначення Верховним Судом дати 21.01.2016 як останнього дня для пред'явлення вимог кредиторів до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» не є правовим висновком, який слід враховувати судам при застосуванні норм права в аналогічних правовідносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Беручи до уваги вищенаведені норми матеріального і процесуального права, судова колегія доходить висновку, що оскільки позивачем в порядку ст. 75 ГПК України спростовано факт визначення в рішенні суду останнього дня для прийняття вимог кредиторів банку саме 21.01.2016, посилання апелянта на преюдиційність вищенаведених обставин вихиляються судовою колегією.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі № 910/10344/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача-1 у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі №910/10344/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 11.10.2018 року у справі №910/10344/18 залишити без змін.

3. Справу №910/10344/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 25.03.2019