РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019Справа № 910/956/19
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" (49042, м. Дніпро, Аеропорт цивільної авіації)

до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.7)

про стягнення 95 407,71 грн.

Представники сторін: без повідомлення (виклику)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення 95 407,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором оренди нерухомого майна № 305 від 04.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/956/19, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

20.02.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог в частині пені, 3% річних та інфляційних.

04.03.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" про збільшення розміру позовних вимог по справі №910/956/19 залишено без розгляду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 30.01.2019 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом та отримана уповноваженими представниками позивача та відповідача, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

04.05.2016 між Публічним акціонерним товариством "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна № 305 (надалі також - Договір оренди), за умовами п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування на умовах, викладених у даному Договорі та невід'ємних додатках до нього, нерухоме майна: верхній майданчик труби котельної та технологічний майданчик під контейнер, що розташовані на території господарського двору котельної Орендодавця, за адресою: 49042, м. Дніпропетровськ, Аеропорт цивільної авіації, загальною площею 31,5 м.2, для розміщення АФУ та обладнання зв'язку стандарту CDMA.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди вступ Орендаря у користування орендованим майном настає одночасно з підписанням Сторонами Акту прийому - передачі вказаного майна (Додаток № 2).

У п. 3.1 - 3.5 Договору оренди сторони погодили, що орендна плата в місяць за використання орендованого майна складає 4 995,52, ПДВ 20% 999,10 грн, всього 5 994,62 грн.

Орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 25 числа місяця, що передує розрахунковому, в безготівковому порядку шляхом банківського платежу на поточний рахунок орендодавця і не залежить від господарської діяльності орендаря.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць, за виключенням випадків дефляції.

Орендна плата не включає вартість відшкодування комунальних та інших послуг, пов'язаних з утриманням та експлуатацією орендованого майна. Орендар до 12 числа місяця, наступного за оплачуваним, на підставі рахунку Орендодавця проводить оплату наданих останнім в такому місяці вище обумовлених послуг.

Сторони щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним, підписують підготовлений Орендодавцем Акт наданих послуг. Невмотивоване непідписання Акту чи відмова від підписанні Орендарем, не звільняє останнього від оплати. Орендар самостійно забезпечує отримання Актів та рахунків на оплату у бухгалтерії Орендодавця.

Додатковою угодою № 2 від 01.03.2018 до Договору оренди сторони виклали п. 3.1 у такій редакції: «За згодою сторін орендна плата дорівнює 2 083,33 грн, ПДВ 20% 416,67 грн, всього 2 500,00 грн за повний календарний місяць оренди», а п. 3.3 у такій редакції: «Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається коригуванням розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції Кі=1.0».

За приписами п.п. 7.1 та 7.2 Договору оренди, за невиконання або неналежне виконання в даного Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України і цим Договором. За прострочку сплати орендної плати й інших, передбачених цим договором платежів, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент оплати, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

У Додатковій угоді № 3 від 30.03.2018 до Договору оренди сторони погодили, що станом на 28.02.2018 у відповідності з Актом звіряння Сторін заборгованість ПрАТ "Телесистеми України" перед ПАТ «АК «Дніпроавіа» по договору оренди нерухомого майна № 305 від 04.05.2016 р. становить 83 880,57 грн, в тому числі ПДВ 13 980,09 грн. Враховуюче вище зазначене Сторони погодили наступний порядок погашення заборгованості: Орендар починаючи з квітня 2018 року на протязі шести місяців щомісячною до 10 числа місяця сплачує суму боргу рівними частинами від загальної суми борту, а саме 13 980,10 грн. в тому числі ПДВ 2 330,02 грн. У випадку порушення Орендарем умов п. 1 даної додаткової угоди останній сплачує штраф у розмірі 10% від суми неоплаченої суми на протязі 5 банківських днів з дня отримання письмової вимоги Орендодавця.

Даний Договір набуває юридичної сили з 01.05.2016 і діє до 30.04.2019 включно, а щодо розрахунків - до повного виконання орендарем своїх зобов'язань за цим договором. (п. 10.1 Договору оренди)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду Об'єкт оренди, що підтверджується Актом прийому - передачі орендованого нерухомого майна від 04.05.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання зі сплати орендної плати та комунальних послуг за період з 01.05.2017 по 30.12.2018, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 83 212,34 грн. Окрім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 264,02 грн, інфляційні у розмірі 7 426,11 грн та пеню у розмірі 2 505,24 грн.

Відповідач проти заявленої позивачем суми основного боргу не заперечив, проте висловив заперечення проти задоволення сум пені, 3% річних та інфляційних у зв'язку з необґрунтованістю їх нарахування, мотивуючи це тим, що Додатковою угодою № 3 від 30.03.2018 сторонами погоджено інший строк виконання грошового зобов'язання відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, на виконання умов Договору оренди Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду Об'єкт оренди, що підтверджується Актом прийому - передачі орендованого нерухомого майна від 04.05.2016, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств.

Користування орендованим майном та комунальними послугами за період з травня 2017 року по листопад 2018 року включно підтверджується актами про надання в оренду нерухомого майна №№ 501, 619, 731, 832, 968, 1074, 1167, актами надання послуг №№ 7712, 6, 210, 407, 566, 714, 856, 1006, 1156, 1308, 1478, 1628, а також актами відшкодування витрат на забезпечення електричною енергією № № 522, 667, 766, 905, 1000, 1104, 1203, та актами надання послуг №№ 7816, 113, 350, 523, 670, 817, 967, 1115, 1262, 1423, 1578, 1680, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Вказані послуги були частково оплачені відповідачем на суму 28 663,12, що підтверджується поданими позивачем платіжними дорученнями.

Окрім того, сторонами було здійснено зарахування зустрічних вимог на загальну суму 43 610,20 грн, що підтверджується протоколами заліку взаємних вимог на 01.10.2017, 01.11.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 28.02.2018, 31.03.2018, 31.05.2018, 31.07.2018, 30.11.2018, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками.

При цьому, у протоколі заліку взаємних вимог на 30.11.2018 сторони погодили залишок заборгованості за Договором оренди у розмірі 83 212,34 грн.

Суд зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі та комунальним платежам за Договором оренди у загальному розмірі 83 212,34 грн. підтверджується поданими позивачем доказами у повному обсязі, а також підтверджується самим позивачем у поданому відзиві на позов.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та достатніх доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості перед позивачем у розмірі 83 212,34 грн.

Отже, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору оренди відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 264,02 грн та інфляційні втрати у розмірі 7 426,11 грн. за прострочення здійснення відповідачем платежів за Договором оренди за травень 2017 року - лютий 2018 року.

При цьому, сума таких щомісячних платежів визначена позивачем, виходячи з сум в актах про надання в оренду та надання послуг за травень 2017 року - лютий 2018 року, а період їх прострочення визначено за кожним платежем окремо по 30.12.2018.

Водночас, Суд зазначає, що у Додатковій угоді № 3 від 30.03.2018 до Договору оренди сторони погодили, що станом на 28.02.2018 у відповідності з Актом звіряння Сторін заборгованість ПрАТ "Телесистеми України" перед ПАТ «АК «Дніпроавіа» по договору оренди нерухомого майна № 305 від 04.05.2016 р. становить 83 880,57 грн, в тому числі ПДВ 13 980,09 грн. Враховуюче вище зазначене Сторони погодили наступний порядок погашення заборгованості: Орендар починаючи з квітня 2018 року на протязі шести місяців щомісячною до 10 числа місяця сплачує суму боргу рівними частинами від загальної суми борту, а саме 13 980,10 грн. в тому числі ПДВ 2 330,02 грн. У випадку порушення Орендарем умов п. 1 даної додаткової угоди останній сплачує штраф у розмірі 10% від суми неоплаченої суми на протязі 5 банківських днів з дня отримання письмової вимоги Орендодавця.

Вказана Додаткова угода № 3 набрала чинності з моменту підписання (п. 5 Додаткової угоди № 3 від 30.03.2018)

Відтак, з наведеного вбачається, що у вказаній додатковій угоді сторони визначили суму заборгованості за Договором оренди станом на 28.02.2018 та змінили порядок і строки погашення такої заборгованості.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

Дослідивши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, Суд зазначає, що період прострочення сплати відповідачем платежів за Договором оренди (до укладення Додаткової угоди № 3) за травень 2017 року - лютий 2018 року закінчився 29.03.2018, з огляду на те, що 30.03.2019 сторонами змінено порядок і строки здійснення платежів.

Отже, зважаючи на викладене та визначений позивачем початок періоду прострочення відповідача за кожним платежем, за наслідками здійснення Судом самостійного розрахунку стягненню з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 794,64 грн та інфляційні у розмірі 3 500,91 грн.

Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 2 505,24 грн за прострочення здійснення відповідачем платежів за Договором оренди за січень - лютий 2018 року.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013)

За приписами п.п. 7.1 та 7.2 Договору оренди, за невиконання або неналежне виконання в даного Договору Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України і цим Договором. За прострочку сплати орендної плати й інших, передбачених цим договором платежів, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент оплати, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, Суд зазначає, що період прострочення сплати відповідачем платежів за Договором оренди (до укладення Додаткової угоди № 3) за січень-лютий 2018 року закінчився 29.03.2018, з огляду на те, що 30.03.2019 Додатковою угодою № 3 від 30.03.2018 сторонами змінено порядок і строки здійснення платежів.

Отже, зважаючи на викладене та визначений позивачем початок періоду прострочення відповідача за кожним платежем, за наслідками здійснення Судом самостійного розрахунку стягненню з відповідача підлягає 3пеня у розмірі 231,55 грн.

При цьому, Суд відхиляє аргументи відповідача щодо припинення зобов'язання сторін шляхом новації внаслідок укладення Додаткової угоди № 3 від 30.03.2018, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Разом з цим згідно з частиною 4 зазначеної статті новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Отже, особливим видом припинення зобов'язання за домовленістю сторін є новація. Новація - це угода про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж самими сторонами. Юридичною підставою для зобов'язання, що виникає при новації, є домовленість сторін попередньої угоди про припинення первісного зобов'язання та про виникнення нового, яке за своїм змістом відрізняється від попереднього.

Однак, укладена між сторонами Додаткова угода № 3 від 30.03.2018 не є новацією в розумінні статті 604 Цивільного кодексу України, оскільки за умовами цієї додаткової угоди зобов'язання відповідача оплатити оренду плату та комунальні послуги за Договором оренди не було замінено на будь-яке інше зобов'язання, умов про припинення первісного зобов'язання, що виникло за основним договором Додаткова угода не містить, а зміна порядку виконання такого зобов'язання або зміна строку його виконання, встановлення порядку погашення заборгованості не може вважатися новацією в розумінні статті 604 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене вище, позовні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.7, ідентифікаційний код 22599262) на користь Публічного акціонерного товариства "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" (49042, м. Дніпро, Аеропорт цивільної авіації, ідентифікаційний код 01130549) заборгованість у розмірі 83 212 (вісімдесят три тисячі двісті дванадцять) грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 794 (сімсот дев'яносто чотири) грн 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн 91коп., пеню у розмірі 231 (двісті тридцять одна) грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 1 766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.04.2019

Суддя Т.Ю.Трофименко