ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

м. Черкаси справа № 925/1205/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В. за участю представників: представників: позивача ОСОБА_1 за ордером, відповідача ОСОБА_2 адвокат за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ягуар - ТД" до дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 134054,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач заявив позов, в якому просить суд стягнути з відповідача борг та господарські санкції за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках:

1) за договором поставки від 03.07.2017 № 58:

- 96 681,10 грн. боргу;

- 418,69 грн. пені;

- 12 259,19 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 3 441,24 грн. 3% річних;

2) за договором поставки від 19.01.2017 № 27:

- 9 462,66 грн. боргу;

- 4 358,26 пені;

- 1 414,84 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 358,21 грн. 3% річних;

3) за договором поставки від 01.08.2017 № 71:

- 5000 боргу;

- 516,50 втрат внаслідок інфляції;

- 143,42 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав взяті на себе грошові зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару.

15.03.2019 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивачем не вірно нараховані штрафні санкції по вказаним вище договорам і подав свій котррозрахунок по заявленим вимогам. Відповідач також просив суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені по договору № 27 від 19.01.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позов від 15.03.2019.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2017 сторони уклали договір поставки № 58, відповідно до умов якого Постачальник (позивач) зобов'язався поставити та передати у власність Покупцю (відповідачу) фарбу ПФ-И5 та розчинник (далі - Товар), а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей товар на умовах договору (далі Договір № 58).

04.07.2017 на підставі видаткової накладної РН-0000386 позивачем було здійснено поставку Товару відповідачу, за який відповідач здійснив часткову оплату в сумі 146 338,84 грн. і борг відповідача склав 35 445,46 грн. (в т.ч. ПДВ).

24.10.2017 згідно видаткової накладної РН-0000618 позивач відповідачу здійснив поставку Товару по Договору № 58 на суму 61 235,64 грн. (в т.ч. ПДВ). Товар залишився не оплаченим.

П.4.1 Договору № 58 сторони узгодили, що розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Постачальника вказаний у цьому договорі, протягом 60 календарних днів після отримання товару відповідно до п.5.4 Договору, на підставі отриманого Постачальником рахунку-фактури (рахунку) та виконання Постачальником п.5.6 Договору. При затримці виконання п.5.6 Договору, відлік строку оплати за Товар розпочинається з дати отримання відповідних документів.

П.5.6 Договору передбачено, що Постачальник зобовязаний одночасно з відправленням Товару передати Покупцеві факсом або електронною поштою з подальшим надсиланням оригіналів поштою з описом вкладення копій наступних документів:

- видаткову накладну;

- рахунок-фактуру (рахунок);

- залізничну або товарно-транспортну накладну;

- Сертифікат або паспорт якості або інші документи, підтверджуючі якість Товару відповідно до законодавства.

За умовами п.7.3.4 Постачальник за порушення строку поставки товару за вимогою Покупця зобов'язаний сплатити останньому штраф у розмірі 0,1 % від ціни непоставленої у строк частини Товару за кожний день такого прострочення.

Згідно п.7.3.6 Договору № 58 в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу, за кожен день прострочення.

Відповідно п.7.3.9 нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності Сторони за невиконання грошового зобов'язання за цим Договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

П.7.3.10 сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця.

Відповідач здійснив часткову оплату вартості придбаного товару по видатковій накладній від 04.07.2017 РН-0000386 на суму 146 338,84 грн.

Решта вартості товару по Договору № 58 в сумі 96 681,10 грн. залишилась не оплаченою.

Через неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань по Договору №58 позивачем нараховані господарські санкції: 418,69 грн. пені; 12 259,19 грн. втрат внаслідок інфляції та 3 441,24 грн. 3% річних.

19.01.2017 між сторонами було укладено договір поставки №27, відповідно до умов якого Постачальник (позивач) зобов'язався продати Покупцю (відповідачу) гідроізоляційні, мастильно-паливні, теплоізоляційні, лакофарбові матеріали та розчинники (далі Товар) згідно рахунків, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей товар на умовах договору (далі Договір №27).

П.3.2 Договору визначено, що продукція за Договором поставляється на умовах 100% передплати.

Однак позивачем в період з травня по жовтень 2017 року були здійснені поставки паливно-мастильних матеріалів без отримання попередньої оплати.

Поставки здійснені на підставі видаткових накладних:

- від 13.06.2017 № РН-0000341- 2146,98 грн.;

- від 11.08.2017 № РН-0000473 2186,52 грн.;

- від 31.08.2017 № РН-0000500 1440,00 грн.;

- від 04.09.2017 № РН-0000511 2112,24 грн.;

- від 12.10.2017 № РН-0000594 1576,92 грн.

На час звернення до суду із даним позовом відповідач оплату за придбаний товар не здійснив.

П.8.5 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобовязань сторони несуть рівну відповідальність у вигляді стягнення пені в розмірі 0,1% від вартості Товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Через неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань по вказаному договору позивачем нараховані штрафні санкції: 4 358,26 грн. пені; 1 414,84 грн. втрат внаслідок інфляції та 358,21 грн. 3% річних.

01.08.2017 сторони уклали договір поставки за №71, відповідно до умов якого Постачальник (позивач) зобов'язався поставити та передати у власність Покупцю (відповідачу) запасні частини до дорожньої техніки згідно рахунку, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей товар на умовах договору (далі Договір № 71).

06.12.2017 позивач відповідно видаткової накладної РН-0000711 поставив відповідачу 200 літрів Оливи.

Відповідач оплату за поставлений товар здійснив частково в сумі 2302,24 грн.

На час подання даного позову борг відповідача становив 5000 грн. (в т.ч. ПДВ).

П.2.1. Договору визначено, що розрахунки за договором здійснюються у національній валюті України шляхом оплати на розрахунковий рахунок Постачальника по факту виставленого рахунку-фактури, накладної на товар, не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання товару.

П.7.1 передбачає, що за цим Договором допускається стягнення штрафних санкцій, передбачених чинним законодавством України.

Через неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань по цьому договору позивачем нараховані штрафні санкції: 516,50 грн. втрат внаслідок інфляції та 143,42 грн. 3% річних.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Суд, дослідивши поданий позивачем розрахунок штрафних санкцій по Договору № 58, приходить до наступного.

Позивач, нараховуючи відповідачу штрафні санкції, здійснював розрахунок з дати поставки товару - 04.07.2017 та 24.10.2017.

Згідно п.4.1 Договору № 58 розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Постачальника вказаний у цьому договорі, протягом 60 календарних днів після отримання товару відповідно до п.5.4 Договору, на підставі отриманого Постачальником рахунку-фактури (рахунку) та виконання Постачальником п.5.6 Договору. При затримці виконання п.5.6 Договору, відлік строку оплати за Товар розпочинається з дати отримання відповідних документів.

За приписами ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що період нарахувань перевищує період розрахунку, встановлений законом.

Таким чином, датами початку розрахунку мають бути:

- 04 вересня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000386 від 04.07.2017 (з 04.09.2017: 35445,46 грн. (борг) х 0,001% (ставка пені за договором) :100% х 182 кален.днів = 64,51 грн. пені;

- 24 грудня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000618 від 24.10.2017 (з 24.12.2017: 61235,64 грн. (борг) х 0,001% (ставка пені за договором) :100% х 182 кален.днів = 111,44 грн. пені.

Всього, таким чином, розмір пені по Договору № 58 становить - 175,95 грн.

Також розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Оскільки період прострочення настав з 04.09.2017 та 24.12.2017, то індекс інфляції має розраховуватись з жовтня 2017 року та січня 2018 р.

Таким чином, розрахунок втрат внаслідок інфляції за періоди з 04.09.2017 по 19.11.2018 та з 24.12.2017 по 19.11.2018 становить:

- 04 вересня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000386 від 04.07.2017 (з 04.09.2017: 35445,46 грн. (борг) х 114,563% (індекс інфляції) : 100 = 40607,39 грн.; 40607,39 грн. (інфл.збільш.) 35445,46 грн.(борг) = 5 161,93 грн. втрат внаслідок інфляції;

- 24 грудня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000618 від 24.10.2017 (з 24.12.2017: 61235,64 грн. (борг) х 108,906% (індекс інфляції) : 100 = 66689,20 грн.; 66689,20 грн. (інфл.збільш.) 61235,64 грн.(борг) = 5 453,56 грн. втрат внаслідок інфляції.

Всього розмір втрат внаслідок інфляції по Договору № 58 складає 10 615,49 грн.

Розрахунок 3% річних за періоди з 04.09.2017 по 19.11.2018 та з 24.12.2017 по 19.11.2018 становить:

- 04 вересня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000386 від 04.07.2017 (з 04.09.2017: 35445,46 грн. (борг) х 0,0082% (відсотки за 1 день прострочення) х 444 кален.днів = 1 290,49 грн. 3% річних;

- 24 грудня 2017 р. по видатковій накладній РН-0000618 від 24.10.2017 (з 04.09.2017: 61235,64 грн. (борг) х 0,0082% (відсотки за 1 день прострочення) х 332 кален.днів = 1 667,07 грн. 3% річних

Всього розмір 3% річних по Договору № 58 становить 2 957,56 грн.

Відтак, суд вважає, що розрахунок позивача щодо стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобовязань по Договору № 58 суперечить пунктам 4.1 та 7.3.9 цього Договору і ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, а тому підлягає до часткового задоволення.

Суд, дослідивши поданий позивачем розрахунок штрафних санкцій по Договору № 27, приходить до наступного.

За приписом ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності в частині стягнення пені по Договору №27, суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи викладене, суд враховує те, що позивач звернувся до суду про стягнення пені по Договору № 27 в межах відповідного строку, визначеного чинним законодавством України.

Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня в сумі - 1 307,78 грн., а саме:

з 14.06.2017 по 14.12.2017 276,22 грн.

з 12.08.2017 по 12.02.2018 300,48 грн.

з 01.09.2017 по 01.03.2018 199,67 грн.

з 05.09.2017 по 05.03.2018 294,96 грн.

з 13.10.2017 по 13.04.2018 236,45 грн.

Щодо нарахованих позивачем сум стягнення з відповідача по Договору №27 втрат внаслідок інфляції і 3% річних, суд приходить до таких висновків.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

З огляду на те, що період прострочення настав із: 14.06.2017, 11.08.2017, 31.08.2017, 04.09.2017, 12.10.2017, то індекс інфляції має розраховуватись, починаючи з наступних місяців, у яких були здійснені поставки.

Отже, суд вважає, що за неналежне виконання грошових зобовязань по Договору №27 з відповідача на користь позивача необхідно стягнути втрати внаслідок інфляції в розмірі 1381,73 грн. та 3% річних в сумі 356,58 грн.

Суд, дослідивши умови Договору № 71 та поданий позивачем розрахунок щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій вважає, що відповідно до п.2.1 цього Договору датою початку розрахунку є 21.12.2017, а не 06.12.2017, як вказує позивач.

Тому, за період з 21.12.2017 по 19.11.2018 розмір втрат внаслідок інфляції становить 445,29 грн. (5000 грн. боргу х 108,906 (індекс інфляції) : 100 = 5445,29; 5445,29 5000,00 = 445,29).

Сума 3% річних за період з 21.12.2017 по 19.11.2018 становить 136,94 грн.

Відтак, розрахунок позивача щодо стягнення штрафних санкцій по Договору №71 суперечить пункту 2.1 цього Договору, а тому підлягає до часткового задоволення.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладених договорів поставки №58 від 03.07.2017; №27 від 19.01.2017 та №71 від 01.08.2017. Дані договори виходячи з їх умов, є договорами поставки. Свої зобовязання за цими договорами позивач виконав належним чином та передав відповідачу товар, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими документами.

Частина поставленого позивачем товару відповідачем не оплачена, що підтверджується Актами звірки взаєморозрахунків від 16.01.2019 по вказаним Договорам, які підписані повноважними особами та скріплені печатками підприємств (а.с.74-76).

Таким чином, у відповідача виникли зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару по вказаним Договорам, а саме 111 143,76 грн.

На час розгляду справи доказів оплати вказаної суми відповідач суду не подав.

Крім того, умовами вище зазначених Договорів поставки (№ 58; №27; №71) за порушення терміну оплати вартості товару, відповідачу передбачено нарахування господарських санкцій.

Суд вважає здійснений розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу господарських санкцій по цим Договорам таким, що підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 128 521,05 грн., з яких: 111 143,76 грн. боргу за отриманий товар; 1483,73 грн. пені; 12442,48 грн. втрат внаслідок інфляції та 3451,08 грн. 3% річних за неналежне виконання грошових зобовязань по договорам поставки від 03.07.2017 №58; від 19.01.2017 № 27 та від 01.08.2017 №71.

Також з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст. ст.232, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (, бул.Шевченка, 389, м.Черкаси, 18006) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ягуар - ТД" (; вул.В.Чорновола,267, м.Черкаси, 18036) 128 521,05 грн., з яких: 111 143,76 грн. боргу; 1483,73 грн. пені; 12442,48 грн. втрат внаслідок інфляції; 3451,08 грн. 3 % річних та 1927,81 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.04.2019.

СУДДЯ К.І.Довгань