ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/270/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019, постановлену суддею Мельниченко І.Ф., у справі №904/270/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", м.Дніпро

про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 5 177 883,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 у справі №904/270/19 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 5 177 883,26 грн. та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" про забезпечення позову, на підставі ст.27, ч.5 ст.29, п.1 ч.1 ст.31 ГПК України, направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду від 24.01.2019 скасувати, направити матеріали справи № 904/270/19 на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом здійснений помилковий висновок стосовно невизначення договором місця його виконання, можливості здійснення оплати за договором за місцезнаходженням боржника та, відповідно, підсудності даного спору Господарському суду міста Києва, без належного дослідження матеріалів позовної заяви, зокрема, договору, умовами п.3.3 якого встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA – склад постачальника у м. Дніпро, якщо інше не зазначено сторонами в Специфікації або в інших додатках договору; у специфікації до договору умовами поставки товару також визначено FCA – склад постачальника у м. Дніпро; складські приміщення позивача знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 54, відповідач також орендує складські приміщення за цією адресою; тобто, відвантажений товар був зі складу позивача у місті Дніпро на сусідній склад Відповідача у місті Дніпро, таким чином, місцем виконання договору – є місто Дніпро.

Скаржник зауважує, що позивач, керуючись нормами ст..27, ч.5 ст.29 ГПК України, обрав місцем пред`явлення позову Господарський суд за місцем виконання договору, на що місцевий господарський суд уваги не звернув, наслідком чого стало прийняття невірної ухвали.

Позивач у справі – Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів", м. Київ – відзив на апеляційну скаргу не надав. Правом, передбаченим ст..263 ГПК України, не скористався. Про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача та надання часу для подання відзиву на апеляційну скаргу позивача повідомлено належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2019 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 залишено без руху у зв`язку з неподанням скаржником доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, неподанням доказів направлення апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення та наявністю сумнівів у суду стосовно власноручного підписання скарги директором підприємства. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

В зв`язку з усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 року у справі № 904/270/19; з урахуванням приписів ч.2 ст.271 ГПК України апеляційну скаргу вирішено розглядати у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих профілів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 5 177 883,26 грн, з яких: 4 154 704, 18 грн заборгованість за договором поставки № 1302/18 від 13.02.2017, 58 411, 24 грн - річних, 698 224, 11 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Одночасно позивачем подана заява про забезпечення позову, яка мотивована значною сумою заборгованості за поданою позовною заявою, наявністю судових справ про стягнення з відповідача також значної суми заборгованості, статутним капіталом відповідача в розмірі лише 1 мільйон гривень, що значно менше пред`явлених до відповідача вимог; наявністю інформації стосовно відповідача із Державного реєстру обтяжень рухомого майна про систематичне закладання майна в заставу, що в сукупності дає підстави стверджувати про існування ризику невиконання рішення суду у майбутньому.

Також, одночасно з позовною заявою, позивачем подане клопотання про витребування доказів судом, в якому позивач просив суд витребувати у відповідача належним чином засвідчені письмові докази поставки, зокрема, видаткові накладні, специфікації, акти приймання-передачі майна, обґрунтовуючи неможливість їх подання фактом порушення відповідачем правил ділового етикету, ухиленням відповідача від підписання направлених на його адресу вище вказаних документів та неповернення їх на адресу ТОВ "Завод сталевих профілів".

Як вже зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 у справі №904/270/19 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 5 177 883,26 грн. та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод сталевих профілів" про забезпечення позову, на підставі ст.27, ч.5 ст.29, п.1 ч.1 ст.31 ГПК України, направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Направляючи позову заяву та заяву про забезпечення позову за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, суд першої інстанції керувався положеннями ст.27, ч.5 ст.29, п.1 ч. ст.31, ч.1 ст.138 ГПК України та дійшов висновку, що укладений між сторонами договір є двостороннім зобов`язанням та місце виконання зобов`язання стосовно оплати за поставлений товар сторонами в договорі не встановлене, в зв`язку з чим на вказані відносини розповсюджується приписи ст.532 ЦК України, якою визначено, серед іншого, що за грошовими зобов`язаннями виконання проводиться за місцем проживання кредитора або, якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням; за іншими зобов`язаннями – виконання проводиться за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Таким чином, з урахуванням того, що місцем виконання грошового зобов`язання у даній справі є місцезнаходження боржника, який зареєстрований у місті Києві, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, то вказані обставини є підставою для передачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову за підсудністю до іншого суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Нормами ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір заявлено щодо стягнення коштів, однак, грошові вимоги виникли з правовідносин щодо поставки товару, а місце виконання вказаного зобов`язання визначено сторонами в договорі – місто Дніпро та також зазначено у специфікаціях – місто Дніпро. До предмету доказування у даній справі входить, в тому числі, чи була здійснена поставка товару відповідачу на визначену позивачем суму позову за адресою: м. Дніпро, склад постачальника (позивача).

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Частиною 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи, на визначення сторонами місця виконання основного зобов`язання у договорі та предмету дослідження у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що в даних правовідносинах у позивача було наявне право обирати суд, який має розглянути спір, або за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч.1 ст. 27 ГПК України або за місцем здійснення поставки товару згідно з положеннями ч. 5 ст. 29 ГПК України.

На помилковості визначення підсудності справи судом першої інстанції також наполягає й відповідач фактом подання апеляційної скарги з наведеним у ній обґрунтуванням.

Враховуючи викладене, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/270/19 від 24.01.2019 про передачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову за підсудністю до іншого суду підлягає скасуванню як така, що прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для вирішення питання про підсудність спору, відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет" підлягає задоволенню. Суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про передачу справи до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

При цьому колегія суддів також зазначає, що під час знаходження матеріалів справи № 904/270/19 у суді апеляційної інстанції, відповідач змінив своє місцезнаходження на місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26Б, офіс 218, що підтвердив випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань. Таким чином, і з урахуванням ч.5 ст.29, і враховуючи приписи ст.27 ГПК України, вказана позовна заява підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Оскільки ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, яка переглянута в апеляційному порядку, не відноситься до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню після їх апеляційного розгляду, в порядку п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, то постанова Центрального апеляційного господарського суду оскарженню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 280-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Пріоритет", м.Дніпро – задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 року у справі №904/270/19 – скасувати.

Справу № 904/270/19 передати до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до Глави 2 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.04.2019 року.

Головуючий суддя                                                   О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                    О.В. Березкіна

Суддя                                                             М.О. Дармін