ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 Справа № 904/4903/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів – Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 у справі №904/4903/18 (суддя Рудь І.А., повне рішення складено 26.12.2018)

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення плати за користування вагонами у сумі 8 202 грн. 96 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 у справі №904/4903/18 замінено позивача публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", позов задоволено, з приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ)"Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь позивача стягнуто 8202грн.96коп. плати за користування вагонами;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що затримка вагонів на підходах до станції призначення Рядова Придніпровської залізниці відбулася через неможливість приймання їх останньою з причин скупчення на її коліях своєчасно неприйнятих відповідачем вагонів, які надійшли на його адресу, з того, що відповідачем не надані докази в обґрунтування відсутності його вини в скупченні вагонів на станції призначення, з того, що спірні вагони є власністю залізниці, у зв"язку з чим, умови п.3.4 договору про надання послуг №02076/Пр-3-2018 від 16.02.2018 та п.15 Правил користування вагонами та контейнерами щодо нарахування плати за користування вагонами в розмірі 50 відсотків в даному випадку не застосовуються, а також з того, що у зв"язку з реєстрацією 27.11.2018 змін до статуту Укрзалізниці змінено назву останньої з публічного акціонерного товариства "Українська залізнця" на акціонерне товариство "Українська залізниця";

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ"Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, судом першої інстанції не прийнято до уваги п.15 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до якого якщо вагони, що належать підприємствам чи орендовані ними затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків, про те, що договором про надання послуг №02076/Пр-3-2018 від 16.02.2018 та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов"язані з ними послуги (Тарифним керівництвом №1) не передбачено нарахування 100 відсотків плати за користування власними вагонами парку залізниці, про те, що в розділі 5 таблиці 1 Тарифного керівництва також зазначено про сплату лише 50 відсотків за затримку вагонів, а також про те, що в оскаржуваному рішенні господарський суд посилався на норми права, які не відносяться до предмету спору та умов нарахування плати за користування власними вагонами парку залізниці в розмірі 100 відсотків, не дослідив докази та доводи по даній справі, надані відповідачем, а тому таке рішення є протиправним;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що оскільки спірні вагони є власністю залізниці, тому п.3.4 договору та п.15 Правил користування вагонами щодо нарахування плати за користування вагонами в розмірі 50 відсотків не застосовується, на те, що факт знаходження у власності залізниці вказаних вагонів підтверджується накладними, які містяться в матеріалах справи і в графі 20 яких власником вагонів зазначено філію "Панютинський вагоноремонтний завод " ПАТ"Укрзалізниця".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 справу №904/4903/18 за апеляційною скаргою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 прийнято до провадження та ухвалено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2018 між ПАТ"Українська залізниця" (перевізником) та ПрАТ“Північний гірничо-збагачувальний комбінат” (замовником) укладено договір №02076/Пр-3-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов’язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.2.1.7 договору замовник зобов"язаний відшкодовувати перевізнику витрати, пов"язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів, недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення, перевірку вантажів перевізником, митними та іншими державними органами контролю, недостатність грошових коштів та закриття коду платника, інші причини, що не залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов"язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

П.3.1 договору передбачено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов’язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника тарифів.

Згідно з п.3.2 договору розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

П.3.4 договору встановлено, що за час перебування вагона перевізника з нумерацією, що починається на "5" в користуванні замовника під вантажними операціями або в інших випадках нараховується плата за користування вагоном в порядку, визначеному правилами користування вагонами для вагонів парку залізниць та за ставками, встановленими Збірником тарифів.

Відповідно до п.12.1 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладними ЦЕП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018.

Матеріали справи свідчать також і про те, що по накладних (т.1 а.с.103-150, т.2 а.с.2-41) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача – ПрАТ “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” порожні власні вагони.

Відповідно до вказаних накладних станцією призначення є станція Рядова Придніпровської залізниці.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про прибуття вагонів на його адресу.

У зв"язку з несвоєчасним забиранням вагонів, що прибули на адресу відповідача на під"їзну колію, станцією призначення Рядова на підставі п.8 Правил користування вагонами було складено акти загальної форми ГУ23 (т.1, а.с.63-72) про затримку вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, в яких вказано час початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.

Також станцією Рядова Придніпровської залізниці складені пам"ятки про подавання вагонів форми ГУ-45 №№ 715, 711, 721, 714, 710, 703, 704, 701,729, 726, 725, 724, 700 з зазначенням в них часу і дати передачі вагонів та пом"ятки забирання вагонів №№ 733, 727, 724, 720, 712, 709, 703, 701, 688 з вказівками на час і дату передачі вагонів при забиранні та фактичного забирання вагонів залізницею.

На підставі вказаних актів та пом"яток залізницею було нараховано плату за користування вагонами, яка включена до відомостей плати форми ГУ 46: №№14059131, 17059135, 17059134, 16059133, 15059132, 14059147, 21059140, 21059141, 23059142, 18059136, 20059137.

Відомості підписані представником відповідача із застереженнями про непогодження з зазначеними в них сумами у зв"язку з нарахуванням плати за користування вагонами з порушенням п.3.4 договору про надання послуг та п.15 Правил користування вагонами та контейнерами.

При цьому факт затримки вагонів на коліях станції призначення відповідачем не заперечується, але плата за користування вагонами, нарахована по відповідних відомостях ним не сплачена.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ПАТ"Укрзалізниця" з позовом до господарського суду про стягнення з ПрАТ “Північний гірничо-збагачувальний комбінат" плати за користування вагонами в сумі 8 202 грн. 96 коп.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. N457 залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

В ст.71 Статуту зазначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під’їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під’їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про надходження спірних вагонів, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем по причині скупчення на станції Рядова внаслідок несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що призвело до затримки останніх, ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували ці обставини господарським судом зроблено правильний висновок про правомірність нарахування відповідачу плати за користування вагонами в сумі 8 202 грн. 96 коп., а також про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника стосовно неправомірного нарахування позивачем плати за користування вагонами в розмірі 100 відсотків з посиланням на п.3.4 договору про надання послуг на п.15 Правил користування вагонами та контейнерами визнані колегією суддів необґрунтованими з огляду на наступне.

Як зазначено вище, згідно з п.3.4 договору за час перебування вагона перевізника з нумерацією, що починається на "5" в користуванні замовника під вантажними операціями або в інших випадках нараховується плата за користування вагоном в порядку, визначеному правилами користування вагонами для вагонів парку залізниць та за ставками встановленими Збірником тарифів.

Відповідно до п.15 Правил користування вагонами та контейнерами за час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Тобто аналіз вказаного пункту Правил надає підстави вважати, що положення останнього в частині визначення розміру плати за користування вагонами мають застосовуватися відносно вагонів, які не є власністю залізниці.

При цьому згідно з ч.1 ст.74, ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даному випадку, в порядку ст.ст.74, 77 Кодексу обставина находження спірних вагонів у власності залізниці скаржником не спростована у зв"язку з чим судом першої інстанції правильно зазначено, що плата за користування такими вагонами сплачується як для вагонів парку залізниць.

Також колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника про те, що в договорі та Тарифному керівництві №1 відсутні посилання на нарахування плати за користування власними вагонами парку залізниці в розмірі 100 відсотків, оскільки застосування ставки за користування такими вагонами в розмірі 50 відсотків скаржником також не доведено, належних і допустимих доказів на підтвердження цих тверджень не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018 у справі №904/4903/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 26.03.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя           І.М.Кощеєв

Суддя Л.П.Широбокова