ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019м. ДніпроСправа № 904/10435/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі Головуючого судді Первушин Ю.Ю. судді Ліпинський О.В. та судді Соловйова А.Є.,

за участю секретаря судового засідання Бережної О.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, представник на підставі довіреності №7/10-3719 від 21.12.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності №б/н від 05.09.2018;

від третьої особи: повноважний представник не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро; Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіональне відділення фонду державного майна по Дніпропетровській області України про зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про передачу гуртожитку до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпропетровської міської ради.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 у справі №904/10435/17 (суддя Ніколенко М.О.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 у справі №904/10435/17 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2018 касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 скасовано. Справу №904/10435/17 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справу №904/10435/17 призначено суддю Первушина Ю.Ю.

Ухвалою Господарського суду від 13.11.2018 справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.12.2018.

03.12.2018 на адресу суду надійшло клопотання від третьої особи про розгляд справи без участі представника третьої особи.

05.12.2018 до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 53259/18 від 05.12.2018), в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підготовче засідання призначене на 06.12.2018 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Первушина Ю.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду від 12.12.2018 проведення підготовчого судового засідання призначено на 26.12.2018.

У призначене судове засідання позивач та третя особа не з'явились, повноважних представників не направили. Про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим, ухвалою Господарського суду від 26.12.2018 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, проведення підготовчого судового засідання призначено на 22.01.2019.

22.01.2019 до суду надійшло клопотання третьої особи про проведення підготовчого засідання по даній без участі представника (а.с.91).

Ухвалою Господарського суду від 22.01.2019 відкладено підготовче засідання на 05.02.2019.

05.02.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (5542/19), в якій останній просить суд "Прийняти рішення про передачу об'єктів нерухомого майна:

- будівля гуртожитку літ. А-9, А21, приміщення на І-VIII поверхах, приміщення загального користування поз. 1-13, 1-14 у прибудові А11 та поз. ІХ-1-ІХ-5, IX-11, IX-12 на IX поверсі літ. А-9, ґанки літ. а, а1, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, покриття І, загальною площею 8457,1 кв. м., житловою площею 4413,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 814 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VIII поверсі, загальною

площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 706 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VII поверсі, загальною площею 16,5 кв. м., житловою площею 11,4 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 705 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VII поверсі, загальною площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- нежитлове приміщення № 643 (поз. 1, І) в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі,

загальною площею 14,9 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 618 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі, загальною

площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 602 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі, загальною площею 16,5 кв. м., житловою площею 11,4 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро від Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (код за , юридична адреса: вул. Сухий острів, 3, м. Дніпро, 49000) до комунальної власності територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради (код за , юридична адреса: просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000) в порядку статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків"".

05.02.2019 на адресу суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву та заява про закриття провадження у справі, в якій останній стверджує, що провадження у даній справі підлягає закриттю з наступних підстав: 1. Предметом позову у справі №904/10435/17 є матеріально-правова вимога Дніпровської міської ради до АТ «ДНІПРОВАЖМАШ» про передачу об'єкту нерухомого майна, а саме будівлі гуртожитку №3 по пр. Мазепи в місті Дніпрі до комунальної власності. Позовні вимоги обґрунтовуються необхідністю захисту прав громадян - мешканців гуртожитку, які не можуть реалізувати своє право на приватизацію кімнат. З цього слідує, що звернення Дніпровської міської ради з позовом до суду викликане мотивами суспільної необхідності в частині створення державою умов для забезпечення громадян, які потребують суспільного захисту, житлом. Про це прямо зазначає Верховний суд у постанові від 06 вересня 2018 у даній справі.

Ухвалою Господарського суду від 05.02.2019 прийнято заяву Дніпровської міської ради про зміну предмету позову (5542/19) до розгляду, призначено колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 за №144 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи призначено проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи, за результатами якого для розгляду справи №904/10435/17 визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Первушин Ю.Ю., суддя - Ліпинський О.В., суддя - Соловйова А.Є., (протокол автоматичної розподілу судової справи між суддями від 07.02.2019).

Ухвалою Господарського суду від 08.02.2019 справу №904/10435/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Ю.Ю. Первушин, судді -Ліпинський О.В. та Соловйова А.Є., ухвалено розпочати підготовче засідання спочатку, призначено підготовче засідання на 27.02.2019.

Ухвалою Господарського суду від 18.02.2019 задоволено заяву Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду від 27.02.2019 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судових засіданнях здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" є власником гуртожитку за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, 3.

Судом встановлено, що гуртожиток безоплатно передано відповідачу відповідно до ст.24 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції закону від 04.03.1992) як об'єкт соціально-побутового значення, створеного за рахунок коштів фонду соціального розвитку підприємства. Право власності зареєстровано на підставі Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.02 у справі № Н30/10.

До Дніпровської міської ради 15.11.2017 надійшло колективне звернення від мешканців гуртожитку за адресою: місто Дніпро, проспект Івана Мазепи, 3, який увійшов до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" в порядку приватизації (Закони України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про приватизацію державного майна"). У зверненні мешканці просили раду надати їм допомогу у безоплатній приватизації кімнат у гуртожитку за адресою просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро, який належить ПАТ "Дніпроважмаш".

Згідно ст. 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування.

ПАТ "Дніпроважмаш", як власник гуртожитку, рішення про передачу його у власність територіальної громади, не приймало.

У зв'язку із цим, позивачем ініційовано спір про передачу гуртожитку у власність територіальної громади за рішенням суду на безоплатній основі.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції Закону України №2482-ХІІ від 19.06.1992, чинній на час приватизації попередника відповідача у 1993 році, не передбачав включення гуртожитків (кімнат у гуртожитках) до житлового фонду України, тому чинне на той час приватизаційне законодавство дозволяло приватизацію гуртожитків у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств, зокрема передбачало можливість безоплатної передачі гуртожитку, як соціально-побутового об'єкта, у власність приватизованого підприємства відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" в редакції 06.03.1993, чинній на час приватизації попередника відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 04.11.2002 у справі №Н30/10, яке набрало чинності та має преюдиційну силу в даному випадку, як таке, що встановлює правовий статус спірного гуртожитку, відповідач набув його законним шляхом у власність в ході приватизації державного майна у 1993 році (т. 1, а.с. 36-39).

Отже, за радянських часів зазначений гуртожиток не перебував у приватній або колективній власності, а мав статус державного майна, що було передано безоплатно відповідачу з урахуванням приватизаційних пільг відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" в редакції 06.03.1993, та змінило свій статус, набувши ознак об'єкта права колективної власності.

Системний аналіз положень частин 3-4 статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", дозволяє зробити висновок про те, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної та комунальної власності, за винятком гуртожитків, що перебувають у віданні чи в оперативному управлінні окремих відомств (казенних установ). Також, Закон не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти. Згідно з частиною 1 статті 3 зазначеного Закону, всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад.

Отже, серед винятків, на які не поширюється дія цього Закону, відсутні об'єкти права державної власності (гуртожитки), які були приватизовані (передані у власність) у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств на умовах пільгової приватизації у 1992-1993 роках без їх включення до статутного фонду (капіталу) в ході приватизації. Тільки в цей період діяло законодавство про приватизацію, яке дозволяло передачу у власність об'єктів соціально-побутового призначення, в подальшому до нього було внесено зміни, які передбачали можливість безоплатної передачі таких об'єктів у користування приватизованому підприємству, без зміни державної форми власності.

З огляду на таке, слід зробити висновок, що сфера дії даного Закону поширюється на майно державної форми власності (гуртожитки), які були передані безоплатно у колективну власність в ході пільгової приватизації у 1992-1993 роках, подібно до того, як сфера дії Закону поширюється на гуртожитки, які ввійшли до статутного фонду (капіталу) під час приватизації чи корпоратизації та були фактично викуплені у держави в ході приватизації, у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб.

З огляду на зазначене та встановлення судом правового статусу спірного гуртожитку, як державного майна, набутого відповідачем безоплатно в ході приватизації у 1993 році, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області 04.11.2002 у справі №Н30/10, на нього не поширюється загальний виняток згідно з частиною 4 статті 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", а отже, на нього в цілому поширюється дія зазначеного Закону.

Спірний гуртожиток не був включений до статутного фонду (капіталу) відповідача під час приватизації, як об'єкт, який був переданий у власність відповідачу безоплатно, з урахуванням існуючих на той час пільг приватизаційного законодавства для колективу орендарів державного підприємства.

Однак, той факт, що за правовим статусом спірний об'єкт державного майна було приватизовано таким способом, який не передбачав його обов'язкового включення у статутний фонд (капітал), не змінює загального правила, передбаченого частиною 4 статті 1 Закону №500-VІ, про те, що дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, які до 01.12.1991 перебували у приватній чи колективній власності юридичних осіб, оскільки правопопередником відповідача у справі було підприємство державної форми власності, що встановлено згідно з рішенням суду від 04.11.2002 у справі №Н30/10. Спірний гуртожиток не перебував у колективній чи приватній власності до 01.12.1991.

Статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено можливість обмеження права на вільне володіння своїм майном, зокрема, зазначено, що "попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів".

Зважаючи на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

У справі "Прессос Компанія ОСОБА_3 А." та інші проти Бельгії (рішення від 20.11.1995, Series A No. 332) ЄСПЛ підкреслив, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є "в інтересах суспільства". Суд наголосив, що цілком прийнятним є те, що законодавець користується більшими можливостями для здійснення соціально-економічної політики, і Суд поважає підхід законодавця до проблеми вимог, пов'язаних з "інтересами суспільства".

У справі "Україна-Тюмень" проти України (рішення ЄСПЛ 22.11.2007) ЄСПЛ зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності. Суд не може не скористатися своїми повноваженнями щодо здійснення перевірки та повинен визначити, чи було дотримано необхідного балансу в спосіб, сумісний з правом заявника на "мирне володіння майном" в розумінні першого речення статті 1 Першого протоколу. Позбавлення власності без сплати суми її вартості становитиме непропорційне втручання та відсутність будь-якого відшкодування може бути виправданою відповідно до пункту 1 статті 1 Протоколу лише за виключних обставин (пункти 55-57 рішення).

Частина 3 статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" встановлює, що гуртожитки, включені до статутних капіталів товариств, передаються у власність територіальних громад відповідно до цього Закону в один із таких способів:

1) на безкомпенсаційній основі всі гуртожитки передаються:

а) за згодою власника гуртожитку - за його рішенням;

б) без згоди власника гуртожитку - за рішенням суду;

2) на частково-компенсаційній основі всі гуртожитки передаються:

а) на договірних засадах з виплатою компенсації у розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням власника гуртожитку та рішенням відповідної місцевої ради;

б) відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, у розмірі, меншому за розмір, визначений відповідно до частини четвертої цієї статті, - за рішенням суду за позовом місцевої ради;

3) на компенсаційній основі, за умови попередньої повної компенсації в розмірі, визначеному відповідно до частини четвертої цієї статті, гуртожитки передаються:

а) за згодою місцевої ради - за рішенням відповідної місцевої ради за поданням власника гуртожитку;

б) без згоди місцевої ради - за рішенням суду за позовом власника гуртожитку.

Отже, враховуючи процедуру, визначену частиною п.п. б) п. 1) частини 3 статті 14, Закону №500-VІ, як таку, що допускає безоплатну передачу без згоди власника гуртожитка за рішенням суду. Способи передачі гуртожитків на компенсаційній та частково на компенсаційній основі передбачає ініціативу на таку передачу з боку власників гуртожитку. Доказів такого волевиявлення з боку відповідач судом не встановлено.

Позов про передачу гуртожитку на частково-компенсаційній основі на підставі п.п. б) п. 2) ст. 14 Закону місцевою радою не заявлявся.

Відповідно вимог ст. 2 Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Рішення суду про передачу приміщень гуртожитку у власність територіальних громад направлене на забезпечення реалізації права на житло мешканців гуртожитків в порядку передбаченому Законом.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дніпровської міської ради (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, ) до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, місто Дніпро, вулиця Сухий острів, 3, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіонального відділення фонду державного майна по Дніпропетровській області України (49000, місто Дніпро, вулиця Центральна, 6, ) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (49000, місто Дніпро, вулиця Сухий острів, 3, ) передати до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, ) в порядку статті 14 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" об'єкти нерухомого майна, а саме:

- будівля гуртожитку літ. А-9, А21, приміщення на І-VIII поверхах, приміщення загального користування поз. 1-13, 1-14 у прибудові А11 та поз. ІХ-1-ІХ-5, IX-11, IX-12 на IX поверсі літ. А-9, ґанки літ. а, а1, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, покриття І, загальною площею 8457,1 кв. м., житловою площею 4413,5 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення № 814 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VIII поверсі, загальною площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення №706 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VII поверсі, загальною площею 16,5 кв. м., житловою площею 11,4 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення №705 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VII поверсі, загальною площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- нежитлове приміщення №643 (поз. 1, І) в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі,

загальною площею 14,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення №618 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі, загальною площею 22,3 кв. м., житловою площею 17,2 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро;

- житлове приміщення №602 в будівлі гуртожитку літ. А-9 на VI поверсі, загальною площею 16,5 кв. м., житловою площею 11,4 кв. м., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 101, який знаходиться за адресою: просп. Івана Мазепи, 3, м. Дніпро.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, місто Дніпро, вулиця Сухий острів, 3, ) на користь Дніпровської міської ради (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 443 грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.03.2019

Головуючий суддя ОСОБА_4

Суддя О.В. Ліпинський

Суддя А.Є. Соловйова