ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5494/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

судді: Дармін М.О., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання: Ковзикові В.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019р. (суддя Бєлік В.Г., повне рішення складено 28.02.2019 року), у справі № 904/5494/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення основного боргу, інфляційний втрат, 3% річних та штрафних санкцій у розмірі 928 551 15 грн. за договором № 3037/1718-КП-3 від 06.09.2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" основний борг, інфляційні втрати, 3% річних та штрафні санкції в загальній сумі 928 551 15 грн. за договором № 3037/1718-КП-3 від 06.09.2017 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року позов задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" - 37985,62 грн. - основного боргу, 34 377,29 грн. - пені, 6 228,49 грн. - 3% річних, 9 329,94 грн. - інфляційних втрат та 7 038,44 грн. - витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу за договором № 3037/1718-КП-3 від 06.09.2017 року у сумі 693 862,20 грн. провадження закрите.

Вказане рішення обгрунтовано тим, що позивач на виконання умов договору №3037/1718-КП-3 від 06.09.2017року поставив відповідачу природний газ, а відповідач розрахувався за поставлений природний газ несвоєчасно, чим порушив умови договору. Крім того, протягом розгляду справи відповідачем було частково сплачено на користь позивача за поставлений газ на суму 693862,20грн., на підставі чого судом в цій частині провадження у справі було закрите. Зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені, господарський суд послався на скрутне фінансове становище відповідача.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення господарського суду в частині зменшення неустойки на 50% та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- судом не було враховано особливості майнового стану позивача. Позивач має значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення його поточної діяльності, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років;

- здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобовязань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року у складі судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г. відкрите апеляційне провадження у справі № 904/5494/18. Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, які зявилися в судове засідання, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-позивач, постачальник) та комунальним підприємством "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі-відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу № 3037/1718-КП-3 від 06.09.2017 року.

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу в ПСГ в газотранспортну систему.

У п. 6.1. договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу природний газ на загальну суму на загальну суму 2 037 239,47 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 28-33).

З урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, сума боргу відповідача складала 37 985,62 грн.

У звязку з тим, що відповідач зобовязання щодо сплати заборгованості за поставлений газ здійснив несвоєчасно та не в повному обсязі, позивачем, крім основного боргу, було нараховано відповідачу пеню у розмірі 68754,58грн., 3% річних у розмірі 6228,49грн., інфляційні втрати у розмірі 9329,94грн.

Дані обставини не заперечуються сторонами.

Як вбачається з тексту апеляційної скарги, рішення господарського суду оскаржується позивачем лише в частині зменшення пені на 50 відсотків.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст.ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Позивач надав розрахунок пені в розмірі 68754,58грн. за період з 28.11.2017р. по 31.05.2018р.

Вказаний розрахунок пені здійснений у відповідності до дійсної суми

заборгованості та періоду заборгованості та відповідачем не спростований.

Але, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90 відсотків.

Вказане клопотання було обгрунтоване наступним.

Згідно із пунктом 2.1. статті 2 Статуту Відповідача, підприємство створене з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією згідно укладених договорів, надійного і безперервного виробництва та постачання електричної енергії, згідно ліцензій.

Відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямоване на забезпечення тепловою енергією таких категорій: 1. Населення (88.14%); 2. Бюджетні організації (10,09 %); 3. Інші споживачі (1.77 %). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік погоджена рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 20 жовтня 2016 за № 413.

Відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2018 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямоване на забезпечення тепловою енергією таких категорій: 1. Населення (88,47%); Бюджетні організації (9,78 %); 3. Інші споживачі (1,75 %). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" погоджена рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 18 січня 2018 року за № 06.

Згідно з балансом відповідача на 31.12.2017р. та балансу на 31.12.2018р., дебіторська заборгованість за спірний період суттєво збільшилась в результаті несплати споживачами теплової енергії (послуги з централізованого опалення) грошових коштів за отримані послуги з централізованого опалення у повному обсязі та несвоєчасних розрахунків Держави (відшкодування пільг та субсидій, наявність заборгованості з різниці в тарифах) та складає близько 86 млн. грн. (а.с.102-104).

Постановами про арешт коштів боржника від 29.06.2016р. (а.с. 157), винесеною головним державним виконавцем Дрижирук О.О. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та постановою про арешт коштів від 17.06.2017р., винесеною головним державним виконавцем Рагімовою А.Н. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, накладено арешт на грошові кошти (рахунки), які належать боржнику КП «Жовтоводськтепломережа», що знаходяться на всіх рахунках відповідача у відповідних банках, у звязку із чим відповідач не має змоги виконувати свої зобовязання перед найманими працівниками в частині своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати, внаслідок чого останні вимушені звертатися до Комісії з трудових спорів КП Жовтоводськтепломережа про стягнення належної до виплати заробітної плати в примусовому порядку (т.1, а.с.155-249, т.2, а.с.1-46).

Кошти, які надходили на рахунки відповідача від споживачів послуг з теплової енергії м. Жовті Води (підприємствами, організаціями та іншими споживачами), перераховувались (спрямовувалися без будь-якого втручання з боку відповідача) більш ніж у 80% еквіваленті на рахунок ПАТ НАК Нафтогаз України, відповідно до розрахунку нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ, направлених уповноваженим банкам тощо.

Крім того, заборгованість бюджету перед відповідачем за надані населенню пільги на послуги теплопостачання станом на 01.08.2017р. становить 1017696,52грн., станом на 12.12.2017року 19058596,26грн., станом на 01.02.2018року 12309172,07грн.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 233 ГК України, для зменшення нарахованої позивачем пені на 50%.

Враховуючи вищенаведене, а також майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача, стягнення на користь позивача процентів річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, тобто враховуючи, що при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, апеляційний суд вважає, що у місцевого господарського суду були наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 233 ГК України, для зменшення, нарахованої позивачем пені.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення з боку відповідача не завдало збитків позивачу (іншого позивачем суду не доведено), а відтак, врахувавши приписи статті 551 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 233 Господарського кодексу України, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо зменшення розміру пені на 50%, які підлягають стягненню з відповідача.

Судом також було враховано інтереси Позивача, прийнято до уваги, що діяльність ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи, у звязку з чим господарський суд частково задовольнив клопотання відповідача, який просив зменшити розмір пені на 90%, та зменшив розмір заявлених штрафних санкцій на 50%, чим забезпечив дотримання балансу інтересів обох сторін.

З урахування наведеного апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення слід залишити в силі.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019

року у справі № 904/5494/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04.04.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов