РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019Справа № 910/14366/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (01133, м.Київ, ВУЛ. ЩОРСА, будинок 32-А, приміщення №96)
до за участю за участю проПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача Публічного акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛА БОЙЧУКА, будинок 4Б) визнання права та зобов'язання вчинити дії

Представники:

від Позивача: Зарубіна Т.М. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача: Лисенко В.О. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи - 1: Хромов О.І. представник за Довіреністю);

від Третьої особи - 2: Мельник О.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі також - «Відповідач») про визнання права та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підставі для визнання права на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,10 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41 та зобов'язання підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,10 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 року відкрито провадження у справі №910/14366/18, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 року виправлено описку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 року та вважати вірним п.3 у наступній редакції: "Підготовче засідання призначити на 29.11.18 о 12:50 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- В, зал № 31".

22.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

26.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

28.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

В судове засідання 28.11.2018 року представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 року клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство "Укртрансгаз" задоволено. Залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Позивача про відкладення підготовчого судового засідання, надано Позивачу строк до 5 днів з дня отримання відзиву для надання відповіді на відзив, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 20.12.2018 року.

11.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів надсилання відзиву.

20.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Публічного акціонерного товариства «Київгаз» надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи.

В судове засідання 20.12.2018 року з'явились представники сторін та третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання, залучити ПАТ "Київгаз" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Позивача, надано Третій особі-2 строк до 10 днів з 20.12.2018 року для надання письмових пояснень по суті позовних вимог, надано Третій особі-2 строк до 10 днів з дня отримання відзиву для надання письмових пояснень, зобов'язано Відповідача направити копію відзиву з додатками на адресу Третьої особи-2, докази чого надати суду, надано Третій особі-1 строк до 10 днів з дня отримання копії позовної заяви для надання письмових пояснень по суті позовних вимог, надано сторонам строк до 5 днів з дня отримання письмових пояснень Третіх осіб для надання своїх пояснень чи заперечень , відкладено підготовче судове засідання на 23.01.2019 року.

20.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви.

20.12.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів надсилання відзиву.

03.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи - 1 надійшли пояснення по справі.

08.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи - 2 надійшли пояснення по справі.

22.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на пояснення Третьої особи - 1 по справі.

22.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи - 2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення пояснень.

В судове засідання 23.01.2019 року з'явились представники сторін та третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надано сторонам строк до 5 днів з дня отримання відповіді Позивача на пояснення Третьої особи для надання своїх пояснень чи заперечень, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2019 року.

07.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи - 2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судове засідання 07.02.2019 року з'явились представники сторін та третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в розгляді справи до 27.02.2019 року.

27.02.2019 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019 року.

В судовому засіданні 18 березня 2019 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представники Третіх осіб надали усні пояснення.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 18 березня 2019 року на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

06.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Об'єднання мешканців «Прозорро» (змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32») (Споживач) було укладено Договір №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього Договору . (т.1 а.с.19-27)

Природний газ, що постачається, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 1620,0 тис.куб.м, у тому числі за місяцями (тис.куб.м): жовтень 2016 року 110 тис.куб.м, листопад 2016 року 250 тис.куб.м, грудень 2016 року 320 тис.куб.м, січень 2017 року 320 тис.куб.м, лютий 2017 року 3400тис.куб.м, березень 2017 року 280 тис.куб.м.

Плановий обсяг за цим Договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін. Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі +-5%, підтвердженого Постачальником планового обсягу без узгодження сторін (п. п. 2.3, 2.4 Договору).

Відповідно до п. 2.6. Договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ "Київгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.

Постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного прибутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи (ч. 1 п. 3.1. договору №2070/1718-ТЕ-41 від 08.09.2017);

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 3.2 Договору Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 Договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються Постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє Споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 Договору.

У пункті 3.4 Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

У п. 3.5 Договору сторони погодили, що не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6 Договору).

У п. 4.1 Договору вказано, що кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, встановлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.15. № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.15. № 2493.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу за Договором з ПДВ становить 4942 грн. (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 23.01.2017 року до Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року Сторони внесли зміни до п.п.1.3, 2.3, 2.4, 2.5, 3.3, 7.1, 7.4, 11.3. (т.1 а.с.96-97)

Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 року до Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року Сторони, зокрема, доповнили п.2.1 абзацом в наступній редакції: «Постачальник передає споживачу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 280 тис.куб.м, у тому числі за місяцями. (т.1 а.с.98-99)

Додатковою угодою №3 від 31.07.2017 року до Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року Сторони змінили найменування Позивача. (т.1 а.с.100)

Листами №26-2386/1.2-17 від 03.03.2017 року, №26-4121/1.8-17 від 13.05.2017 року, №26-4535/1.8-17 від 02.06.2017 року Відповідач повідомив Позивача про невиконання останнім п.п.12, 17 Положення, а тому на березень 2017 р., травень 2017 р., червень 2017 р. не виділяються номінації щодо обсягів природного газу. (т.1 а.с.29-32,34-35)

Листом №26-3435/1.2-17 від 13.04.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за березень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017 р. (т.1 а.с.136)

Листом №26-4350/1.8-17 від 26.05.2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повернуло Споживачу акти приймання - передачі природного газу за квітень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на квітень 2017 р. (т.1 а.с.33)

Листом №26-4733/1.2-17 від 13.06.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за травень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на травень 2017 р. (т.1 а.с.36)

Листом №26-5608/1.2-17 від 14.07.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за червень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017 р. (т.1 а.с.37)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач, всупереч покладених на нього спеціальних обов'язків та укладеного Договору, не виконав свої обов'язки та відмовився оформляти документи поставки газу за березень - червень 2017 року (підписувати акти приймання-передачі природного газу). Такі дії Відповідача є незаконними, оскільки Позивач не здійснював несанкціонований відбір природного газу, у зв'язку з чим оператор вимагає ГРМ вимагає сплату спожитого газу у подвійному розмірі. За таких підстав, просить суд визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41 та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що відсутність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача на законодавчому рівні виключає можливість здійснення як поставки природного газу, так і розподілу газу оператором ГРМ, навіть при наявності укладеного договору. Крім того, умови договору не містять жодної норми, яка би встановлювала безумовний обов'язок Відповідача здійснювати постачання природного газу у випадку невиконання вимог Постанов №758, №187. Також наявна заборгованість Позивача перед Відповідачем за використаний природний газ, а тому Відповідач не мав правових підстав підтверджувати споживачу планові обсяги природного газу на квітень - червень 2017 р., не здійснював постачання газу. Крім того, Позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник природного газу - це суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб'єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов'язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обов'язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 11 вищевказаного Закону, до загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу належать: національна безпека, а також безпека постачання природного газу; стабільність, належна якість та доступність енергоресурсів; захист навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; захист здоров'я, життя та власності населення.

Згідно з положеннями ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Статтею 12 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" визначено правила постачання природного газу.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу;

наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу;

наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу постачальник зобов'язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно з пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року № 187 затверджено Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 вона набирає чинності з 1 квітня 2017 р. та діє до 1 вересня 2018 р. Таким чином, нею регулювалися спірні правовідносини, які охоплюються періодом часу з квітня 2017 року по 30.09.2017 року.

Даним Положенням визначено обсяг та умови виконання спеціальних обов'язків, що покладаються на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов'язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів про порційності, прозорості та недискримінації.

Це Положення застосовується у прозорий і недискримінаційний спосіб та не повинне обмежувати права суб'єктів господарювання, що створені відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, зокрема право на здійснення постачання природного газу споживачам за умови дотримання вимог законодавства; не позбавляє побутових споживачів та виробників теплової енергії права обирати постачальника природного газу і права придбавати природний газ за цінами, що вільно встановлюються сторонами договору постачання природного газу, як це передбачено Законом України "Про ринок природного газу".

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Положення покладено обов'язок на НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, зокрема, виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

Пунктом 12 Положення передбачено, що виробник теплової енергії має право до 1 вересня 2018 р. придбавати природний газ для категорій використання природного газу, визначених підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, у НАК "Нафтогаз України" за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов'язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання, а виробник теплової енергії, що також придбаває природний газ для виробництва електричної енергії, додатково виконав установлені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 травня 2015 р. № 670 "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 53, ст. 1722) вимоги щодо проведення розрахунків з використанням механізму розподілу коштів, що надходять в розрахунок за відпущену електричну енергію на рахунки із спеціальним режимом використання.

Постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення, на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а у випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", - на підставі типового договору з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 вересня 2018 р. за таких умов:

укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ; або

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2017 р. природний газ з урахуванням сум оформлених та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, за усіма укладеними з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ;

або

станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівень розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій) з урахуванням суми нарахованих та не профінансованих пільг і субсидій згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, за усіма укладеними з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків; або

наявність укладеного договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором в рамках реалізації Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії";

або

надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

При цьому графіки погашення заборгованості, надані виробниками теплової енергії та прийняті НАК "Нафтогаз України" відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", використовуються для цілей цього Положення та не підлягають зміні або корегуванню, крім випадків участі теплопостачальних та теплогенеруючих організацій у процедурі врегулювання заборгованості за спожитий природний газ, визначеній Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", в частині реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687 затверджено Порядок пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, який визначає процедуру припинення (обмеження) газопостачання підприємствам - споживачам природного газу (далі - споживач) у разі порушення ними строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування, відмови від зменшення обсягу газоспоживання та переходу на роботу з використанням резервних видів палива згідно з графіками, затвердженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, на період різких похолодань (далі - відповідний графік), а також відбору природного газу за відсутності у споживачів планового обсягу поставки природного газу на поточний місяць (далі - ліміт природного газу), який виділяється постачальником згідно з договором на постачання споживачу природного газу.

Відповідно до пункту 3 Положення газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ (коли зазначене підприємство є його постачальником) або за надані послуги з його транспортування припиняє або обмежує газопостачання, а у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу припиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу.

В іншому разі припинення (обмеження) газопостачання здійснюється за дорученням постачальника на підставі укладеного з ним договору.

Згідно з пунктом 4 Положення припинення (обмеження) газопостачання у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування, недотримання ним відповідного графіка здійснюється у строк, визначений постачальником, газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством.

Припинення газопостачання у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу здійснюється у день і час, визначені газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством на підставі розрахунку обсягу споживання газу та залишку виділеного ліміту.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи.

У пункті 5 глави І розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, наведено терміни, що використовуються у цьому Кодекс та їх значення, зокрема:

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб'єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під'єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об'єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника;

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Розділом 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об'єкту споживача та/або його постачальнику;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу";

5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об'єкту споживача, що не є побутовим);

11) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 3.2 Договору Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 Договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються Постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє Споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 Договору.

Відповідно до термінів, визначених у Кодексі ГТС, відбір природного газу за відсутності по суб'єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) є несанкціонованим.

Як встановлено Судом, Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не було виділено позивачу номінацій щодо обсягів природного газу на спірні місяці.

Враховуючи вимоги Правил постачання природного газу, Кодексу газотранспортної системи та Кодексу газорозподільних систем, Позивач, як споживач природного газу за Договором №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року має право отримувати природний газ у відповідному місяці постачання виключно від одного постачальника, яким визначено ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальника із спеціальними обов'язками постановою Кабінету Міністрів України 22.03.2017 № 187. Наявність у Позивача договірних відносин з НАК "Нафтогаз України" виключає можливість укладення договору з іншим постачальником.

Позивач, який технологічно виробляє теплову енергію з газу, не може не брати газ в опалювальний період. Процес відбору газу в опалювальний період не припиняється, варіюється тільки обсяг споживання, в залежності від температури повітря на вулиці. Припинення, обмеження газопостачання (розподілу природного газу) на котельні позивача неминуче призводить до припинення подачі тепла та може призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання, може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру та завдати непоправної шкоди мешканцям м. Києва. Тому відключення підприємства позивача від газу, припинення постачання газу в опалювальний період є неможливим.

Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу або використання в якості сировини.

Одним із принципів функціонування ринку природного газу є забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу (п.1 ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з п. 10 ст. 1 Закону позивач є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об'єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідно до преамбули Закону України "Про теплопостачання", метою цього закону є гарантоване забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності санкціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Пунктом 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 визначено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на:

1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативними документами;

2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами;

3) ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією непереборної сили.

У разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніше ніж за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії непереборної сили).

Постановою Кабінету міністрів України від 13.11.2013 № 886 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об'єктів у сфері теплопостачання.

Ця Методика застосовується для визначення мінімального рівня використання природного газу об'єктом у сфері теплопостачання незалежно від форми власності, який забезпечує номінальне функціонування підприємства з метою виробництва теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. 2 вищевказаної Методики метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для об'єктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Із змісту Методики (п 3, 4) вбачається, що технологічний мінімум повинен забезпечувати постачання газу виробникові теплової енергії у обсязі, який є достатнім для створення температури повітря закладів охорони здоров'я і дошкільних навчальних закладів +20°С; загальноосвітніх закладів і житлових будинків +18°С; температура гарячої води у споживачів становила не нижче +40°С.

Також сприятливими умовами життєдіяльності людини за змістом Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" вважається такий стан середовища життєдіяльності, при якому відсутній будь-який шкідливий вплив його факторів на здоров'я людини і є можливості для забезпечення нормальних і відновлення порушених функцій організму.

Згідно з п. 1-1 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 368, порушенням нормальних умов життєдіяльності визнається відсутність питного водопостачання, водовідведення, електро-, газо- і теплопостачання (в осінньо-зимовий період) та/або така зміна технічного стану житлового будинку (приміщення), внаслідок якої він став аварійним або не придатним до експлуатації, та/або зміна стану території (об'єкта), внаслідок якої проживання населення і провадження господарської діяльності на території (об'єкті) є неможливим.

Стаття 13 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй Договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» є підприємством життєзабезпечення і стратегічного призначення, і відключення його об'єктів від газопостачання не тільки порушить права та інтереси усіх споживачів теплової енергії частини м. Києва, але й призведе до загрози життю та здоров'ю споживачів відповідних послуг, пошкодженню майна, відсутності тепла на особливо важливих об'єктах.

Позивач, як теплогенеруюча, теплотранспортуюча та теплопостачальна організація, відповідно до Статуту та ліцензій, що підтверджується реєстром суб'єктів господарювання, які проваджують господарську діяльність у сфері теплопостачання та у сфері централізованого водопостачання й водовідведення, діяльність яких регулюється Київською міською державною адміністрацією (т.2 а.с.90-95), є суб'єктом господарювання в сфері теплопостачання з особливим статусом природної монополії на ринку постачання теплової енергії в межах мереж, що ним експлуатуються та є об'єктом життєзабезпечення і стратегічного значення в м. Києві.

Таким чином, Відповідач наділений спеціальними обов'язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, а тому зобов'язаний, здійснювати постачання природного газу позивачеві для вироблення теплової енергії на умовах укладеного з останнім договору.

Отже, умовами Договору та чинним законодавством України встановлено право Позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32», на отримання та споживання природного газу в обсягах, які зазначені пунктом 2.1 Договору.

З огляду на вищезазначене, планові обсяги природного газу на період з 01.03.2017 року по 30.06.2017 року за Договором постачання природного газу є узгодженими та підтвердженими.

Згідно з п. 1 Розпорядження КМУ від 05.10.2016 № 742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" та з дотриманням принципу недискримінації.

Таким чином, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" наділений спеціальними обов'язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, а тому на підставі відповідних договорів постачання природного газу та спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, Правил постачання природного газу та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р, було зобов'язане постачати природний газ Позивачу, як виробнику теплової енергії для виробництва теплової енергії, у тому числі шляхом своєчасної видачі номінацій, і це є обов'язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом, а тому дії ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо невидачі номінації є неправомірними.

При цьому, з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору позивачем із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" своїх зобов'язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача ПАТ "НАК "Нафтогаз України" номінацій є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Відповідно, невидача або несвоєчасна видача номінацій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» необхідних обсягів природного газу, оскільки у тому числі може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання послуг з розподілу природного разу у зв'язку з неотриманням від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальника газу, підтверджених обсягів природного газу для Позивача.

Тобто, несвоєчасне подання номінацій Відповідачем має наслідком незабезпечення останнім безперебійного постачання природного газу, що порушує права та інтереси не тільки позивача, а й створює загрозу для сталого проходження опалювального сезону.

Враховуючи викладене, Позивач має безумовне право на споживання природного газу у березні 2017 року - червні 2017 року.

Приймаючи до уваги виконання Позивачем приписів чинного законодавства у сфері газопостачання, Суд вважає повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання у зв'язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу незаконним, а дії, спрямовані на припинення/обмеження розподілу природного газу в примусовому порядку, протиправними та такими, що не узгоджуються з Порядком пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення), затвердженого постановою КМУ від 08.12.2006 № 1687 та правилами постачання природного газу.

Ненадання номінації щодо планових обсягів постачання природного газу є безпідставним та не звільняє НАК "Нафтогаз України" від обов'язків постачати природний газ позивачу, як споживачу за укладеним Договором №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року, за яким Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" визнано постачальником природного газу, а позивач - споживачем, погоджено періоди здійснення передачі (поставки) газу та його обсяги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 року по справі №910/6642/18.

Господарський суд міста Києва також враховує правові висновки Верховного Суду у складі об'єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені в постанові від 22.06.2018 року у справі №904/5621/17, щодо покладення на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" саме обов'язку з видачі номінацій виробникам теплової енергії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 904/8966/17 та від 04.09.2018 у справі № 922/4187/17.

Крім того, укладеним договором розподілу природного газу на підставі заяви - приєднання від 31.12.2015 року, Публічне акціонерне товариство "Київгаз", як оператор ГРМ, зобов'язалось надати споживачу послуги з розподілу природного газу.

Право припинення, обмеження газопостачання (розподілу природного газу), яке надано відповідачу діючим законодавством при наявності певних обставин, може бути реалізовано виключно за умов забезпечення гарантованого захисту прав та інтересів споживачів теплової енергії та послуг з теплопостачання.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Відповідача як необґрунтовані та такі, що спростовуються вищенаведеними та оціненими Судом доказами.

На підставі вищевикладеного, Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача в частині визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41.

Що стосується обраного Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» способу захисту порушеного права Позивача, Суд зазначає.

Як встановлено у ч. 6 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до Суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред'явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Таким чином, права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №904/9570/17.

Що стосується заявлених позовних вимог в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41, Суд зазначає.

Відповідно до п.3.1 Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ.

У пункті 3.4 Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

У п. 3.5 Договору сторони погодили, що не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6 Договору).

Листом №26-3435/1.2-17 від 13.04.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за березень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017 р. (т.1 а.с.136)

Листом №26-4350/1.8-17 від 26.05.2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повернуло Споживачу акти приймання - передачі природного газу за квітень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на квітень 2017 р. (т.1 а.с.33)

Листом №26-4733/1.2-17 від 13.06.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за травень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на травень 2017 р. (т.1 а.с.36)

Листом №26-5608/1.2-17 від 14.07.2017 року Відповідач повернув Споживачу акти приймання - передачі природного газу за червень 2017 року без підписання, у зв'язку з невиконанням п.12 Положення підприємству не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на червень 2017 р. (т.1 а.с.37)

Суд зазначає, оскільки у вказаному судовому рішенні встановлено неправомірність дій Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в частині непідтвердження Позивачу планових обсягів (номінацій) природного газу у період з березня 2017 року - червень 2017 року та визнано право Споживача на споживання природного газу у спірний період, відповідно до умов укладеного Договору №1712/1617-ТЕ-41 постачання природного газу від 06.10.2016 року між Сторонами повинно відбутись документальне оформлення використаних Позивачем обсягів природного газу за спірний період. Таким чином, при зверненні до суду з вказаним позовом Позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність порушеного права Споживача в частині неправомірного повернення Відповідачем актів приймання-передачі природного газу за спірний період, яке підлягає судовому захисту.

За таких підстав, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання права та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (01133, м.Київ, ВУЛ. ЩОРСА, будинок 32-А, приміщення №96, Ідентифікаційний код юридичної особи 32492922) на споживання природного газу у березні 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., у квітні 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., у травні 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., у червні 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) підписати акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року на загальний обсяг 165,206 тис. куб. м., за квітень 2017 року на загальний обсяг 51,840 тис. куб.м., за травень 2017 року на загальний обсяг 42,010 тис. куб.м., за червень 2017 року на загальний обсяг 6,321 тис. куб. м. за Договором на постачання природного газу від 06.10.2016p. №1712/1617-ТЕ-41

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, Ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (01133, м.Київ, ВУЛ. ЩОРСА, будинок 32-А, приміщення №96, Ідентифікаційний код юридичної особи 32492922) судовий збір у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

5. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 березня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин