ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/719/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»

на рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2019, ухвалене суддею Литвиновою В.В., м. Херсон, повний текст складено 21.01.2019

у справі № 923/719/18

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»

про стягнення 582492,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року Державна Азовська морська екологічна інспекції (далі екологічна інспекція) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі підприємство) про стягнення з останнього 582492,60 грн. збитків внаслідок самовільного використання водних ресурсів.

Позовні вимоги обґрунтовані самовільним користуванням підприємством надрами при видобуванні підземних вод зі свердловини № 7-684, яка не врахована у спеціальному дозволі на користування надрами. Зазначене зафіксовано позивачем в акті, складеному за результатом проведення планової перевірки підприємства.

Позивач зазначив, що підприємство користувалось свердловиною № 7-684 у 2014 і 2015 роках за відсутності спеціального дозволу на користування надрами та видобуло води загальним обсягом 726300 куб. метрів.

Позивачем здійснено розрахунок збитків, заподіяних відповідачем самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, відповідно до якого у 2014 році сума збитків склала 303236,20 грн., у 2015 році - 279 256,40 грн.

У відзиві на позову заяву відповідач зазначив про її безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.01.2019 у справі № 923/719/18 позовні вимоги екологічної інспекції задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь місцевого бюджету Генічеської міської ради 582492,60 грн. збитків за самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, а саме спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) у 2014 - 2015 роках та 8373,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що у 2014 і 2015 роках відповідач самовільно використовував водні ресурси за відсутності спеціального дозволу на користування надрами,чим порушив вимоги Кодексу України про надра та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідачем не доведено відсутність його вини у заподіяній шкоді.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Отже законодавством передбачено обовязок отримання господарюючими субєктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

На виконання положень чинного законодавства, підприємством 14.06.2010 отримано спеціальний дозвіл на користування надрами (реєстраційний № 5169) на видобування питних підземних вод з ділянки Генічеського родовища, де розташований водозабір відповідача (привязка до місцевості: м. Генічеськ та прилегла територія, на північно-східному березі Східного Сивашу та південно-західній частині берега Утлюцького лиману) зі строком дії дозволу на користування надрами на 20 років, видобування питних підземних вод в обсягах, передбачених дозволом на спеціальне водокористування.

Відповідно до пункту 10 Порядку надання у 2008 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2008 року № 273 у дозволі зазначаються, зокрема, відомості про ділянку надр, що надається у користування, із зазначенням її назви, місцезнаходження, координат, площі та обмежень щодо глибини використання (у разі потреби).

Тобто спеціальний дозвіл на користування надрами видається не на свердловину, а на ділянку надр, що надається у користування.

Спеціальним дозволом на користування надрами № 5169 відповідачу було надано дозвіл на видобування питних підземних вод з ділянки Генічеського родовища, де розташований водозабір підприємства.

Свердловина № 7-684 знаходиться у м. Генічеськ, тобто на ділянці, на якій відповідачу дозволено видобувати питну воду.

Видобуток питної води здійснюється відповідачем відповідно до наявного у нього спеціального дозволу на користування надрами № 5169 та Дозволу на спеціальне водокористування, отже підстави для притягнення підприємства до відповідальності за самовільне використання водних ресурсів відсутні.

Крім того, 14.06.2010 між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та відповідачем укладено угоду про умови користування надрами з двома додатками: 1) характеристика ділянки надр; 2) програма робіт. Вказана угода є невідємною частиною спеціального дозволу на користування надрами № 5169.

У додатку № 1 до угоди про умови користування надрами від 14.06.2010 «Характеристика ділянки надр» містяться кутові географічні координати Генічеського родовища до переліку свердловин якого віднесено і свердловину № 7-684.

За таких обставин відповідач фактично вчинив дії щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами у тому числі і на спірну свердловину, проте остання, з незалежних від відповідача причин, не була зазначені у дозволі.

Суд першої інстанції також не звернув увагу на той факт, що підприємство та всі його обєкти (свердловини), що ним використовуються, знаходяться поза межами повноважень Державної Азовської морської екологічної інспекції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що право використовувати корисні копалини зі свердловини № 7-684 надано відповідачу дозволом на спеціальне водокористування № Укр 7.14 Хрс від 20.11.2013, при цьому право на видобування підземних вод зі свердловини № 7-684 у відповідача відсутнє. Зазначена свердловина відсутня у спеціальному дозволі на користування надрами № 5169 від 14.06.2010, проте у звітних балансах використання підземних вод за 2014 2015 роки відповідачем цей водозабір має найбільшу кількість видобутої ним води, загальним обсягом 726300 куб.м.

В судове засідання 28.03.2019 зявились представники учасників справи.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2019 у справі № 923/719/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову екологічної інспекції в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що основним видом діяльності Відповідача є очищення та постачання води (код КВЕД 36.00).

Водоспоживання та водовідведення здійснюється відповідачем на підставі Дозволу на спеціальне водокористування № Укр 7.14 Хрс від 20.11.2013, яким передбачена експлуатація 12-ти свердловин.

14.06.2010 КП "Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" отримано Спеціальний дозвіл на користування надрами № 5169 на свердловини №7-30; №7-31; №7-32; №7-33; №7-34; №7-35; №7-36; №7-536; №7-652; №7-683. Термін дії дозволу 20 років. Свердловина № 7-31 виведена з експлуатації.

На підставі наказу Державної Азовської морської екологічної інспекції від 02.12.2015 № 182 "Про проведення планового заходу" позивачем була проведена планова перевірка підприємства відповідача на дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Перевірка проводилась в період з 07.12.2015 по 25.12.2015, за результатами її проведення працівниками екологічної інспекції складено Акт № 18, яким встановлено, що підприємство у 2014 році здійснювало користування свердловиною № 7-684 за відсутністю спеціального дозволу на користування надрами.

Згідно форми статистичної звітності 7-гр (підземні води) обсяг видобутої води зі свердловини № 7-684 за 2014 рік складає 378100 куб. метрів.

Відповідно до Інструкції про порядок складання звітного балансу використання підземних вод за формою № 7-гр (підземні води), затвердженої наказом Держкомстату України від 28.04.1998 № 144, звіт за формою № 7-гр (підземні води) подають щорічно, до 20 січня, підприємства і організації різних міністерств та відомств, всіх форм власності, що видобувають підземні води в межах України.

У звітному балансі використання підземних вод за 2015 рік (підземні води) обсяг видобутої води зі свердловини № 7-684 складає 348 200 куб. метрів.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується учасниками справи, що відповідач, користуючись у 2014 і 2015 роках свердловиною № 7-684, видобув води загальним обсягом 726 300 куб. метрів.

Державною Азовською морською екологічної інспекцією направлено відповідачу претензію № 2 від 02.02.2017 і претензію № 3 від 02.02.2017 з розрахунками збитків на загальну суму 582 492,60 грн. за самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів, а саме спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами) у 2014, 2015, з пропозицією добровільно відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок порушення ст. 19, 21, 23, 24 Кодексу України про надра, ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Зазначені претензії залишились відповідачем без відповіді.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України (далі ВК України), водокористування це використання вод (водних обєктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види користування вод (водних обєктів); водні ресурси обсяги поверхневих, підземних і морських вод відповідної території.

Водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні обєкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів (ст.48 ВК України).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 ВК України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Відповідно до положень цього Кодексу дозвіл на спеціальне водокористування це документ, який засвідчує право певного суб'єкта господарювання на користування водними ресурсами (у тому числі і тих, що відносяться до корисних).

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин, строки спеціального водокористування.

Статтею 19 Кодексу України про надра (далі - Кодекс), передбачено, що надра надаються в користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Права та обовязки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами (ст. 24 Кодексу).

Відповідно до ст. 56 Кодексу, однією з основних вимог в галузі охорони Надр є додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.

Статтями 65, 67 Кодексу передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні у тому числі і в самовільному користуванні надрами. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами в процесі їх діяльності внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів регулюється Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 20.07.2009 № 389 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783, зі змінами, внесеними згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів № 367 від 05.11.2015 (далі - ОСОБА_1).

Пунктом 1.2 ОСОБА_1 (в редакції, що діяла на момент проведення перевірки) визначено, що порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, в тому числі у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води).

Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які в за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства (пункт 1.4).

Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і, на підставі цієї ОСОБА_1, розраховують розмір відшкодування збитків.

Відповідно до п. 9.1 ОСОБА_1 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря, за порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме - користування свердловиною № 7-684 у 2014 і 2015 роках за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, було проведено розрахунок збитків.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснює у порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбач законодавством України, - на пільгових умовах.

У відповідності до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршанням якості природних ресурсів.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів; підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів (ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

За частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Порядку надання у 2008 році спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2008 № 273 (далі Порядок) без проведення аукціону дозвіл надається у разі геологічного вивчення та видобування підземних питних вод для централізованого і нецентралізованого водопостачання (крім промислового розливу), підземних питних і технічних вод для технічних цілей.

Додатком № 1 до Порядку визначено перелік документів, що подаються разом із заявою про надання дозволу на користування надрами без проведення аукціону, серед яких, зокрема, каталог географічних координат кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі (для родовищ підземних вод - координати свердловин).

Невід'ємною частиною дозволу є угода про умови користування

надрами, що укладається між Мінприроди і надрокористувачем (п. 8 Порядку).

14.06.2010 між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та відповідачем укладено угоду про умови користування надрами з двома додатками: 1) характеристика ділянки надр; 2) програма робіт. Вказана угода є невідємною частиною спеціального дозволу на користування надрами № 5169.

Предметом цієї угоди є просторово обмежена ділянка нард, визначена кутовими точками із зазначеними у дозволі координатами та яка дакається у користування з метою видобування питних підземних вод ділянки Генічеського родовища (свердловини № 7-30, № 7-31, № 7-32, № 7-33, №7-34, № 7-35, № 7-36, № 7-652, № 7-683).

Дані про 10 вищезазначених свердловин перенесені до спеціального дозволу, проте свердловина № 7-684 в зазначеному переліку відсутня.

Судовою колегією враховується що відповідачем надано додаток № 1 до угоди про користування надрами «Характеристика ділянки надр», де значиться спірна свердловина, як «тільки пробурена».

Разом з тим, як вбачається із зазначеного додатку № 1, останній є додатком до угоди про умови користування надрами, датованої 2009 роком, тому він не може прийматись до уваги, як належний та допустимий доказ у даній справі.

Як вже зазначалось раніше, спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (документу, який засвідчує право певного суб'єкта господарювання на користування водними ресурсами, у тому числі і тих, що відносяться до корисних (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 ВК України).

Колегія суддів зазначає, що спірна свердловина № 7-684, в порушення вимог закону, у спеціальному дозволі на користування надрами не зазначена.

Доводи скаржника про те, що спеціальний дозвіл на користування надрами видається не на свердловину, а на ділянку надр, що надається у користування є безпідставними.

Слід зазначити, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди. (п. 1.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища").

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів зазначає, що відповідачем не спростовано використання ним водних ресурсів у 2014 і 2015 роках за відсутності відповідного спеціального дозволу.

Згідно розрахунку збитків за самовільне використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів у 2014 році сума збитків склала 303 236,20 грн, у 2015 році - 279 256,40 грн.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що підприємство та всі його обєкти (свердловини), що ним використовуються, знаходяться поза межами повноважень Державної Азовської морської екологічної інспекції, оскільки згідно підпункту 7.1. пункту 7 Положення про Державну Азовську морську екологічну інспекцію, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 № 136 діяльність Державної Азовської морської екологічної інспекції поширюється на: територію від державного кордону України з Російською Федерацією (Новоазовський район Донецької області), територію завширшки сто метрів від урізу води Азовського моря, його заток та лиманів у межах Донецької, Запорізької, Херсонської областей та адміністративно-територіальних меж міст Маріуполя, Бердянська, Генічеська, а також Арабатської стрілки у межах Херсонської області, коси Бирючий Острів, Федотової коси, коси Пересиль, Обитічної коси, Бердянської коси, Білосарайської коси, Кривої коси.

Рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2019 у справі № 923/719/18 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2019 у справі № 923/719/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.04.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна