ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3497/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Світоч" с. Стара Водолага, Харківська область
до Нововодолазької селищної ради, смт. Н. Водолага, Харківська область
про усунення перешкод
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (ордер серія ДН №049855 від 10.01.2019 р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. № 02-33/100 від 14.01.2019 р.)

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Світоч" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд усунути Позивачу перешкоди в користуванні майном, а саме: зобов'язати Відповідача, Нововодолазьку селищну раду не чинити ПСП "Світоч" перешкод в користуванні його майном, а саме дорожніми плитами розмірами 3*1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73 на під'їзній дорозі між с. Павлівка та с. Стара Водолага та плітами розмірами 3*1,5м товщиною 10см в кількості 39 штук, трьох силосних ям, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73.

Ухвалою суду від 21.12.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу № 922/3497/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19 лютого 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ПСП "Світоч", звернулося до господарського суду з позовом до Староводолазької сільської ради про визнання права власності на під'їзну дорогу з дорожніх плит розмірами 3х1,5м. товщиною 20см. в кількості 520 штук, та силосні ями в кількості 3 штук з залізобетонних плит розмірами 3х1,5м. товщиною 10см. в кількості 39 штук, розташовані за адресою: Харківська область, смт. Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73.

Підставою такого звернення у Позивача стало те, що на його думку порушено право, оскільки Староводолазькою сільською радою в газеті "Вісті Водолажчини" №38 від 19.09.2015 року розмістило оголошення про: "Дорожнє покриття із плит від с. Стара Водолага на с. ГІавлівка вважати безхазяйним".

Після зазначеного оголошення, ПСП "Світоч", 30 серпня 2016 року, звернулось до Староводолазької сільської ради з заявою від 29.08.2016 року, про належність даного майна внаслідок реорганізації КСП ім. "Шевченка" та просив припинити процедуру взяття на облік цього майна, тобто до спливу 1 річного строку, після публікації 15.09.2015 року такого оголошення щодо визнання безхазяйним спірного майна. Будь-які інші особи до Староводолазької сільської ради з приводу даного майна не зверталися, що підтверджується листом №67 від 06.03.2017 року.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 14.03.2017 року у справі № 922/4827/16 позов було задоволено та визнано за Приватним сільськогосподарським підприємством "Світоч" право власності на під'їзну дорогу з дорожніх плит розмірами 3х1,5м товщиною 20см в кількості 520штук, та силосні ями в кількості 3 штук з залізобетонних плит розмірами 3х1,5м товщиною 10см в кількості 39 штук, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73.

Позивача, зазначає, що Постановою Харківського Апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у справі № 922/4827/16 вищезазначене рішення Господарського суду Харківської області було скасовано і прийнято нове рішення, яким апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області та апеляційну скаргу Нововодолазької селищної ради задоволено, рішення господарського суду господарського суду Харківської області від 14.03.2017 у справі № 922/4827/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Під час розгляду справи № 922/4827/16 судом було зясовано, що відповідно до рішення І сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 11.05.2017 № 25 Про реорганізацію Староводолазької сільської ради шляхом приєднання до Нововодолазької селищної ради», розпочато процедуру реорганізації юридичної особи Староводолазької сільської ради (), розташованої за адресою: вул. Ребрика, 69, с. Стара Водолаза, Нововодолазького району Харківської області, шляхом приєднання до Нововодолазької селищної ради, розташованої за адресою: вул. Донця Григорія, 14, смт. Нова Водолаза, Нововодолазького району Харківської області. За пунктом 2 даного рішення Нововодолазька селищна рада є правонаступником Староводолазької сільської ради з дня набуття повноважень Нововодолазькою селищною радою.

Також у Постанові Харківського Апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у справі № 922/4827/16 встановлено наступні обставини: «Таким чином, матеріали справи підтверджують, що ПСП "Світоч" є правонаступником реформованого Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Шевченко (код за ). Спірні споруди, а саме: під'їзна дорога з дорожніх плит розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та силосні ями в кількості З штук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73, до комунальної власності не належали, та були побудовані господарським способом Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Шевченка, та використовувалися як під'їзна дорога до даного підприємства а силосні ями як сховище для силосу та других виробів» (абз.4, стор.5 - судового рішення суду апеляційної інстанції).

У Постанові Харківського Апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у справі № 922/4827/16 також зазначено: Таким чином, вищезазначене підтверджує той факт, що дорожні плити, як рухоме майно, розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та плити силосних ям в кількості З штук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 належать на даний час, на праві власності саме ПСП «Світоч» ( абз.9, стор. 5 - судового рішення суду апеляційної інстанції).

Після винесення Постанови Харківського Апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у справі № 922/4827/16 ПСП "Світоч" звернулось до Нововодолазької селищної ради з листом № 02/18 від 02.04.2018 року. В якому просило зазначало: «судовим рішенням підтверджено, що вищевказані дорожні плити є власністю ПСП «Світоч» проте знаходяться на земельній ділянці яка належить громаді. У звязку з цим доводжу до вашого відома, що ПСП «Світоч» протягом 30 днів має намір забрати належне йому майно, а саме дорожні пліти з земельних ділянок на яких воно знаходиться. З метою уникнення непорозумінь та конфліктів прошу ОСОБА_3 узгодити час та направити вашого представника для належного фіксування звільнення земельної ділянки від вищезазначеного майна».

У відповідь на цей лист голова Нововодолазької селищної ради надіслав листа № 821 від 23.04.2018 року де зазначив, що ПСП «Світоч» не має жодного відношення та правових підстав для звільнення земельної ділянки за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 від вказаного майна.

Після цього, 05.09.2018 року ПСП "Світоч" вирішило зняти та розпорядитися вищезазначеними дорожніми плитами, для чого була найнята відповідна техніка.

Приблизно об 11-00 годині 05.09.2018 року ПСП "Світоч" приступило до завантаження вищезазначених дорожніх плит.

Приблизно о 12-30 годині 05.09.2018 року на місце робіт приїхали представники Нововодолазької селищної ради які не представились та вимагали зупинити роботи і заявили, що вищезазначені дорожні пліти є майном територіальної громади.

Після цього представники Нововодолазької селищної ради викликали поліцію. Приблизно через 40 хвилин на місце події прибули співробітники Нововодолазького ВП ГУ Національної поліції в Харківській області заборонили подальші роботи та почали зясовувати обставини. Приблизно через 2 години на місце подій прибув слідчий Нововодолазького ВП ГУ Національної поліції в Харківській області який показав мені рішення Нововодолазької селищної ради № 482 від 19 жовтня 2017 року в якому зазначається, що дорога з твердим покриттям між с. Павлівка та с. Стара Водолага протяжністю 390 метрів та площею твердого покриття 2340 кв.м. прийнята у комунальну власність Нововодолазької селищної ради. У звязку з цим слідчий Нововодолазького ВП ГУ Національної поліції в Харківській області заборонив проводити будь які дії з вищезазначеними дорожніми плитами.

У звязку з вищезазначеним ПСП «Світоч» звернулось до Нововодолазькому відділенні поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та просило повідомити хто саме з представників Нововодолазької селищної ради звернувся 05.09.2018 року до Нововодолазького ВП ГУ Національної поліції в Харківській області з приводу дій ПСП «Світоч» по демонтажу дорожніх плит?

З матеріалів перевірки, що знаходяться у Нововодолазькому відділенні поліції Первомайського відділу поліції ГУ НП в Харківській області стосовно крадіжки пліт вбачається, що 05.09.2018 року до поліції звертався особисто ОСОБА_4,селищний голова Нововодолазької селищної ради та його заступник ОСОБА_3

Також в матеріалах перевірки міститься копія рішення Нововодолазької селищної ради № 482 від 19 жовтня 2017 року вбачається, що дорога з твердим покриттям між с. Павлівка та с. Стара Водолага протяжністю 390 метрів та площею твердого покриття 2340 кв.м. прийнята у комунальну власність Нововодолазької селищної ради.

Ці діє керівництва Нововодолазької селищної ради свідчать про те, що Нововодолазька селищна рада чинить перешкоди ПСП «Світоч» у користуванні майном.

У звязку з цим ПСП «Світоч» вважає, що на даний час зі сторони відповідача порушується право ПСП «Світоч» розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідач на погоджуючись з твердженням Позивача, його тлумачення стосовно постанови Харківського Апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року у справі № 922/4827/16 та заявлених позовних вимог, зазначає, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі № 922/4827/16 встановлено, що «дорожні плити, як рухоме майно, розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та пліти силосних ям в кількості З штук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 належать на даний час, на праві власності саме ПСП «Світоч». Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності не будівлю або споруду, є кадастровий номери земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладання договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Судом встановлено, що в результаті розпаювання земель колишнього КСП ім. Шевченка вони на даний час належать на праві власності колишнім членам КСП, а підїзна дорога знаходиться за межами населеного пункту та не підлягала розпаюванню. Тож на даний час у користуванні або власності ПСП «Світоч» земельні ділянки, на яких розташована дорога, не перебувають, що унеможливлює визнання за позивачем права власності на під'їзні дорогу як об'єкт нерухомості».

Колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду постановою від 19.06.2017 року визначено, що визнання права власності на під'їзну дорогу за ПСП «Світоч» відбулось з порушеннями законодавства, так як земельна ділянка використовувалася і використовується без правовстановлюючих документів, що тягне за собою ненадходження до місцевого бюджету передбаченої законодавством плати за землю.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основним законом України, що визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до листа Первомайської місцевої прокуратури Харківської області № 03-13-10499 вих17 від 13.10.2017 року, беручи до уваги постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року, рішенням VI сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 19 жовтня 2017 року № 482 вирішено прийняти у комунальну власність Нововодолазької селищної ради дорогу з твердим покриттям між с. Павлівка та с. Стара Водолага протяжністю 390 м та площею твердого покриття 2340 метрів квадратних. Доручено централізованій бухгалтерії Нововодолазької селищної ради облікувати вищевказану дорогу та прийняти на баланс для утримання та обслуговування з балансовою вартістю 130000 грн. 00 коп.

Дана дорога перебувала на балансі Нововодолазької селищної ради, що підтверджується даними інвентарної картки № 175 обліку основних засобів у бюджетних установах від 19.10.2017 року. Рішенням X позачергової сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 29.12.2017 року № 834 визначено балансоутримувачі основних засобів, необоротних активів та матеріальних запасів Нововодолазької селищної ради, зокрема і дороги з твердим покриттям між с. Павлівка та с. Стара Водолага.

Згідно інвентарної картки № 101330175 обліку об'єкта основних засобів від 02.01 2018 року дорога з твердим покриттям між с. Павлівка та с. Стара Водолага перебуває на балансі Відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, інфраструктури, транспорту та охорони навколишнього середовища Нововодолазької селищної ради.

Приватне сільськогосподарського підприємства «Світоч» в позовній зазначає, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі № 922/4827/16 встановлено, що ПСП «Світоч» є правонаступником реформованого Сільськогосподарського виробничою кооперативу ім. Шевченко (код за ). Дана обставина Відповідачем не оскаржується.

Позивач наводить твердження Харківського апеляційного господарського суду, що міститься в постанові від 19 червня 2017 року: «Таким чином, вищезазначене підтверджує той факт, що дорожні плити, як рухоме майно, розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, га пліти силосних ям в кількості Зштук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, що розташовані за адресою: Харківська область. Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 належать на даний час, на праві власності саме ПСИ «Світоч»».

Проте, не наводить інші твердження, на підставі яких постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2017 року, зокрема, про те, що в результаті розпаювання земель колишнього КСП ім. Шевченка вони на даний час належать на праві власності колишнім членам КСП, а під'їзна дорога знаходиться за межами населеного пункту та не підлягала розпаюванню, а, отже, на даний час у користуванні або власності ПСП «Світоч» земельні ділянки, на яких розташована дорога, не перебувають, що унеможливлює визнання за позивачем права власності на підїзні дорогу як об'єкт нерухомості».

Крім того Позивач не зазначив і про те, що 20.02.2018 року звертався до Харківського апеляційного господарського суду з заявою про роз'яснення судового рішення - постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року. Але ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14 березня 2018 року ПСП "Світоч" відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення оскільки постанова Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року є гранично повною, чіткою, має вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини і викладена в послідовності, що визначена ст. 105 ГПК України, а тому розуміння її змісту не викликає жодних труднощів та не потребує зайвої деталізації.

Є всі підстави стверджувати, що ПСП «Світоч» нехтує постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року. Так, в листі вих. № 02/18 від 02.04.2018 року ПСП «Світоч» повідомив про намір забрати дорожні плити, посилався на рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 року га вибірково на окремі твердження Харківського апеляційного господарського суду, викладені в постанові від 19 червня 2017 року.

Крім того, виключно рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017року вказано в довідці ДОП Нововодолазького ВП ГУНП в Харківській області від 02.10.2018 року як підстава для робіт з демонтажу дорожніх плит.

Колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду постановою від 19 06.2017 року встановлено, що в результаті розпаювання земель колишнього КСП їм. Шевченка на даний час належить на праві власності колишнім членам КСП, а під'їзна дорога знаходиться за межами населеного пункту та не підлягає розпаюванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так у позові Позивач посилається на встановлений судом апеляційної інстанції, у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі №922/4827/16, обставин, що під'їзна дорога з дорожніх плит розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та силосні ями в кількості З штук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73, до комунальної власності не належали, та були побудовані господарським способом Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Шевченка, та використовувалися як під'їзна дорога до даного підприємства а силосні ями як сховище для силосу та других виробів» (абз.4, стор.5 - судового рішення суду апеляційної інстанції). А також, що дорожні плити, як рухоме майно, розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та плити силосних ям в кількості З штук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 належать на даний час, на праві власності саме ПСП «Світоч» ( абз.9, стор. 5 - судового рішення суду апеляційної інстанції).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Позивач посилаючись на Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі №922/4827/16 зазначає, що Відповідач порушує його право встановлене положеннями ст. 391 ЦК України, де власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, посилання Позивача щодо усунення перешкоди в користуванні його майном, шляхом зобов'язання Відповідача - Нововодолазьку селищну раду не чинити ПСП "Світоч" перешкод в користуванні таким майном, а саме дорожніми плитами розмірами 3*1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73 на під'їзній дорозі між с. Павлівка та с. Стара Водолага та плітами розмірами 3*1,5м товщиною 10см в кількості 39 штук, трьох силосних ям, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73, є хибним та таким, що при розгляді справи Позивачем обґрунтовано не доведено порушень його прав власника стосовно зазначеного майна, зважаючи на що суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем заявлених ним вимог щодо зобов'язання Нововодолазької селищної ради усунути перешкоди у користуванні майном.

Вимог ст. ст. 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі чого, суд наголошує, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі №922/4827/16 встановлені обставини та зазначено, "що дорожні плити, як рухоме майно, розмірами 3x1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, та пліти силосних ям в кількості Зштук з залізобетонних плит розмірами 3x1,5м товщиною 10см в кількості 39штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика №73 належать на даний час, на праві власності саме ПСП «Світоч».

Судом встановлено, що в результаті розпаювання земель колишнього КСП ім.Шевченка вони на даний час належать на праві власності колишнім членам КСП, а під'їзна дорога знаходиться за межами населеного пункту та не підлягала розпаюванню.

Тож на даний час у користуванні або власності ПСП «Світоч» земельні ділянки на яких розташована дорога не перебувають, що унеможливлю визнання за позивачем права власності на під'їзні дорогу як об'єкт нерухомості.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з боку відповідача відсутнє порушення прав позивача, оскільки відповідач - Староводолазька сільська рада позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також визнав обставини, якими обґрунтовано позов (а.с.65 у справі №922/4827/16). А отже, відповідач фактично не заперечував щодо визнання за позивачем права власності на спірне майно, що також виключає застосування ст. 392 ЦК України у даних правовідносинах.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не наведено правових підстав для задоволення позовних вимог."

Таким чином такі обставини виключають можливість відновлення порушених з боку відповідача, на думку позивача, прав власника шляхом покладення на відповідача обов'язку усунути перешкоди в користуванні таким майном, а саме: дорожніми плитами розмірами 3*1,5м товщиною 20см в кількості 520 штук, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73 на під'їзній дорозі між с. Павлівка та с. Стара Водолага та плітами розмірами 3*1,5м товщиною 10см в кількості 39 штук, трьох силосних ям, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Стара Водолага, вул. Ребрика, 73, наявність яких судом не встановлено.

Суд також звертає увагу, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 червня 2017 року по справі №922/4827/1 скасовано рішення господарського суду господарського суду Харківської області від 14.03.2017 у справі № 922/4827/16 стосовно визнання за Приватним сільськогосподарським підприємством "Світоч" права власності на під'їзну дорогу з дорожніх плит розмірами 3х1,5м товщиною 20см в кількості 520штук, та силосні ями в кількості 3 штук з залізобетонних плит розмірами 3х1,5м товщиною 10см в кількості 39 штук, розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с.Стара Водолага, вул.Ребрика №73 та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Та також у у постанові апеляційної інстанції по спарві №922/4827/16 було зазначено, що на даний час у користуванні або власності ПСП «Світоч» земельні ділянки на яких розташована дорога не перебувають, що унеможливлю визнання за позивачем права власності на під'їзні дорогу як об'єкт нерухомості.

В постанові Верховного суду України від 27 травня 2015 р. у справі N 6-92цс15, де зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Отже, як випливає з матеріалів справи та встановлених законом обставин відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, позивачем не доведено щодо порушення його права, а також не доведено, що право власності на майно у нього настало, а отже не може прийматись судом як належно обґрунтований позов, що в свою чергу виключає взагалі можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування за умови наявності відповідних порушень.

Суд, керуючись п.п.5 п.5 ст.13 ГПК України зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням правової позиції, висловленої ЄСПЛ при розгляді справи "Серявін проти України", а саме те, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р.).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003р.).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням учасників судового процесу, надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору слід покласти на Позивача.

Керуючись ст.ст.13, 74, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Повне рішення складено "29" березня 2019 р. р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя ОСОБА_5