ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019м. ДніпроСправа № 904/249/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінновація СВ", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у розмірі 219 686,17 грн. за договором поставки № 18083т від 18.07.2018 року.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 05.02.2019 року, адвокат.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 197 від 11.10.2018 року, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпромінновація СВ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість та штрафні санкції у розмірі 219 686,17 грн. за договором поставки № 18083т від 18.07.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 18083т від 18.07.2018 року, а саме в частині оплати грошових коштів за отриманий товар у кількості 3-ох комплектів (шарове гніздо з шаровим вкладишем) з високоміцного чавуну з кулястим рафітом зміцненого методом аустемперизації (Р1773.00, Р1774.00).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 19.02.2019 року о 10:40 год.

11.02.2019 року від представника відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 15-01/70 від 08.02.2019 року.

14.02.2019 року від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.02.2019 розгляд справи відкладено на 21.03.2019.

У судовому засіданні 21.03.2013 представник сторін подали письмову згоду про те, що розгляд справи може бути розпочатий по суті, у зв'язку з тим, що були визначені всі обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21.03.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромінновація СВ" (далі-позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі-відповідач, замовник) укладений договір поставки № 18083т від 18.07.2018.

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність замовника товар, вказаний у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах даного договору.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Найменування товару: Запчастини до тепловозів ЧМЕ3 (п.1.2 договору).

У відповідності з п. 2.1 договору якість товару, що поставляється, повинна відповідати державним стандартам і технічним умовам на даний вид товару.

Постачальник гарантує якість товару в процесі експлуатації протягом строку передбаченому п.4.1 договору з моменту введення товару в експлуатацію, якщо інший строк не обумовлено сторонами у специфікаціях до договору (п.2.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору кількість та асортимент товару передбачається у Специфікації (Додаток №1), які є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями, на протязі 5 днів з моменту узгодження поставки сторонами. Кількість та асортимент товару у кожній партії визначається в заявці замовника.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку Приватному акціонерному товариству "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" запчастин до тепловозів ЧМЕ3 за видатковою накладною № РН-0000002 від 18.07.2018 на суму 189 711,72 грн.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору замовник сплачує за товар за цінами, вказаними у Специфікації. Загальна сума за цим договором складає - 2 107 908,00 грн., крім того ПДВ-20% - 421 581,60 грн. Всього: 2 529 489,60 грн.

За умовами п. 7.1 договору розрахунки за договором провадяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня поставки та на підставі отриманого від постачальника рахунку.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до договору поставки № 18083т від 18.07.2018 на загальну суму 2 107 908,00 грн.

Проте, відповідач в порушення умов договору не оплатив поставлений товар.

У зв'язку із несплатою відповідачем отриманого товару, позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату отриманого товару у розмірі 189 711,72 грн. (а.с. 21-22).

Вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та без задоволення.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання із оплати вартості поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за договором поставки у розмірі 189 711,72 грн., що і є причиною виникнення спору.

Доказів оплати в повному обсязі або частково до дати винесення рішення у справі сторонами до справи не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець, зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 189 711,72 грн.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до п. 10.3 Договору у випадку порушення замовником строків розрахунків за договором замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 3% від несплаченої суми.

Позивачем нарахована пеня за період з 21.08.2018 по 26.12.2018 у загальному розмірі 24 283,10 грн.

Отже, позивач просить одночасно стягнути з відповідача за порушення умов договору як штраф, так і пеню.

Суд, вважає за можливе задовольнити ці вимоги позивача, виходячи з наступного.

Відповідач несвоєчасно розрахувався за поставлений товар, чим порушив умови укладеного договору.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

Враховуючи положення закону, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо одночасного стягнення пені та штрафу у розмірах визначених позивачем.

За розрахунком позивача, сума пені, заявлена до стягнення за період з 21.08.2018 по 26.12.2018 у загальному розмірі 24 283,10 грн. та сума штрафу за період з 21.08.2018 по 26.12.2018 у загальному розмірі 5 691,35 грн.

Що стосується пені, то як вбачається з матеріалів справи, позивачем невірно розрахована пеня.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем зазначена вимога Закону не врахована. Відтак суд вбачає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 23 862,10 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що розрахунок штрафу відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає до стягнення.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив про неможливість виконання зобов'язань за договором у зв'язку з арештом коштів на банківських рахунках, що йому належать.

Такі доводи не ґрунтуються на діючому законодавстві. Так, відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, 7, ідентифікаційний код 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромінновація СВ" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 4, ) - 189 711,72 грн. - основного боргу, 23 862,10грн. - пені, 5 691,35 грн. - штрафу та 3 288,98 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.03.2019

Суддя ОСОБА_3