ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

27 березня 2019 року Справа № 912/852/19

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши заяву Фермерського господарства "МІФ" від 25.03.2019 про забезпечення позову у справі №912/852/19

за позовом Фермерського господарства "Міф", 25006, АДРЕСА_1

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" , 25009, АДРЕСА_2

про стягнення 216 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Міф" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 216 000,00 грн. з покладенням судового збору на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне отримання від нього відповідачем грошових коштів, перерахованих відповідно до платіжного доручення №324 від 18.02.19 в сумі 216 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2019 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/852/19.

До позовної заяви додано заяву про забезпечення позову, яка містить вимоги наступного змісту: в межах суми заявлених позовних вимог 216 000,00 грн. накласти арешт:

- на грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (і.к. 36584896), що містяться на банківських рахунках відповідача, у тому числі, але не виключно, на поточному рахунку банківського рахунку № 0218 у Миколаївському РУ "Приватбанк", м. Миколаїв;

- на все майно ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (і.к.36584896).

Також заявник просить викликати представника позивача ФГ "МІФ" для надання пояснень.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до заяви додано платіжне доручення № 365 від 25.03.2019, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

При розгляді заяви Фермерського господарства "МІФ" про забезпечення позову господарський суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

У даному випадку, на переконання господарського суду, викладених у заяві про забезпечення позову заявником пояснень та доказів достатньо для розгляду заяви про забезпечення позову та необхідність у виклику заявника для надання пояснень відсутня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що відповідач не відповідає на звернення відповідача та на претензії з вимогою повернути грошові кошти. Крім того, за твердженням позивача, відповідач здійснює свою торгівельну діяльність за схемою, яка передбачає придбання ним товару, що реалізується, не на власні кошти, а за кошти, що отримані в якості попередньої оплати від покупців, що свідчить про відсутність у відповідача необхідних оборотних коштів. Крім того, позивач зазначає, що наразі на сайті відповідача відсутні відомості про товар, якій позивач мав намір придбати у відповідача, та за який були перераховані спірні кошті. Також у порушення норм податкового законодавства відповідач на суму отриманої передоплати не зареєстрував податкову накладну, що свідчить про приховування ним отримуваних коштів від оподаткування, та матиме відповідне реагування з боку контролюючого органу й негативні наслідки у виді арештів коштів на його банківських рахунках, що у сукупності може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача лише шляхом звернення стягнення на кошти на банківських рахунках відповідача.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту не тільки на грошові кошти, а й на майно, заявник зазначає, що відповідач є торгуючою організацією, тому стан його майнових активів постійно змінюється і цілковито залежить від асортименту й балансу обсягів закупівель та реалізації товарів.

Відтак, за даних обставин забезпечення позову лише шляхом накладення арешту на кошти, або лише шляхом накладення на майно відповідача чи шляхом накладення арешту на певне майно не зможе бути ефективним заходом поновлення порушених прав позивача.

Господарський суд вважає, що наведені вище обставини та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, наявність заборгованості та можливість вільного розпорядження грошовими коштами, свідчить про наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду по суті спору. Вказані умови є достатньою підставою для накладення арешту на спірну суму грошових коштів відповідача. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, співвідноситься з предметом позову та вказаний захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

При цьому господарський суд враховує, що накладення арешту на грошові кошти не порушує право відповідача вільно користуватися та розпоряджатися своїми грошовими коштами. Адже, арештованими є лише кошти на суму в межах ціни позову, що не може заважати нормальному функціонуванню підприємства та вільному використанню інших коштів на відповідному банківському рахунку, які перевищують зазначену суму.

Водночас, у разі якщо буде встановлено, що підстави для задоволення позову будуть відсутніми, запроваджена судом заборона не призведе до невиправданих, вкрай негативних наслідків для інших осіб, адже встановивши зазначені обставини, суд може скасувати вжиті ним заходи.

В той же час, господарський суд вважає недоцільним накладення арешту на майно відповідача в межах суми ціни позову з огляду на таке.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до позову документів, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, враховуючи доказову обґрунтованість тверджень заявника, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, а саме в частині: накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 з обмежено. відповідальністю "Техніка і технології". В іншій частині заява про забезпечення позову що стосується накладення арешту на майно відповідача не підлягає задоволенню, оскільки суд не вбачає конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач вчиняє будь-які дії з підготовки чи проведення відчуження належного йому майна та якого саме.

При цьому, обрані судом способи забезпечення позову не порушують прав осіб, що не є учасниками судового процесу, та співвідносяться з предметом позову, а отже існує зв'язок між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позову, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення.

В той же час, накладення арешту на майно боржника, ймовірно, може призвести до ускладнення чи навіть призупинення господарської діяльності відповідача у даній справі.

Враховуючи наведене, заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фермерського господарства "МІФ" (25006, АДРЕСА_1, і.к. 23687270) від 25.03.19 про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (вул. Соборна, буд. 22, оф. 103, м. Кропивницький, 25009, ідентифікаційний код 36584896), що містяться на банківських рахунках відповідача, у тому числі, але не виключно, на поточному рахунку банківського рахунку № 0218 у Миколаївському РУ "Приватбанк", м. Миколаїв в межах суми позовних вимог у розмірі 216 000,00 грн.

Стягувач - Фермерське господарство "МІФ" (25006, АДРЕСА_1, і.к. 23687270).

Боржник - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (вул. Соборна, буд. 22, оф. 103, м. Кропивницький, 25009, ідентифікаційний код 36584896).

У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Дана ухвала є виконавчим документом, набирає чинності в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути пред'явлено до виконання протягом строку, встановленого ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Оригінал ухвали направити Фермерському господарству "МІФ" (25006, АДРЕСА_1, і.к. 23687270).

Примірник ухвали направити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (вул. Соборна, буд. 22, оф. 103, м. Кропивницький, 25009).

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.