СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа № 922/1909/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі судового засідання Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом адвокат ОСОБА_1, довіреність №10/2019 від 09.01.2019 року, ордер серія КВ № 368797 від 19.02.2019 року, свідоцтво серія КВ №000445 від 30.01.2015 року;

відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом адвокат ОСОБА_2, довіреність від 31.10.2018 року, свідоцтво серія ПТ №2315 від 02.10.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (вх. № 347Х /1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року у справі №922/1909/17, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (головуючий суддя Хотенець П.В., суддя Калініченко Н.В., Присяжнюк О.О.), повний текст якого складено 08.01.2019 року.

за позовом Приватного підприємства "УКРЗІЗ", м. Вишневе

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м.Харків

про стягнення 492391,72 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Харків

до Приватного підприємства "УКРЗІЗ", м. Вишневе

про стягнення 1960885,80 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017року ПП "УКРЗІЗ" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" про стягнення 467660,38грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки продукції №П/НХ-1716/НЮ від 06.01.2017 року щодо повної та вчасної оплати за поставлений товар.

У липні 2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Харківської області з зустрічним позовом до ПП "УКРЗІЗ" про стягнення 1 960 885,80 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що поставлений ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" товар, який останнім прийнято та частково оплачено, не відповідає вимогам встановленим в специфікації до договору поставки, а саме ГОСТ 12.4.010-75, що підтверджується висновком комплексної судової експертизи від 26.06.2017року №6161/11059-11061 та є істотним порушенням вимог щодо якості товару, у зв'язку з чим ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" просило стягнути сплачену за договором суму неякісного товару та штраф за постачання неякісного товару.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.08.2017 року у справі №922/1909/17, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року в задоволенні первісного позову було відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено повністю; стягнуто з ПП "УКРЗІЗ" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" сплачену за договором суму неякісного товару у розмірі 1557000,00 грн., штраф за постачання неякісного товару у розмірі 403885,80 грн. та 29413,29 грн. судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що поставлений та отриманий замовником товар за договором поставки продукції №П/НХ-1716/НЮ від 06.01.2017 року не відповідає ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам до предмету закупівлі, що відповідно до ч.5 ст.268 ГПК України надає замовнику право не здійснювати оплату товару більш низької якості та вимагати повернення сплаченої суми за товар, а також стягнення штрафу на підставі ч.7 ст.269 ГК України.

Постановою Верховного Суду від 23.05.2018 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 року та рішення господарського суду Харківської області від 16.08.2017 року у справі №922/1909/17 скасовано; справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Скасовуючи вказані судові рішення Верховний Суд зокрема зазначив на таке.

Зазначаючи, що факт поставки неякісного товару встановлений висновком судової експертизи № 6161/11059-11061, суди не звернули уваги, що преюдиційне значення для господарського суду може мати лише факт встановлений вироком суду в кримінальному провадженні; висновок комплексної судової експертизи № 6161/11059-11061 має оцінюватися судом з урахуванням всіх встановлених обставин справи в сукупності з поясненнями сторін, як того вимагає стаття 43 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017року); судами не надано оцінки доводам відповідача за первісним позовом щодо проведення комплексної судової експертизи № 6161/11059-11061 одним судовим експертом; зазначаючи, що згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017року рукавиці комбіновані були вилучені в кількості 250 упаковок (400 шт. в упаковці), судами не надано оцінки доводам позивача за первісним позовом, що інша частина товару в кількості 94 500 штук не вилучалася та не визнавалася неякісною; постанова старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана ОСОБА_3 про призначення комплексної судової експертизи в матеріалах справи відсутня та судами не досліджувалася; суди не надали оцінки доводам позивача за первісним позовом, що відповідно до висновку комплексної судової експертизи № 6161/11059-11061 товар, який досліджувався, не містить відповідного маркування, що ставить під сумнів дослідження того товару, який був поставлений позивачу за первісним позовом; залишилися поза увагою судів доводи позивача за первісним позовом стосовно визначеного сторонами в договорі поставки порядку приймання покупцем товару за якістю, прав та обов'язків сторін при виявленні факту поставки неякісного товару, порядку відбору зразків для визначення якості товару експертом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року у справі №922/1909/17 первісний позов ПП "УКРЗІЗ" до ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" про стягнення 492391,72 грн. задоволено повністю; стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на користь ПП "УКРЗІЗ" 462429,00 грн. боргу, 3433,38 грн. пені, 1000,00 грн. інфляційних, 798,00 грн. річних, 7015,00 грн. судового збору; в зустрічному позові ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до ПП "УКРЗІЗ" відмовлено повністю.

ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з рішенням госодарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №642/6798/18 за матеріалами кримінального провадження №0000440; рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити повністю; стягнути з ПП «УКРЗІЗ» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ«Українська залізниця» судовий збір в розмірі 55198,76 грн.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Рішення господарського суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим; обставини, які встановлені судом та мають значення для справи не доведені внаслідок неправильної оцінки доказів; згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017 року комбіновані рукавиці, які були поставлені за договором від 06.01.2017 року №П/НХ-1716/НЮ вилучені у кількості 250 упаковок(400 шт. в упаковці).

Висновки господарського суду першої інстанції про порушення ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" умов договору та вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1996 року №П-7, є помилковими, оскільки вилучення продукції та відбір зразків були здійснені правоохоронними органами в рамках кримінального провадження та за нормами КПК України.

Мікроскопічним дослідженням встановлено, що комбіновані рукавиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам предмету закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника; експертним висновком встановлена неналежна 100 00 пар рукавиць, що не узгоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову повністю.

Помилковим є висновок господарського суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зупинення провадження у даній справі до винесення вироку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року у даній справі; учасникам справи встановлено строк до 11.02.2019 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України; призначено справу до розгляду на 19.02.2019 року.

У судовому засіданні 19.02.2019 року представник ПП "УКРЗІЗ" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін; представник апелянта підтримав клопотання щодо зупинення провадження у справі та доводи апеляційної скарги та просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняте нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити повністю.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 року оголошено перерву у розгляді справи до 18.03.2019 року.

26.02.2019 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання (вх.№2129), в якому останній просить надати матеріали справи для ознайомлення та зняття копій, яке долучено до матеріалів справи.

15.03.2019 року на адресу суду від апелянта надійшли пояснення по суті заявленого клопотання про зупинення провадження у справі (вх. №2689), які долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування заявленого клопотання про зупинення провадження у справі ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" посилається на те, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.01.2019 року у справі № 642/6798/18, провадження №1-кп/369/562/19, призначене підготовче засідання у кримінальному провадженні № 0000440 відносно ОСОБА_5І, за матеріалами якого останній обвинувачується в тому, що займаючи посаду директора ПП «УКРЗІЗ» відповідно до наказу № 26-К від 10.06.2016 року та будучи службовою особою, зловживаючи своїм посадовим становищем, вчинив кримінальні правопорушення, а саме, злочини, передбачені ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; вирок у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 на даний час не ухвалений, що зумовлює обєктивну неможливість завершення розгляду даної господарської справи до вирішення по суті справи №642/6798/18.

18.03.2019 року на адресу суду від ПП "УКРЗІЗ" надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№2745), в яких останній просить залишити рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року у даній справі без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, які долучено до матеріалів справи.

Заперечуючи проти задоволення клопотання щодо зупинення провадження у справі ПП "УКРЗІЗ" посилається, зокрема на те, що кримінальне провадження

№0000440 відкрито не стосовно юридичної особи, а громадянина ОСОБА_5, який 09.10.2018 року звільнився з посади директора ПП «УКРЗІЗ» і не є особою, яка здійснює організаційно-розпорядчі функції;ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не доведено дійсну та обєктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 642/6798/18 та не підтверджено неможливість встановлення та оцінки обставин та фактів, які є предметом судового розгляду, на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 року оголошено перерву у розгляді справи до 25.03.2019 року.

22.03.2019 року на адресу суду від ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" надійшли додаткові пояснення по суті клопотання про зупинення провадження у справі, в яких зазначається на те, що обєктивна сторона злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 виражається у його протиправних діях щодо поставки на користь Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» товару неналежної якості, а також підтвердження цієї поставки підробленими документами щодо якості товару (вх.№2980), які долучено до матеріалів справи.

Додатками до пояснення за вх. №2980 є: копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000440 від 28.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5,зі змісту якого вбачається, що останній, займаючи посаду директора ПП «УКРЗІЗ» відповідно до наказу № 26-К від 10.06.2016 року та будучи службовою особою, зловживаючи своїм посадовим становищем, вчинив кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Розглянувши клопотання ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" щодо зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №642/6798/18 за матеріалами кримінального провадження №0000440, колегія суддів зазначає на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. Так, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є об'єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Отже, вказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Так, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" посилається на те, що обєктивна сторона злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 виражається у його протиправних діях щодо поставки на користь Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» товару неналежної якості, що саме і повязане з предметом розгляду даної господарської справи, а також те, що підтвердження цієї поставки підробленими документами щодо якості товару також є предметом розгляду і у кримінальному провадженні №0000440 від 28.03.2017 року за яким ОСОБА_5, обвинувачується в тому, що займаючи посаду директора ПП «УКРЗІЗ» відповідно до наказу № 26-К від 10.06.2016 року та будучи службовою особою, зловживаючи своїм посадовим становищем, вчинив кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.15, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, розгляд якого на даний час не завершено.

Разом з тим, апелянтом не в повній мірі обґрунтовано належними та допустими доказами об'єктивної неможливості розгляду на даний час даної господарської справи до вирішення справи №642/6798/18 за матеріалами кримінального провадження №0000440 що розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області; не в повній мірі доведено як саме на даний час пов'язана дана господарська справа зі справою №642/6798/18 що розглядається в порядку кримінального судочинства та чим обумовлюється неможливість розгляду на даний час даної справи.

Втім, господарський суд першої інстанції на час розгляду справи в суді першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів для самостійного встановлення обставин, які на думку ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" можуть бути встановлені іншим судом в кримінальній справі.

Нових достатніх доказів, в тому числі і вироку суду в кримінальному провадженні у № 0000440, лише яким може бути встановлений факт який має преюдиційне значення для господарського суду, які б спростовували вказаний висновок господарського суду першої інстанції апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.

Між тим, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області, від 22.03.2019 року у справі № 642/6798/18, провадження №1-кп/369/562/19, інформація щодо якої є публічно доступною та міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000440 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, повернуто прокурору відділу прокуратури Харківської області раднику юстиції ОСОБА_6 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Отже, зупинення провадження у даній справі на даний час до розгляду матеріалів кримінального провадження №0000440, може перешкодити подальшому руху господарського процесу, оскільки достеменно невідомо, коли саме розгляд вказаного кримінального провадження буде завершено та такі обставини можуть бути усунені, а тому підстав для задоволення клопотання на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не має, а отже, в його задоволенні слід відмовити.

Втім, в разі встановлення у подальшому вироком у кримінальному провадженні № 0000440 фактів, які можуть спростувати докази, що наявні в матеріалах справи та які можуть бути підставою відповідно до приписів ст. 320 ГПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, апелянт не позбавлений такого права на майбутнє.

За таких обставин також не приймаються аргументи апелянта щодо помилковості висновку господарського суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для зупинення провадження у справі, викладений у судовому рішенні.

У судовому засіданні 25.03.2019 року представник ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов просив задовольнити повністю; представник ПП "УКРЗІЗ" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

06.01.2017 року між ПАТ "Українська залізниця" в особі начальника структурного підрозділу "Служба матеріально-технічного забезпечення" Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (покупцем) та ПП "УКРЗІЗ" (постачальником) було укладено договір поставки продукції № П/НХ-1716/НЮ, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, а покупець зобов'язувався прийняти та своєчасно здійснити оплату отриманого товару відповідно до умов договору (пункт 1.1 договору П/НХ- 1716/НЮ).

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування товару: Код ДК 016-2010:14.19.2 одяг дитячий, одяг інший та аксесуари одягу інші, з текстильного полотна, крім трикотажних (Код ДК 021:2015:18141000-9 робочі рукавиці (рукавиці комбіновані)).

Згідно пункту 1.3 договору асортимент товару передбачається у специфікації № 1, яка додається до договору (додаток № 1).

Відповідно до пункту 3.1 договору покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною вказаною у специфікації № 1 (додаток № 1).

Згідно пункту 3.4. договору ціна договору становить 2 019 429,00 грн., з урахуванням ПДВ 20%: 336 571,50 грн..

Відповідно до пункту 4.2 договору покупець зобов'язується оплатити постачальнику кожну прийняту партію товару впродовж 20 банківських днів з дати поставки товару покупцю, при умові надання постачальником рахунку-фактури, видаткової накладної, документів якості на поставлений товар.

Згідно пункту 5.1.1 договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (61080, м. Харків, вул. Південнопроектна, 2а, Виробничий підрозділ "Харківський головний матеріально-технічний склад" регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"). Товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 7 календарних днів з дня отримання письмової вимоги.

Необхідною умовою поставки товару є тільки письмова вимога покупця постачальнику на відвантаження товару в кількості та вартості постачання.

Відповідно до пункту 5.2.1 договору, прийом товару здійснюється покупцем у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 року "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству" та Інструкцією № П-7 від 25.04.1966 року "О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству" при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної або залізничної накладної, пакувальних аркушів (у разі необхідності), податкової накладної на кожну партію товару, документів, що підтверджують якість товару.

Згідно пункту 5.2.2. договору покупець має право пред'явити постачальнику претензії по кількості і по якості на підставі товарно-супровідних документів.

Відповідно до пункту 5.2.6. договору вхідний контроль продукції проводиться кінцевим одержувачем - підрозділом залізниці згідно із вимогами ТОСТ - 24297-87.

Покупцем, на виконання вимог 5.2.1 договору було направлено на адресу ПП "УКРЗІЗ" вимогу від 02.03.2017 року № НХ07/15-221 про поставку рукавиць комбінованих у кількості 150000 пар загальною вартістю (1557000,00 грн. із ПДВ).

Згідно з умовами договору, ПП "УКРЗІЗ" було здійснено поставку товару у кількості та якості, передбачених умовами договору та відповідною вимогою.

Постачальником було також пред'явлено рахунок-фактуру № УЗ-0000022 від 03.03.2017року, видаткову накладну № УЗ-0000017 від 03.03.2017року та документи, які підтверджують якість товару (декларація про відповідність технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 27.08.2008 року за № 761 від 02.03.2017 року разом із додатком; сертифікат експертизи типу № UA.TR.001.L00013-17 від 02.03.2017 року виданий ДП "Укрметртестстандарт" разом із додатком; сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 терміном дії з 02.03.2017 року по 01.03.2018 року, разом із додатком; паспорт якості № 01/03, виданий 02.03.2017 року; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/43640 від 24.03.2015 року разом із додатком; товарно-транспортну накладну № 716732 від 02.03.2017 року.

Отже, ПП "УКРЗІЗ" у повному обсязі виконані взяті на себе зобов'язання по поставці товару на вимогу ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" № НХ07/15-221, про що був складений Акт прийому-передачі товару від 03.03.2017 року № 52.

В межах строків передбачених пунктом 4.2 договору, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" здійснило оплату поставленого товару у повному обсязі, не заявляючи будь-яких зауважень до його кількості чи якості.

Отримавши другу вимогу покупця № НХ07/15-365 від 04.04.2017 року про поставку продукції, а саме рукавиць комбінованих у загальній кількості 44550 пар, загальною вартістю 462429,00 грн. (ПДВ 20%: 77071,5 грн.), ПП "УКРЗІЗ", аналогічно було належним чином виконано усі умови договору та поставлено заявлену у відповідній вимозі кількість товару із пред'явленням усіх необхідних супровідних документів, а саме: рахунок-фактура № УЗ-0000038 від 06.04.2017 року; видаткова накладна № УЗ-0000033 від 06.04.2017 року; товарно-транспортна накладна № 776364 від 04.04.2017 року; документи, що підтверджують якість товару: декларація про відповідність Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 27 серпня 2008 року за № 761 від 02.03.2017 року разом із додатком; сертифікат експертизи типу № UA.TR.001.L00013-17 від 02.03.2017 року виданий ДП "Укрметртестстандарт" разом із додатком; сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 терміном дії з 02.03.2017 року по 01.03.2018 року, разом із додатком; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02- 04/43640 від 24.09.2015 року разом із додатком; паспорт якості № 01 /04 виданий 04.04.2017 року.

Тобто, ПП "УКРЗІЗ" було належним чином виконано усі зобов'язання передбачені укладеним договором № П/НХ-1716/НЮ від 06.01.2017 року.

10.05.2017 року ПП "УКРЗІЗ" отримано лист, в якому ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" направило ПП "УКРЗІЗ" Акт прийому-передачі товару від 06.04.2017 року № 97 та повідомило про те, що 13.04.2017 року в рамках кримінального провадження від 28.03.2017 року № 0000440 були вилучені поставлені ПП "УКРЗІЗ" комбіновані рукавиці за договором від 06.01.2017 року № П/НХ-1716/НЮ для експертних досліджень, з метою встановлення їх якості та, що покупець поставив ПП "УКРЗІЗ" до відома, що з 13.04.2017 року РФ "Південна залізниця" призупиняє здійснення оплати за договором від 06.01.2017 року № П/НХ-1716/НЮ до отримання висновку експерта.

Відповідно до пункту 4.2 договору поставки, покупець зобов'язується оплатити постачальнику кожну прийняту партію товару впродовж 20 банківських днів з дати поставки товару покупцю, при умові надання постачальником рахунку-фактури, видаткової накладної, документів якості на поставлений товар.

На виконання умов договору ПП "УКРЗІЗ" було поставлено рукавиці комбіновані у загальній кількості 194550 пар на загальну суму 2 019 429,00 грн.

Згідно видаткових накладних, а також актів приймання-передачі, товар був отриманий відповідачем за первісним позовом 06.04.2017 року, що підтверджується підписами представника та печаткою юридичної особи - покупця.

В порушення умов договору, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" вчасно не розрахувалось за отриманий товар, у зв'язку з чим виникла заборгованість по його оплаті у розмірі 464 429,00 грн.

Вказане вище стало підставою для звернення ПП "УКРЗІЗ" з відповідним позовом до господарського суду Харківської області.

26.12.2018 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до 173 ГК України та статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статті 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Господарський суд першої інстанції, виходячи з того, що відповідач за первісним позовом на момент подання позову не сплатив заборгованість, вірно встановив, що позовна вимога в частині стягнення основного боргу в сумі 462 429,00 грн. є правомірна, обґрунтована та така, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно пункту 7.3 договору за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Пунктом 6 статті 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно частини статті 547 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно приписів статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідачем за первісним позовом перед ПП "УКРЗІЗ" за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 3433,38 грн. за період з 09.05.2017 року по 30.05.2017 року.

Перевіривши за допомогою калькулятору «ЛІГА. ЗАКОН» здійснений ПП "УКРЗІЗ" самостійний розрахунок нарахованої пені за неналежне виконання ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" умов договору, колегія суддів зазначає, що розрахунок є арифметично вірним, розмір нарахованої за період з 09.05.2017 року по 30.05.2017 року пені за неналежне виконання ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" умов договору складає 3433,38 грн., а отже, дані нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" пені у розмірі 3433,38 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Перевіривши за допомогою калькулятору «ЛІГА. ЗАКОН» здійснений ПП "УКРЗІЗ" самостійний розрахунок нарахування 3% річних та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, колегія суддів зазначає, що розрахунок є арифметично вірним, а тому господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" 3% річних в розмірі 798 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 1000 грн. підлягають до задоволення.

Щодо зустрічного позову ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" слід зазначити таке.

За матеріалами справи, 06.01.2017 року між ПАТ "Українська залізниця" в особі начальника структурного підрозділу "Служба матеріально-технічного забезпечення" Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (покупцем) та ПП "УКРЗІЗ" (постачальником) було укладено договір поставки продукції № П/НХ-1716/НЮ на загальну суму 2 019 429,00 грн.

Пунктом 5.1.5. договору передбачено, що товар за вказаним договором може поставлятися партіями.

03.03.2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" було отримано партію комбінованих руковиць в кількості 150000 пар на загальну суму 1557000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 03.03.2017 року № УЗ-0000017.

На виконання пункту 4.2. договору, покупець оплатив поставлений товар у розмірі 1 557 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 188263 від 29.03.2017 року.

06.04.2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" було отримано другу партію товару в кількості 44550 одиниць на загальну суму 462 429,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.04.2017 року № УЗ-0000033.

На виконання пункту 5.2.5 договору, між ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" та ПП "УКРЗІЗ" були складені акти прийому-передачі товару від 03.03.2017 року № 52 та від 06.04.2017 року №97.

Пунктом 2.1. договору визначено, що якість товару, що поставляється повинна відповідати встановленим нормативним документам, згідно специфікації 1 (додаток №1) та зразку продукції, наданному на електронні торги.

12.04.2017 року Київським районним судом м. Харкова постановлена ухвала про тимчасовий доступ до речей та документів за матеріалами кримінального провадження № 0000440 від 28.03.2017 року, зокрема, до комори виробничого підрозділу "Харківський головний матеріально-технічний склад" філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та можливість вилучення комбінованих рукавиць в кількості, достатній для проведення експертних досліджень, з метою встановлення їх якості.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017 року, складеного старшим слідчим СУ ГУПН в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_3 комбіновані руковиці, які були поставлені залізниці за договором від 06.01.2017 року № П/НХ-1716/НЮ вилучені у кількості 250 упаковок (400 шт. в упаковці).

20.07.2017 року на адресу ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" надійшов лист старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області капітана ОСОБА_3 від 20.07.2017 року № 51511/119-24/03-2017, яким повідомлено, що за результатами комплексної судової експертизи, в частині дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них від 26.06.2017 року № 6161/11059-11061, досліджені комбіновані руковиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75.

Разом з тим, як вказує ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" отримано висновок комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів та виробів з них від 26.06.2017 року №6161/11059-11061, складений судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_7 ОСОБА_8 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000440.

Відповідно до висновку досліджені комбіновані руковиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75 "Система стандартов безопасности труда. Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные. Технические условия" (ГОСТ 12.4.010-75) та технічним вимогам до предмету закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника.

Згідно пункту 2.3. договору покупець має право повернути постачальнику неякісний товар.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" вважає, що наведені у висновку експерта недоліки товару щодо поверхневої щільності матеріалу надолонника, верхньої частини, порушення вимог ГОСТ 12.4.010-75 щодо матеріалу переплетення тканини верху рукавиць, складу тканини надолонника є істотними порушеннями вимог щодо якості товару.

Відповідно до висновку експертизи комбіновані руковиці не можуть бути використані за цільовим призначенням.

Згідно 2.4. договору, постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається, впродовж гарантійного терміну, передбаченого нормативною документацією на даний товар, але не менше 12 місяців з моменту отримання покупцем.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" посилається на те, що сплачена по платіжному дорученню № 188263 від 29.03.2017 року сума складає 1557 000,00 грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за постачання неякісного товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості поставленого неякісного товару, при цьому власними силами і засобами замінює його.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" посилається на те, що розмір штрафу складає: 403885,80 грн.

Розглянувши зустрічний позов ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що він є необґрунтованим.

Так, з матеріалів справи та наданих учасниками справи доказів вбачається, що всього за договором було поставлено 194 500 штук комбінованих рукавиць.

Разом з тим, під час тимчасового доступу до речей та документів на складі № 1 виробничого підрозділу "Харківський головний матеріально-технічний склад" РФ "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" було виявлено лише 106 474 штук комбінованих рукавиць, з яких було вилучено лише 250 упаковок по 400 штук в упаковці.

Вказаний факт, який відображено в протоколі тимчасового доступу, не оспорюється ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця"; доказами, які надані учасниками справи та містяться у матеріалах справи не спростований; нових доказів, які б спростовували вказані обставини учасниками справи до суду апеляційної інстанції не надавалось.

Отже, господарський суд першої інстанції вірно встановив, що вказаний висновок експерта є суперечливим, оскільки ним підтверджена невідповідність по якості лише 100 000 пар рукавиць, в той час як - інші 94 500 пар рукавиць у ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" взагалі не вилучалися та ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" не надано жодних доказів, що такі 94 500 пар рукавиць є неякісними та дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги за зустрічним позовом щодо стягнення штрафу з вартості усієї партії рукавиць за договором задоволенню не підлягають.

Разом з тим, неякісність партії товару, яка не вилучалася матеріалами справи не підтверджена.

При цьому, відповідно до пункту 2.5. договору поставки укладеного між сторонами в разі виявлення неякісного товару виклик представника постачальника є обов'язковим.

А за таких обставин не приймаються аргументи апелянта щодо помилковості висновків господарського суду першої інстанції про порушення ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" умов договору та вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1996 року №П-7, оскільки на думку апелянта вилучення продукції та відбір зразків були здійснені правоохоронними органами в рамках кримінального провадження та за нормами КПК України.

Також, відповідно до пункту 13 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1966 року № П-7, приймання продукції проводиться уповноваженими на те керівником підприємства-одержувача або його заступником компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції.

Згідно пункту 26 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7, у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків (проб), особи, що уповноважені на приймання продукції за якістю, зобов'язані відібрати зразки (проби) цієї продукції.

Відбір зразків (проб) проводиться в точній відповідності з вимогами нормативних актів. Відібрані зразки (проби) опечатуються або пломбуються і забезпечуються етикетками підписаними особами, що беруть участь у відборі.

А отже, місцевий господарський суд вірно вказав на те, що і договором поставки, укладеним між сторонами і Інструкцією, яка застосовується до спірних правовідносин, встановлено, що вразі виявлення при прийманні продукції того факту, що продукція не відповідає критеріям якості, встановленим у договорі, отримувач повинен призупинити її приймання та повідомити про це постачальника, який повинен прибути для спільного прийняття продукції та складання двостороннього акту.

Доказів того, що постачальника було повідомлено про невідповідність продукції встановленим договором критеріям якості матеріали справи не містять; в обґрунтування своєї правової позиції по справі ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" такі докази а ні до господарського суду першої інстанції а ні до суду апеляційної інстанції не надавались.

Також, матеріали справи не містять доказів, які б могли свідчити про з'ясування причин того у зв'язку з чим представник постачальника був відсутнім при складанні акту невідповідності.

Вказане суперечить положенням Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7 та умовам укладеного між сторонами договору.

Будь-якого акту з боку ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції вірно вказав на те, що оскільки факт невідповідності партії рукавиць критеріям якості відповідно до умов договору поставки та Інструкції № П-7 ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" не встановлювався, відбір проб здійснювався ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" в односторонньому порядку без виклику постачальника та в порушення вимог Інструкції № П-7, а тому ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" не надано належних та допустимих доказів факту поставки ПП "УКРЗІЗ" неякісного товару.

Також, частиною 3 пункту 30 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1966 року № П-7 визначено, що якщо між виробником (вантажовідправником) та отримувачем продукції виникають суперечності з приводу характеру виявлення дефектів та причин їх виникнення, то для визначення якості продукції отримувач зобов'язаний запросити експерта відповідної інспекції по якості або іншої компетентної організації.

Окрім того, згідно пунктів 6, 14, 16, 19, 20, 22, 29 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1966 року № П-7, приймання продукції по якості здійснюється на складі покупця не пізніше 20 днів після видачі продукції органом транспорту або надходженні її на склад покупця при доставці продукції постачальником при вивозі продукції покупцем. Приймання продукції по якості здійснюється відповідно зі стандартами, технічними умовами згідно супровідних документів, що посвідчують якість продукції (товарів).

Доказів того, що протягом 20-ти днів з дати поставки були заявлені будь-які претензії з боку ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" щодо якості продукції матеріали справи не містять.

За таких обставин аргументи апелянта щодо того, що мікроскопічним дослідженням встановлено, що комбіновані рукавиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75 та технічним вимогам предмету закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху та тканини для надолонника та, що експертним висновком встановлена неналежна 100 00 пар рукавиць, що не узгоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову повністю не приймаються, оскільки не підтверджені доказами в розумінні ст.ст.76-79 ГПК України.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення первісного позову ПП "УКРЗІЗ" до ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повністю та про відмову в зустрічному позові ПАТ"Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до ПП "УКРЗІЗ" відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Також, під час нового розгляду справи господарським судом першої інстанції були вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін за договором поставки від 06.01.2017року № П/НХ-1716/НЮ, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.12.2018 року у справі №922/1909/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін