ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/175/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасників справи:

позивача - Антимонопольного комітету України (далі - АМК) - Данилова К.О. (за довіреністю від 30.05.2018 № 300-02/86),

відповідача - акціонерного товариства "Херсонобленерго" (далі - Товариство) - Анісімова В.В. - адвокат (свідоцтво від 28.09.2018),

розглянув касаційну скаргу Товариства

на рішення господарського суду Херсонської області від 19.07.2018

(суддя Павленко Н.А.) та

постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2018

(головуючий суддя - Принцевська Н.М., судді: Ярош А.І. та Савицький Я.Ф.)

за позовом АМК

до Товариства

про стягнення 380 000 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. АМК звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Товариства 380 000 грн. пені за період з 15.03.2012 по 07.05.2012 у зв'язку з невиконанням Товариством рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 20.12.2011 № 7-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

2. Позовна заява з посиланням, зокрема, на приписи статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон) мотивована наявністю підстав для стягнення пені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.07.2018, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2018: позов задоволено; стягнуто з Товариства в доход державного бюджету України пеню в сумі 380 000 грн.; з Товариства стягнуто на користь АМК 5 700 грн. судового збору.

Судові рішення мотивовані обґрунтованістю позовних вимог та правомірністю нарахування пені в сумі 380 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 19.07.2018 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2018, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Судами попередніх інстанцій не враховано бланкетний зміст норми, викладеної в частині першій статті 223 Господарського кодексу України, згідно з якою при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені "строки позовної давності", передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом. Тобто дана норма є відсилочною, тому що відсилає до положень Цивільного кодексу України, якими встановлюється загальний "строк позовної давності".

6. Із закінченням позовної давності позивач не втрачає права на нарахування та стягнення пені, але з точки зору процесуальних норм втрачає право судового захисту, тобто стягнення суми пені саме за рішенням суду; АМК пропущено позовну давність тривалістю у три роки.

Доводи АМК

7. У відзиві на касаційну скаргу АМК просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення, зазначаючи, зокрема, що: Рішення АМК є законним та відповідно до частини другої статті 56 Закону обов'язковим до виконання; АМК правомірно нарахована пеня у сумі 380 000 грн. за прострочення сплати штрафу; чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів АМК про стягнення штрафу та пені, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи; посилання Товариства на пропущення АМК позовної давності у даній справі є помилковим.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Рішенням АМК встановлено, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку. Рішенням АМК на Товариство накладено штраф у розмірі 500 000 грн.

Рішення АМК у встановленому законом порядку недійсним не визнано, є чинним і підлягає обов'язковому виконанню.

9. Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.05.2012 у справі № 5024/391/2012, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2017, встановлено, що: Товариство отримало копію Рішення АМК 27.12.2011, а строк для сплати штрафу закінчився 27.02.2012; доказів оплати штрафу у встановлений строк АМК не отримав.

Даним рішенням господарського суду Херсонської області з Товариства в доход державного бюджету України стягнуто 500 000 грн. штрафу та 120 000 грн. пені за несплату штрафу, накладеного Рішенням АМК, за період з 28.02.2012 по 14.03.2012.

10. У даній справі АМК заявив до стягнення пеню у сумі 380 000 грн. за період з 15.03.2012 по 07.05.2012.

11. Перевіркою розрахунку пені встановлено, що він здійснений вірно.

12. Накладений на Товариство штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані АМК на підставі Закону та не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин. Позовна давність є інститутом виключно цивільного права, і її застосування здійснюється на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України до тих відносин, що регулюються цивільним законодавством, тоді як спірні правовідносини не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, тому не належать до цивільних правовідносин у розумінні статті 1 Цивільного кодексу України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Закон:

стаття 42:

- суб'єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

частини друга, третя, п'ята та сьома статті 56:

- рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання;

- особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу;

- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

14. Суди попередніх інстанцій, з'ясувавши, що: Рішення АМК недійсним у встановленому порядку не визнавалося та є обов'язковим до виконання; АМК правильно визначено розмір пені до стягнення (максимально можливий розмір пені відповідно до статті 56 Закону); цивільне законодавство не є складовою законодавства про захист економічної конкуренції, відносини сторін у цій справі не є цивільно-правовими у розумінні статті 1 Цивільного кодексу України, а тому й позовна давність як інститут саме цивільного права до цих відносин не може бути застосована, - дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АМК та стягнення пені.

15. Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Що ж до посилання скаржника на те, що АМК пропущено "трирічний строк позовної давності", то суд зазначає таке.

Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Даний закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий закон не регулює цивільно-правові відносини.

Стаття 42 Закону встановлює строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України, а не судом у вирішенні спору про стягнення у судовому порядку накладеного за рішенням органу АМК штрафу та нарахованої за його несплату пені. Крім того, зазначена стаття Закону встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як Закон відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України (розділ ІХ Закону).

Чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів АМК, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи.

16. Наведене знаходить підтвердження за практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою, зокрема:

- одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення; відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", заява № 52854/99);

- принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicate, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Відхід від цього порядку можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі і непереборні обставини (рішення зі справ "Понамарьов проти України", заява № 3236/03; "Христов проти України", заява № 24465/04; "Устименко проти України", заява № 32053/13; "Желтяков проти України, заява № 4994/04).

17. Касаційний господарський суд погоджується з аргументами, викладеними у відзиві АМК на касаційну скаргу, оскільки вони ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій, та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень попередніх судових інстанцій - без змін як таких, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

19. У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає оскаржувані судові рішення без змін, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства "Херсонобленерго" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 19.07.2018 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі № 923/175/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов