ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"28" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/366/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В., розглядаючи справу № 916/366/19

за позовом: Заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області (вул. Ярослава Мудрого, 8, м. Роздільна, Одеська обл., 67400) в інтересах держави в особі ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, 1, м. Київ, 01011) в особі Одеського відділення ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Канатна, 83, кім. 1411, м. Одеса, 65107)

до відповідача: фермерського господарства ЛИС 07 (вул. Центральна, буд. №33, смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівський район, Одеська обл., 67100)

про скасування рішення та скасування запису,

за участю представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_2 згідно посвідчення №035121 від 13.08.2015р.,

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх.№380/19) до фермерського господарства ЛИС 07 про стягнення 417 242,45 грн., з яких: 150 000,00 грн. основний борг, 215 700,00 грн. інфляційні, 26 687,66 грн. 3% річних, 24 854,79 грн. пеня.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.02.2019р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 12.03.2019р. о 11год.40хв.

12.03.2019р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні та призначено судове засідання по справі в межах строків, визначених положеннями ст.248 Господарського процесуального кодексу України, на 28.03.2019 року, про що було зазначено у протоколі судового засідання. При цьому прокурору було запропоновано надати суду правове обґрунтування підстав звернення до Господарського суду із позовом в інтересах позивачів із урахуванням приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та сталої практики ЄСПЧ, а також докази бездіяльності позивачів що є безумовною підставою для звернення прокурора до суду для захисту інтересів держави в особі позивачів.

В судовому засіданні, яке відбулося 28.03.2019р. прокурором були надані суду письмові пояснення, в яких прокурор виклав правове обґрунтування підстав подання ним позову в інтересах позивачів.

Суд дослідивши матеріали справи №916/366/19 встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Звертаючись із даним позовом до суду, прокурор зазначив, що вказана позовна заява вжита, як захід прокурорського реагування, оскільки неналежне невиконання відповідачем вимог договору № 2 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, укладеного 31.05.2008р. із ОСОБА_1 державним фондом підтримки фермерських господарств, підриває економічні інтереси держави та виникнення заборгованості перед бюджетом, спричиняє збитки державі, оскільки ОСОБА_1 державний фонд підтримки фермерських господарств є бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки, становлення та розвитку фермерських господарств.

Серед іншого, прокурором в обґрунтування поданого позову зазначено, що згідно з відомостей ЄДР, засновником ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств є держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України.

З огляду на наведене, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

Суд приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської ОСОБА_3 Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції).

Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

За змістом ч.3 ст.23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

У п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно зясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у справі.

Отже, аналіз ч.3 ст.23 Закон України "Про прокуратуру" дає підстави суду стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний субєкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого субєкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове зясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні субєкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного субєкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним субєктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним субєктом звернення до суду і замінювати належного субєкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах ВС від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 1.11.2018 у справі №910/18770/17, від 5.11.2018 у справі №910/4345/18).

Водночас, судом у даній справі було досліджено питання наявності чи відсутності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі саме позивача у справі та не встановлено обставин, які перешкоджають захисту прав та інтересів останнього саме належним державним органом, яким як вбачається із тексту позовної заяви є Міністерство аграрної політики та продовольства України, а визначений прокурором в якості позивача ОСОБА_1 державний фонд підтримки фермерських господарств є державною установою, яка підпорядковується вищезазначеному Міністерству.

Отже, на думку суду, сам лише факт відсутності звернення державної установи - ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу - Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо захисту своїх прав та інтересів, повязаних із порушенням відповідачем умов укладеного 31.05.2008р. договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству.

Така позиція суду зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення від 31.03.2005 у справі «F.W. v. France», п.27).

Суд звертає увагу учасників судового процесу, що така позиція суду не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого субєкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно до ч.2 ст.226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Крім того, згідно з ч.4 ст.226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про залишення позову заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області по справі №916/366/19 без розгляду.

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, господарський суд виходить з того, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

На підставі наведеного, питання щодо повернення судового збору з державного бюджету прокурору може буде вирішено господарським судом після надходження до суду відповідного клопотання позивача.

Керуючись п.п. 2 ч.1 ст.226, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення ОСОБА_1 державного фонду підтримки фермерських господарств до фермерського господарства ЛИС 07 про скасування рішення та скасування запису -залишити без розгляду.

Ухвала набрала законної сили 28.03.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повну ухвалу складено 02.04.2019р.

Суддя О.В. Цісельський