номер провадження справи 15/22/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 Справа № 908/265/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючий суддя - Горохов І.С.,

при секретарі судового засідання Чернетенко А.С.

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800

до відповідача Фізичної особи - підприємця Ткаченко Михайла Олександровича, 69098, АДРЕСА_1

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: Качан О.С., адвокат, ордер серія ЗП № 108902 від 28.01.2019, договір про надання правової допомоги б/н від 28.01.2019, ордер ЗП№108902 від 28.01.2019;

від відповідача: Ткаченко М.О., паспорт виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 01.07.1999.

Суть спору:

05.02.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м. Київ до відповідача Фізичної особи - підприємця Ткаченко Михайла Олександровича, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.04.2018 в розмірі 50 556,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 41 666,66 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в розмірі 1438,89 грн, заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 5749,70 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 1700,75 грн.

05.02.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 11.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/265/19, присвоєно справі номер провадження 15/22/19. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 11.03.2019.

Ухвалою суду від 11.03.2019 розгляд справи відкладався у порядку спрощеного провадження на 25.03.2019.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно - апаратного комплексу «Оберіг».

Підставою для звернення з позовом позивач зазначав порушення виконання відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування від 02.04.2018. Враховуючи наявність порушення зобов'язань банк, керуючись Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, нормами діючого законодавства, нарахував до стягнення 41 666,66 грн заборгованості із простроченого кредиту, 1438,89 грн заборгованість за відсотками, 5749,70 грн заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 1700,75 грн. В обґрунтування позову посилається на ст.ст. 212, 509, 526, 527, 549, 611, 634, 639 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 25.03.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові та письмових поясненнях від 07.03.2019.

Відповідач у судовому засіданні 25.03.2019 надав заяву про визнання позову та з проханням на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України половину судових витрат позивача повернути йому з Державного бюджету України, а не стягувати їх у повному обсязі. Зазначив, що станом на 11.03.2019 не був обізнаний про існування даної справи та про призначене засідання. Відповідно, оскільки судове засідання 11.03.2019 не відбулось через відсутність підтвердження отримання судової повістки, дане судове засідання, призначене на 25.03.2019 у даній справі належить вважати першим. Крім того, просив розстрочити виконання рішення суду у даній справі строком на 24 місяці із щомісячною сплатою боргу у розмірі 2 106,50 грн. починаючи з місяця, в якому судове рішення набере законної сили.

У зв'язку з визнанням відповідачем позову судом роз'яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії.

В судому засіданні 25.03.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів.

Заслухавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

02.04.2018 Фізична особа - підприємець Гайванюк Віталій Володимирович приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підписання відбулося за допомогою ЕЦП про що свідчить Анкета заява про приєднання до Умов та правил послуги КУБ ФОП Ткаченко Михайло Олександрович.

Підпунктом 3.2.8.1 Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання по умов та правил надання послуги „КУБ" (далі заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Згідно з п. 3.2.8.3. Умов надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на умовах: Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту терміновий кредит в обмін на зобов'язання Клієнта щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та винагород. Відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, їх кількість і дати їх здійснення вказуються в Заяві. Заява на приєднання до Послуги в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом підписується електронним підписом , є способом укладання кредитного договору в електронному вигляді.

У п. 3.2.8.3.1. Умов зазначено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу на протязі 6 місяців користування кредитом на вибір Клієнта за погодженням банку. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах , передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Згідно зі ст.ст. 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов'язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

Пунктом 3.2.8.3.2. Умов передбачено, що за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі, що зазначені в Заяві та Тарифах. При несплаті відсотків у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2.).

Відповідно до п. 3.2.8.3.3. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Так, у відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов Клієнт взяв на себе зобов'язання оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2., повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку

Відповідно до п. 3.2.8.9.1. Умов, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2., 3.2.8.3., 3.2.8.3.1. цього Договору Клієнт платить відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Згідно з п. 3.2.8.9.2. Умов, нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсам, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Положення п. 3.2.8.10 Умов визначають, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1., 3.2.8.9., 3.2.8.3.1. цього договору клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір банківського обслуговування б/н від 02.04.2018, є кредитним договором, згідно якому, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

На час вирішення даного спору в суді, відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору та погашення заборгованості за кредитом, комісією за користування кредитними коштами та пенею.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідно до умов договору б/н від 02.04.2018 позивачем відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. За відповідачем рахується 1083,33 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 06.04.2018 по 26.10.2018. Крім того, згідно розрахунку позивача за відповідачем рахується 5749,70 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, за період з 06.04.2018 по 26.10.2018.

Таким чином, факт наявності заборгованості відповідача за кредитом станом на 26.10.2018 в сумі 41 666,66 грн, заборгованості по відсоткам, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 1438,89 грн та заборгованості по комісії за користування кредитом за період у сумі 5749,70 грн підтверджується матеріалами справи. Таким чином, факт наявності зазначеної заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем, отже, позовні вимоги, в цій частині, задовольняються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Глава 50 Цивільного кодексу України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положення п. 3.2.8.10 Умов визначають, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1., 3.2.8.9., 3.2.8.3.1. цього договору клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до 3.2.8.10. Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

При цьому, згідно з п. 3.2.8.10.5. Умов термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

У зв'язку з невиконанням Фізичної особою - підприємцем Ткаченко Михайлом Олександровичем у строк зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивачем, на підставі п. 3.2.8.10.1. договору банківського обслуговування б/н від 02.04.2018 нараховано пеню в сумі 1700,75 грн за період з 06.04.2018 по 26.10.2018.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги задовольняються в повному обсязі.

Щодо клопотання Фізичної особи - підприємця Ткаченко Михайла Олександровича про розстрочення виконання судового рішення на 24 місяці, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо розстрочення виконання судового рішення по справі та надані в обґрунтування вказаного клопотання докази, з'ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю), суд дійшов висновку, що відповідач не надав належних доказів того, яким чином він, з огляду на відсутність грошових коштів, планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі.

Також судом враховано, що кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, з яким він уклав договір.

З підстав викладених вище, суд не вбачає підстав для надання відповідачу розстрочки виконання рішення у даній справі.

Разом з тим, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі, а саме 960,50 грн. Інші 50 відсотків сплаченої суми судового збору підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету згідно з положеннями ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України за відповідною судовою ухвалою.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ткаченко Михайла Олександровича (69098, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за кредитом в розмірі 41 666,66 грн (сорок одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 66 коп.), заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в розмірі 1438,89 грн (одна тисяча чотириста тридцять вісім гривень 89 коп.), заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 5749,70 грн (п'ять тисяч сімсот сорок дев'ять гривень 70 коп.), пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 1700,75 грн (одна тисяча сімсот гривень 75 грн.), судового збору у розмірі 960,50 грн (дев'ятсот шістдесят гривень 50 коп.).

Повернути з Державного бюджету на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) 50% судового збору в розмірі 960,50 грн грн (дев'ятсот шістдесят гривень 50 коп.) за подання позову до господарського суду, про що постановити ухвалу.

У задоволені заяви про розстрочку виконання рішення суду, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 01 квітня 2019 року.

Суддя І. С. Горохов