ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2019 р. Справа№ 910/17408/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Агрикової О.В.
суддів: Чорногуза М.Г.
Хрипуна О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 (повний текст ухвали складено 11.02.2019)
про передачу за підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області
у справі №910/17408/18 (суддя Гулевець О.В.)
За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЄВРОБУД"
про стягнення 223 287,84 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2018 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЄВРОБУД" про стягнення 223 287,84 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 справу №910/17408/18 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЄВРОБУД" про стягнення 223 287,84 грн. передано за підсудністю до Господарського суд Івано-Франківської області.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТЄВРОБУД" є: 78276, Івано-Франківська обл., Коломийський район, село Великий Ключів, вулиця ВІДРОДЖЕННЯ, будинок 15, а відтак справа не підсудна Господарському суду міста Києва.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 та передати справу на розгляд до Господарського суду Київської області.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що умовами договорів укладеними між позивачем та відповідачем визначено, що у випадку, якщо сторони не можуть дійти спільної згоди шляхом переговорів, суперечки підлягають вирішенню у Господарському суді міста Києва. Також апелянт посилається на ч. 5, ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, а саме зазначає, що оскільки послуги з поточного ремонту дорожнього покриття військової частини НОМЕР_1 здійснювались за адресою вул. Новопромислова, с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, то даний спір підлягає розгляду у Господарському суді Київської області.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 року у справі №910/17408/18 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
21.03.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1, ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Зі змісту частини 1 ст. 27 ГПК України випливає, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Частиною 1 статті 29 ГПК України встановлено право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Згідно з частиною 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Тобто нормами процесуального права позивачу надано право за певних умов вибирати між господарськими судам, яким підсудна справа.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:
1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;
2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;
3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;
4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;
5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.
Колегія суддів звертає увагу, що сторонами в Договорах не встановлено місце виконання договірних зобов`язань.
Однак слід врахувати норму ч. 2 ст. 532 ЦК України, згідно з якою зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Тобто альтернатива в виборі місця виконання зобов`язання, за відсутністю відповідної умови в укладеному договорі, встановлена нормами матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків в розмірі 223 287, 84 грн.
Підставою позовних вимог позивачем визначено неналежне виконання відповідачем умов Договорів, а саме якіст виконаних робіт.
Таким чином, в даному випадку має місце господарський спір, який виник між суб`єктами господарювання резидентами України з приводу виконання Договорів.
Виконання послуг з поточного ремонту дорожнього покриття військової частини 3077 за договорами №285 від 15.12.2015 року, №293 від 16.12.2015 року, №304 від 17.12.2015 року та №308 від 18.12.2015 року здійснювалось за фактичним місцем знаходження військової частини НОМЕР_1 , тобто в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, що підтверджується актом №285/1-15 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 рік (т.1, а.с. 59-62), актом №293/1-15 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 рік (т.1, а.с. 65-69), актом №304/1-15 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 рік (т.1, а.с. 72-76), актом №308/1-15 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 рік (т.1, а.с. 79-83).
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що виконання послуг за договором здійснювалось у Київській області, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до п. 5. ст. 29 ГПК України, даний спір підсудний Господарському суду Київської області.
Відповідно до п. 5, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Частиною 1 статті 280 ГПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваної ухвали судом першої інстанції мале місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі № 910/17408/18 - підлягає скасуванню, а справа № 910/17408/18 - передачі на розгляд до Господарського суду Київської області.
Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підлягає задоволенню.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №910/17408/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі №910/17408/18 скасувати.

3. Справу №910/17408/18 передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун