УХВАЛА

м. Київ

25.03.2019Справа № 910/2354/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" в особі

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни (АДРЕСА_1)

до Публічного акціонерного товариства "Укрпромтеплиця" (03037, місто

Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29)

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Платинум Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпромтеплиця" (далі - відповідач) про:

- визнання незаконним знищення нежитлових будівель загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000), та становили предмет іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 06.12.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Фінбанк", Публічним акціонерним товариством "Укрпромтеплиця", Товариством з обмеженою відповідальністю "Ошер", Товариством з обмеженою відповідальністю "Одесабудінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Консолідація", посвідченим державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 8-3554, із змінами та доповненнями відповідно до Договору відступлення права вимоги від 05.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком Валерієм Вікторовичем за № 5075, без попереднього погодження з Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" та не передачу в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Платинум Банк" аналогічного рівнозначного нерухомого майна в іпотеку після знищення;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» передати в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Платинум Банк" аналогічне рівнозначне знищеним нежитловим будівлям загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000) нерухоме майно вартістю не менше 150 921 684, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що він був іпотекодержателем нежитлових будівель, загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000). Проте, в ході здійснення перевірки наявності та стану майна було встановлено, що вказане нерухоме майно знесено, а на його місці будується ЖК "Медовий" . Таким чином, позивач вважає, що знищення предмету іпотеки є незаконним, оскільки не погоджувалось сторонами правочину, а знищений предмет іпотеки не був замінений аналогічним майном, як того вимагає Договір, що свідчить про порушення прав позивача. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/2354/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі третіх осіб Товариство з обмеженою відповідальністю "Ошер", Товариство з обмеженою відповідальністю "Одесбудінвест" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Консолідація", підготовче засідання призначено на 03.04.2019 року.

21.03.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- Накладення арешту в межах узгодженої сторонами Іпотечного договору від 06.12.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК», Публічним акціонерним товариством «УКПРОМТЕПЛИЦЯ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОШЕР», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСБУДІНВЕСТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛІДАЦІЯ», посвідченого державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №8-3554, вартості предмету іпотеки, а саме 150 921 684,00 грн., на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» (юридична адреса: 03037, м. Київ, вул. П.Радченка, 27- 29; ), що належить йому на праві власності;

- Накладення арешту в межах узгодженої сторонами Іпотечного договору від 06.12.2012 укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІНБАНК», Публічним акціонерним товариством «УКПРОМТЕПЛИЦЯ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОШЕР», Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСБУДІНВЕСТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСОЛІДАЦІЯ», посвідченого державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №8-3554, вартості предмету іпотеки, а саме 150 921 684,00 грн., на рухоме майно та грошові кошти Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» (юридична адреса: 03037, м. Київ, вул. П.Радченка, 27-29; );

- Заборонити Міністерству юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ), його територіальним органам а Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (м. Київ, вул. Є.Свестюка, 15); Головному управлінню юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2Д; ); районним, районним у містах, міським (міст обласного значення), міськрайонним, міжрайонним управлінням юстиції; підрозділам Державної реєстраційної служби України; державним та приватним нотаріусам, а також будь - яким іншим суб'єктам, що здійснюють дії з проведення державної реєстрації вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо реорганізації та ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» (юридична адреса: 03037, м. Київ, вул. П.Радченка, 27-29; ).

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни заяву про забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб'єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов'язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому, питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач вказує на те, що факт незаконного знищення предмету іпотеки є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, невжиття таких заходів може спричинити подальше порушення прав Іпотекодавця за Іпотечним Договором від 06.12.2012, зареєстрованим в реєстрі за № 8-3554.

Проте, на переконання суду, наведені позивачем обставини самі по собі не є достатньою підставою в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення позову.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним знищення нежитлових будівель загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000) та зобов'язання Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» передати в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Платинум Банк" аналогічне рівнозначне знищеним нежитловим будівлям загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000) нерухоме майно вартістю не менше 150 921 684, 00 грн.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог у даній справі, а також враховуючи, що позивачем у даному спорі не оскаржуються дії Міністерства юстиції України, його територіальних органів, підрозділів Державної реєстраційної служби України; державних та приватних нотаріусів, будь - яких інших суб'єктів, що здійснюють дії з проведення державної реєстрації щодо реорганізації та ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ», а також у справі № 910/2354/19 відсутні позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» грошових коштів, а тому суд доходить висновку про безпідставність у даній справі такого засобу забезпечення позову, як заборону органам та суб'єктам державної реєстрації права вчинення будь-яких дій, пов'язаних з державною реєстрацією реорганізації та ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ», а також накладення арешту на рухоме майно та грошові кошти.

Іншими словами, різновид заходу забезпечення позову має бути, серед іншого, співмірним з предметом позову, заявленого у справі, у якій вживаються відповідні заходи. Такий захід забезпечення позову як заборона Міністерству юстиції України, його територіальним органам, підрозділам Державної реєстраційної служби України; державним та приватним нотаріусам, будь - яким іншим суб'єктам, що здійснюють дії з проведення державної реєстрації щодо реорганізації та ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ», а також накладення арешту на рухоме майно та грошові кошти Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» є неспівмірним з предметом позову про визнання незаконним знищення нежитлових будівель та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Укрпромтеплиця" передати в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Платинум Банк" аналогічне рівнозначне знищеним нежитловим будівлям загальною площею 6 989, 30 кв.м., що знаходилися за адресою: місто Київ, вулиця Петра Радченка, будинок 27-29 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000) нерухоме майно вартістю не менше 150 921 684, 00 грн.

Крім того, позивачем не зазначено, яким чином накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ», а також заборона вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо реорганізації та ліквідації Публічного акціонерного товариства «УКРПРОМТЕПЛИЦЯ» гарантує забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на розмір заявлених позовних вимог.

Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів у значному розмірі.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення Публічним акціонерним товариством "УКРПРОМТЕПЛИЦЯ" дій, направлених на зменшення наявних на його рахунках грошових коштів, тоді як умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, за висновком суду, позивач лише формально посилається на потенційну загрозу утруднення, невиконання рішення суду у разі задоволення позову і не наводить жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону вчиняти певні дії.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Платинум Банк" Грошової Світлани Василівни про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 25.03.2019 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя М.Є. Літвінова