ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. Справа№ 910/21851/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії

Бурове управління "Укрбудгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018

у справі №910/21851/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі:

1) Головного управління Держгеокадастру в Сумській області

2) Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення шкоди у розмірі 71 180,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області (далі за текстом - прокуратура) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (далі за текстом - позивач-1) та Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області (далі за текстом - позивач-2) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі за текстом - відповідач) 71 180,94 грн. шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем вимог земельного законодавства шляхом зняття поверхневого шару ґрунту без спеціального дозволу на земельній ділянці, яка розміщена на території Кам'янської сільської ради, під час здійснення бурових робіт.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що позивачі не мають права звертатися до суду з вимогою про відшкодування збитків на користь держави або територіальної громади, оскільки перевірка проводилась на земельних ділянках, які належать фізичним особам. До того ж, Акт прийому-передачі технічної рекультивації земель підписаний уповноваженими представниками позивача без зауважень, ґрунтовий покрив земельної ділянки повернутий в первісний стан, а тому позивачами не доведено наявність шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідками цих дій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/21851/17 позов задоволено. Стягнуто з відповідача в дохід бюджету позивача-2 шкоду у розмірі 71 180,94 грн. Окрім того, стягнуто з відповідача на користь прокуратури Сумської області судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що в даному випадку доведено наявність всіх елементів складу правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди. Протиправність дій відповідача щодо зняття поверхневого шару ґрунту без отримання спеціального дозволу всупереч вимогам ст. 168 Земельного кодексу України встановлена в судовому порядку, що має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на відсутність дозволу на зняття поверхневого шару ґрунту на території Кам'янської сільської ради, відповідачем було вчинено адміністративне правопорушення, внаслідок чого завдано шкоду у розмірі 71 180,94 грн. Наявність вини відповідача у вказаних діях не спростовано та за змістом ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України вина презюмується. Розмір шкоди розрахований відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою Постановою Кабінету міністрів України від 25.07.2007 № 963.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/21851/17 та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- судом невірно застосовано ст. ст. 152, 157 Земельного кодексу України, відповідно до яких виключно власник або землекористувач може вимагати відшкодування збитків;

- судом прийнято рішення про права та інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі, що є порушенням норм процесуального права та призвело до неправильного вирішення спору;

- прокурор не наділений повноваженнями представляти інтереси держави та територіальної громади у даній справі, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду відповідно до ст. 226 Господарського процесуального кодексу України;

- розрахунок шкоди не відповідає вимогам законодавства і є незаконним;

- судом не з'ясовано та не доведено обставини щодо завдання шкоди державі;

- прокуратурою не надано доказів наявності порушеного права, за захистом якого він звернувся з даним позовом до суду;

- судом не встановлено наявність обставин, з якими закон пов'язує підстави деліктної відповідальності.

Прокуратура та позивач-1 у відзиві заперечували проти апеляційної скарги, зазначаючи про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано всі обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми законодавства. Натомість відповідачем не спростовано наявність всіх складових правопорушення, з якими законодавство пов'язує настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. З огляду на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює орган місцевого самоврядування, який зобов'язаний захищати їх інтереси. Незалежно від форм власності земельних ділянок, на яких відповідачем було здійснено зняття родючого шару гранту, шкода завдана інтересам держави, оскільки відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/21851/17 та вирішено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Позивачем-1 проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Кам'яне Лебединського району (Акт обстеження земельної ділянки №594-ДК/108О/10/01/-17 від 15.08.2017) та перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства Полтавським відділенням бурових робіт філії БУ "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування" на території Кам'янської сільської ради (Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки №594-ДК/533АП/09/01/-17 від 15.08.2017).

За результатами обстеження та проведеної перевірки встановлено, що на території Кам'янської сільської ради Полтавське відділення бурових робіт філії БУ "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування" проводить розвідувальні роботи з пошуку вуглеводнів. Вказані роботи проводяться на землях сільськогосподарського призначення (рілля), наданих для товарного сільськогосподарського виробництва паях громадян ОСОБА_3 кадастровий номер НОМЕР_1; ОСОБА_2 кадастровий номер НОМЕР_2 Під час проведення перевірки встановлено, що Полтавське відділення бурових робіт філії БУ "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування" провело зняття поверхневого шару ґрунту на земельній ділянці, де проводяться бурові роботи на свердловині №2 Західно-Новотроїцького ГКР Полтавського ВБР. При цьому проект рекультивації даних земель та Дозвіл на зняття поверхневого шару ґрунту відсутній. Для замірів порушених земель залучався ТОВ "Лебединський районний землевпорядний центр". Площа порушених земель, згідно замірів, становить 2,6035 га. Даними діями порушено вимоги ст. 168 Земельного кодексу України.

У зв'язку з виявленими порушеннями, позивачем-1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №594-ДК/0172П/07/01/-17 від 15.08.2017 та винесено припис №594-ДК/205Пр/03/01/-17 від 15.08.2017, яким зобов'язано Полтавське відділення бурових робіт філії БУ "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування" в 30-денний термін вжити заходи щодо усунення порушення земельного законодавства, а саме: провести рекультивацію порушених земель після зняття поверхневого шару ґрунту під свердловиною №2 Західно Новотроїцкого ГРК Полтавсього ВБР.

Постановою про накладення адміністративного стягнення №594-ДК/0-По/08/01/-17 від 15.08.2017 визнано Арабського В.В., який працює заступником директора з виробництва Полтавського відділення бурових робіт філії БУ "Укрбургаз" ПАТ "Укргазвидобування", винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-3 Кодексу про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

На підставі матеріалів проведеної перевірки, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка становить 71 180,94 грн.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги прокуратури, заявлені в інтересах держави в особі позивачів, про стягнення з відповідача до бюджету Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 71 180,94 грн.

Насамперед, колегія суддів вважає за необхідне розглянути питання щодо наявності у прокуратури повноважень звертатися до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів, оскільки відповідачем в апеляційній скарзі заперечуються відповідні повноваження прокуратури.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України "Про прокуратуру", відповідно до ч.ч.3 ст. 23 якого прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Порядок участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, визначений в ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). Згідно з частинами 3-5 названої статті у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

При цьому, слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відтак, тлумачення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

З огляду на викладене можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Тобто, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб'єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У разі вирішення спору по суті, безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України.

В позовній заяві зазначено про те, що пред'являючи позов в інтересах держави в особі позивачів, прокуратура виходить з того, що зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу порушує інтереси держави в частині охорони земель у відповідності до вимог чинного законодавства та ненадходження до місцевого бюджету значних коштів за збитки, заподіяні протиправними діями. Підставою для звернення прокуратури до суду з даним позовом, окрім іншого, є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а саме позивачами, оскільки ними не вжито заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідних коштів.

Доводи прокуратури про те, що позивачами не вжито заходів цивільно-правового характеру шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідних коштів відхиляються судом, оскільки сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з'ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №926/03/18, від 23.09.2018 у справі №924/1237/17.

До позову прокуратурою додано лист від 12.10.2017 №77-6262вих-17 на підтвердження повідомлення позивачів про звернення прокуратури з даним позовом до суду.

Слід зазначити, що названий лист складений менше ніж через два місяці після оформлення позивачем-1 Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки №594-ДК/533АП/09/01/-17 від 15.08.2017 та виявлення порушення земельного законодавства. Окрім того, на дату вказаного листа Окружним адміністративним судом міста Києва вже було відкрито провадження у справі №826/11708/17 за позовом ПАТ «Укргазвидобування» (відповідача у справі №910/21581/17) до Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (позивач-1 у справі №910/21581/17) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування припису (ухвала від 20.09.2017).

Наведене свідчить, що на дату надіслання прокуратурою повідомлення про звернення з даним позовом до суду результати перевірки, проведеної позивачем-1, та припис про вжиття заходів щодо усунення порушень були оскаржені відповідачем у судовому порядку, у зв'язку з чим до вирішення справи в адміністративному суді були відсутні підстави для стягнення завданої шкоди.

Також матеріали справи, окрім повідомлення прокурора на адресу позивачів про звернення до суду від їх імені, не містять будь-яких запитів та копій документів, отриманих від позивачів на запити прокуратури, які б свідчили про наявність підстав для такого представництва прокуратурою в силу бездіяльності позивачів неналежного виконання ними своїх обов'язків.

Натомість саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що хоча порушення земельного законодавства відбулося на території Кам'янської сільської ради (позивача-2), однак з наявних у справі матеріалів вбачається, що земельні ділянки, на яких було допущено порушення, належать на праві власності громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Однак названі особи не були повідомлені про подання позову прокуратурою та не були залучені до участі у справі, тоді як спір стосується відшкодування шкоди, завданої внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу на належних цим особам на праві власності земельних ділянках.

Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність у прокурора законних підстав на звернення з даним позовом до суду в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Сумській області та Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області, що в свою чергу свідчить про прийняття Господарським судом міста Києва рішення від 29.11.2018 у справі №910/21851/17 з порушенням норм матеріального і процесуального права та без належного з'ясування обставин справи, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позов заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області та Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" 71 180,94 грн. шкоди підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.1 ч.1 ст. 226 ГПК України з вищевказаних підстав.

Оскільки відповідач в апеляційній скарзі ставив вимоги про скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про відмову у позові, а колегія суддів дійшла висновку про залишення позову без розгляду, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

У зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, судові витрати за її розгляд підлягають частковому відшкодуванню відповідачу за рахунок прокуратури та позивачів.

Керуючись ст. ст. 129, 226, 269, 270, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбудгаз" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/21851/17 скасувати.

3. Позов заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області та Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" 71 180,94 грн. шкоди залишити без розгляду.

4. Стягнути з Роменської місцевої прокуратури Сумської області на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбудгаз" 400,00 грн. (чотириста гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Сумській області на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбудгаз" 400,00 грн. (чотириста гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

6. Стягнути з Кам'янської сільської ради Лебединського району Сумської області на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбудгаз" 400,00 грн. (чотириста гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів сторін.

8. Матеріали справи №910/21851/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

А.І. Тищенко