ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"21" березня 2019 р. Справа№ 925/1171/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_2 - довіреність № 15-11-б.б/5781.1 від 21.09.18

від ініціюючого кредитора: ОСОБА_3 - ордер ЗП №093013 від 26.02.18

від боржника: ліквідатор Іванюк О.М. - посвідчення № 1247 від 15.07.2013

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Родовід Банк" Шевченка А.М. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року

у справі № 925/1171/17 (суддя Гура І.І.)

за заявою ОСОБА_6

до Фізичної особи-підприємця Глущенка Едуарда Петровича

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року у справі № 925/1171/17 задоволено заяву від 05.04.2018 року ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М. про забезпечення, зупинено всі виконавчі провадження відносно боржника - ФОП Глущенка Е.П., що знаходяться в провадженні Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та інших підрозділах Міністерства юстиції України, скасовано заборону на нерухоме майно боржника, накладену на підставі постанови, серія та номер: 56089181, виданої 02.04.2018 року Уманським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Глущенка Е.П., заборонено Державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про зміну власника майна - Глущенка Е.П. на підставі будь-яких угод, крім здійснення дій по реалізації майна, передбачених процедурою банкрутства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ "Родовід Банк" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень до неї, просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року в частині заборони Державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про зміну власника майна - Глущенка Е.П. на підставі будь-яких угод, крім здійснення дій по реалізації майна, передбачених процедурою банкрутства, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора в цій частині відмовити, а в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 09.07.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 року на 01.10.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті „Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом приймання-передачі судових справ від 01.10.2018 року, на виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 року № 475, справу № 925/1171/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 року, справа № 925/1171/17 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 925/1171/17 за апеляційною скаргою ПАТ "Родовід Банк" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду на 22.11.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшло клопотання про витребування від Державного реєстратора речових прав на майно інформацію щодо суб'єкта - ФОП Глущенко Е.П. станом на 31.10.2017 року, а також клопотання про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на ухвалу від 05.04.2018 року у даній справі до ухвалення Північним апеляційним господарським судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "Родовід Банк" на постанову господарського суду Черкаської області від 31.10.2017 року.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року відкладено розгляд справи на 20.12.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року відкладено розгляд справи на 31.01.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні 31.01.2019 року розглядались клопотання ліквідатора банкрута Іванюка О.М., боржника ФОП Глущенка Е.П., ініціюючого кредитора ОСОБА_6 та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на ухвалу від 05.04.2018 року, клопотання скаржника про витребування від Державного реєстратора речових прав на майно інформації щодо суб'єкта - ФОП Глущенко Е.П. станом на 31.10.2017 року, а також клопотання апелянта про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на ухвалу від 05.04.2018 року у даній справі до ухвалення Північним апеляційним господарським судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "Родовід Банк" на постанову господарського суду Черкаської області від 31.10.2017 року, за наслідками розгляду яких суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою суду від 31.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Родовід Банк" про витребування від Державного реєстратора речових прав на майно інформації щодо суб'єкта - ФОП Глущенко Е.П. станом на 31.10.2017 року, відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Родовід Банк" на ухвалу від 05.04.2018 року у даній справі до ухвалення Північним апеляційним господарським судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ "Родовід Банк" на постанову господарського суду Черкаської області від 31.10.2017 року та оголошено перерву у справі до 14.02.2019 року.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року відкладено розгляд справи на 28.02.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшло клопотання про уточнення вимог апеляційної скарги, а від ліквідатора банкрута надійшли - а також клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року відкладено розгляд справи на 21.03.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України та витребувано у ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М. належним чином завірену копію протоколу проведення аукціону з продажу майна ФОП Глущенка Е.П. у складі цілісного майнового комплексу, проведеного 25.05.2018 року, а також укладеного за його наслідками договору купівлі-продажу майна боржника з переможцем відповідного аукціону. Явку в судове засідання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М. визнано обов'язковою.

На виконання вимог ухвали від 28.02.2019 року ліквідатором банкрута через відділ документального забезпечення суду надано витребувані документи.

В судовому засіданні 21.03.2019 року представником скаржника заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості надати суду повний текст постанови Великої палати Верховного Суду від 20.03.2019 року в адміністративній справі №810/1163/17, за наслідками розгляду якого колегією суддів відмовлено у його задоволенні у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Крім того в судовому засіданні розглядались клопотання ліквідатора банкрута Іванюка О.М., ініціюючого кредитора ОСОБА_6 боржника Глущенка Е.П. та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року у справі №925/1171/17.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Іванюк О.М. та представник ОСОБА_6 заявлені клопотання підтримали, просили їх задовольнити та закрити вказане апеляційне провадження, оскільки банк не є кредитором або учасником провадження у даній справі, а оскаржувана останнім постанова не порушує його прав та інтересів.

Представник ПАТ "Родовід Банк" судовому засіданні проти задоволення заявлених клопотань заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, а також заявлених клопотань про закриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників банку, кредитора та ліквідатора банкрута, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Родовід Банк" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року у справі № 925/1171/17 підлягає закриттю з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (дали - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Відповідно до ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника визначені приписами ст.ст.23-25 Закону про банкрутство.

Статтею 23 названого Закону визначено порядок пред'явлення кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, провадження у якій здійснюється за загальною процедурою. Так, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями ст. 23 та ст. 25 Закону про банкрутство на господарський суд покладено обов'язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Згідно положень ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до абз. 6 п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013, розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

При цьому, виходячи з положень ГПК України та норм ст. 1 Закону про банкрутство, правовий статус особи, як такої, що має кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство відрізняється, в залежності від стадії провадження у справі про банкрутство, від процесуального статусу цієї ж особи, як сторони або учасника провадження у справі про банкрутство, що має та користується відповідними процесуальними правами, визначеними ГПК України.

Судова колегія зауважує, що законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство, яка формалізується ухвалою суду про визнання поданих вимог кредитора боржника, і дозволяє таким кредиторам оскаржувати прийняті у справі судові рішення.

Таким чином, відповідно до наведених норм Закону про банкрутство, у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу кредитора - сторони та учасника провадження у справі про банкрутство з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов'язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до господарського суду Черкаської області із заявою про порушення справи про банкрутство ФОП Глущенко Е.П. у зв'язку з неспроможністю останнього сплатити наявну кредиторську заборгованість.

Ухвалою суду від 21.09.2017 року відповідну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 31.10.2017 року.

Постановою господарського суду Черкаської області від 31.10.2017 року порушено провадження у справі №925/1171/17 про банкрутство ФОП Глущенка Е.П.; визнано ФОП Глущенка Е.П. банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Іванюка О.М., вирішено ряд процедурних питань.

Відповідне оголошення про визнання боржника банкрутом оприлюднено на офіційному сайті Вищого господарського суду України 07.11.2017 року за № 46983.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення ПАТ "Родовід Банк" з грошовими вимогами до боржника в порядку та строки, встановлені Законом про банкрутство.

В судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник банку підтвердив, що ПАТ "Родовід Банк" не зверталося до суду з кредиторською заявою до боржника та зазначив, що банк не має такого наміру у майбутньому, оскільки має відповідні вимоги до Глущенка Е.П., як фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ПАТ "Родовід Банк" статусу кредитора у справі не набуло та не є учасником справи про банкрутство ФОП Глущенко Е.П., оскільки не звернулося з грошовими вимогами до боржника в установленому законом порядку та на час подання апеляційної скарги не включено до реєстру вимог кредиторів боржника.

При цьому, слід зазначити, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

Скаржником в свою чергу при зверненні з апеляційною скаргою також не доведено, а з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду вирішено питання про права та обов'язки останнього.

При цьому, вирішуючи питання щодо наявності у скаржника права на апеляційне оскарження апеляційного провадження, судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 13.06.2018 року у справі №914/355/17 та від 17.04.2018 року у справі № 904/6950/17, про те, що сукупний аналіз положень Закону про банкрутство, а також положень частини другої статті 33 Закону України „Про іпотеку" дають підстави вважати, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство права забезпеченого кредитора можуть вважатися порушеними, оскільки після порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та в межах провадження у справі про банкрутство, тому забезпечені кредитори набувають статусу учасника провадження у справі про банкрутство з моменту порушення такого провадження, а відтак, набувають і процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

З цього приводу судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.12.2006 року між ПАТ "Родовід Банк" та фізичною особою Глущенко Е.П. було укладено кредитний договір № 15.3/СЖ-245.06.2, згідно умов якого, з урахуванням договорів про внесення змін, ПАТ "Родовід Банк" відкрив відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі (п. 1.1. Договору) у розмірі 4 600 000 доларів США терміном до 30.12.2009 року.

17.03.2008 року між Глущенко Е.П. та ПАТ "Родовід Банк" укладено кредитний договір № 77.2/С3-070.08.2., згідно умов якого, з урахуванням додаткових угод, ПАТ "Родовід Банк" надав Глущенко Е.П. кредити (транші) в межах загальної суми 1 500 000 доларів США терміном до 17.03.2011 року. Мета використання кредитів: споживчі цілі (п. 2.2. Договору).

Оскільки Глущенко Е.П. у визначені кредитними договорами строки свої зобов'язання перед банком не виконав, то ПАТ "Родовід Банк" звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.03.2010 року у справі № 2-294/10, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.04.2012 року, позов ПАТ «Родовід Банк» до Глущенка Е.П. задоволено частково, стягнено на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитними договорами № 15.3/СЖ-245.06.2 та № 77.2/СЗ-070.08.2. в розмірі 6 090 786,78 доларів США.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.10.2012 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 04.03.2010 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11.04.2012 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення процентів та пені, справу в цій частині направлено новий розгляд до суду першої інстанції, а в решті - залишено без змін (загальна сума заборгованості за кредитними договорами № 15.3/СЖ-245.06.2 та № 77.2/СЗ-070.08.2. по тілу кредиту становить - 5 637 375 доларів США).

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2013 року по справі №2607/14264/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.01.2017 року, задоволено позовні вимоги АТ «Родовід Банк» та стягнуто з Глущенко Е.П. заборгованість за кредитними договорами №15.3/СЖ-245.06.2 та № 77.2/СЗ-070.08.2. в частині процентів та пені у розмірі 453 411,78 доларів США.

Отже, згідно вищезазначених судових рішень, загальна сума заборгованості Глущенка Е.П. перед АТ «Родовід Банк» становить 6 090 786,78 доларів США

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 Цивільного кодексу України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У ст. 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов'язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов'язки як учасник цивільних відносин.

З наведених норм законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до умов наведених договорів, позичальник до моменту укладення Договору повідомлений про умови кредитування, передбачені п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів (преамбула цього Закону).

Відповідно до пунктів 22, 23 частини першої статті 1 зазначеного Закону (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а споживчим кредитом - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у вказаній редакції).

Отже, аналіз наведених положень Кредитних договорів та норм законодавства, чинних на момент їх укладення, дає підстави для висновку, що вказані кредитні договори були укладені банком з Глущенко Е.П. як зі споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тобто як із фізичною особою, яка отримала відповідний споживчий кредит для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з його підприємницькою діяльністю.

Крім того, сторони Кредитного договору не зазначали про його господарський характер, відповідно до якого він повинен укладатися з дотриманням вимог Господарського кодексу України щодо господарських договорів. Згідно зі змістом Кредитного договору серед документів позичальника, наданих останнім для його укладання, відсутні й, зокрема, копії свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності та/або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Доказів використання відповідачем кредитних коштів, отриманих від кредитора на виконання Кредитного договору для здійснення ним підприємницької діяльності як фізичною особою - підприємцем матеріали справи не містять.

Крім того, як встановлено судом, з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 15.3/СЖ-245.06.2., у відповідності до п.3.1. Договору, Глущенко Е.П. передав в іпотеку банку на підставі Договорів Іпотек від 30.12.2006 року квартири № 117, № 118, № 119, № 134, № 135 за адресою: АДРЕСА_1 за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, буд. № 5.

Відповідні відомості містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, згідно якої ПАТ "Родовід Банк" є іпотекодержателем вищезазначених квартир.

Здійснивши аналіз норм законодавства, а також наявних у справі доказів, колегія суддів не вбачає підстав вважати апелянта забезпеченим кредитором боржника як фізичної особи-підприємця, оскільки банк є кредитором Глущенка Е.П. саме як фізичної особи, відтак останній не має автоматичного права на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство з моменту порушення такого провадження.

Так, обґрунтовуючи відповідне право на звернення до суду з апеляційною скаргою, банк вказує на те, що вищенаведене нерухоме майно (квартири), яке перебувало в іпотеці ПАТ "Родовід Банк", було безпідставно включено ліквідатором до складу ліквідаційної маси ФОП Глущенко Е.П. та в подальшому було реалізовано в межах справи про банкрутство, про що свідчить наявний у матеріалах справи протокол проведення аукціону з продажу майна ФОП Глущенка Е.П. у складі цілісного майнового комплексу, проведеного 25.05.2018 року, а також укладений за його наслідками договір купівлі-продажу майна боржника з переможцем відповідного аукціону.

У відповідності до ч. 8 ст. 80 Закону про банкрутство у разі визнання фізичної особи банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Як було зазначено вище, майно, яке було в іпотеці ПАТ "Родовід Банк", забезпечувало виконання зобов'язань за споживчим кредитом, наданим Глущенко Е.П., як фізичній особі, а отже, не було пов'язано із здійсненням ним підприємницької діяльності, як наслідок, колегія суддів вважає, що таке майно не підлягає включенню ліквідатором до складу ліквідаційної маси ФОП Глущенко Е.П.

Разом з тим, оскільки банк не звертався до суду із заявою про виключення відповідного майна зі складу ліквідаційної маси банкрута або щодо безпідставності його включення, як і не подавав відповідну заяву про визнання результатів аукціону з продажу такого майна недійсними, оскільки доказів звоторнього матеріали справи не містять та суду не надано, колегія суддів не вбачає наразі порушень прав чи інтересів банку оскаржуваною ухвалою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч. 2 наведеної статті про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі № 925/1171/17 про банкрутство ФОП Глущенко Е.П., права апелянта оскаржуваною ухвалою не порушені, а рішення стосовно його прав та обов'язків судом не приймалось, то відповідно він не наділений процесуальний правом на апеляційне оскарження прийнятих у даній справи процесуальних документів, зокрема на оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року, а відтак апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Родовід Банк" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 231, 234, 264, 281 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ТОВ "ОТП Факторинг Україна", ОСОБА_6, Глущенка Е.П. та ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М. про закриття апеляційного провадження задовольнити.

2. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі уповноваженої особи на ліквідацію АТ "Родовід Банк" Шевченка А.М. на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.04.2018 року у справі № 925/1171/17.

3. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Копію ухвали суду надіслати учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвалу апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст ухвали підписано 03.04.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

Б.В. Отрюх