ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.03.2019 р.                                                              Справа № 914/521/19

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Департаменту охорони здоров’я Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів, заборгованості в розмірі 9 777,85 грн. (9 303,11 грн. основний борг, 247,80 грн. пені, 185,64 грн. інфляційних втрат, 41,30 грн. 3% річних) по договору про надання телекомунікаційних послуг №57 від 02.01.2013 року.

21.03.2019 року на адресу господарського суду Львівської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Департаменту охорони здоров’я Львівської обласної державної адміністрації заборгованості в розмірі 9 777,85 грн. по договору про надання телекомунікаційних послуг №57 від 02.01.2013 року. На підтвердження заявлених вимог долучено копії договору про надання телекомунікаційних послуг №57 від 02.01.2013 року, рахунку-акту №0000057.11.2018 за листопад 2018 року на суму 2 345,10 грн., №0000057.12.2018 за грудень 2018 року на суму 2 252,08 грн., №0000057.1.2019 за січень 2019 року на суму 2 354,03 грн., №0000057.2.2019 за лютий 2019 року, розрахунок заборгованості та штрафних санкцій за період листопада 2018 року-березня 2019 року.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв’язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Із положень ст. 152 (п. 8 ч. 1) та ст. 155 (п. 7. ч. 1) Господарського процесуального кодексу України вбачається, що з матеріалів поданої заяви суд повинен встановити наявність чи відсутність виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, не розглядаючи обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті.

Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, згідно з умовами договору про надання телекомунікаційних послуг форма розрахунків – безготівкова, система розрахунків – з надсиланням рахунків, порядок оплати наданих послуг – та/або в кредит, система оплати наданих послуг – абонентна система без почасового обліку телефонних розмов.

Договором також визначено, що рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати). У разі неотримання рахунка до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду, абонент повинен звернутися до служби розрахунків Укртелекому для отримання інформації щодо належної до сплати суми (п.4.15).

Суд зазначає, що строк оплати по рахунках за листопад 2018 року, грудень 2018 року та січня 2019 року настав і несплачена сума є заборгованістю абонента, стосовно стягнення якої за результатами розгляду даної заяви судом видано судовий наказ. Проте, обов’язок оплати рахунку за лютий 2019 року на суму 2 351,90 грн. у абонента існує до 20 березня 2019 року включно, що випливає з наведеного положення п.4.15 договору. Суд зазначає, що заявник у заяві про видачу судового наказу включає вказану суму в загальну заборгованість уже станом на 15.03.2019 року, і заяву здано на пошту 20.03.2019 року о 12:07 год. (згідно з даними відстеження пересилання поштових відправлень за трек-номер 466), тобто, до закінчення строку, встановленого договором для оплати.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога про стягнення 2 351,90 грн. як заборгованості за лютий 2019 року заявлена передчасно і станом на день її заявлення право заявника не було порушене. Відтак, у частині заяви про видачу судового наказу в сумі 2 351,90 грн. основного боргу суд відмовляє. У зв’язку з наведеним не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення нарахованих на суму 2 351,90 грн. пені, 3% річних та інфляційних втрат, тобто за березень 2019 року заявник вправі здійснювати нарахування на суму 6 951,21 грн., а не 9 303,11 грн. (тобто без врахування заборгованості 2 351,90 грн.), у зв’язку з чим пеня за березень становить 51,42 грн., 3% річних – 8,7 грн., а інфляційні втрати – 34,76 грн. Тобто, відсутні підстави задовольняти розмір пені в сумі 247,80 грн., 3% річних в сумі 41,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 185,64 грн., натомість задоволенню підлягають 230,40 грн. пені, 173,88 грн. інфляційних втрат, 38,40 грн. 3% річних, що зазначено в судовому наказі у даній справі. Відтак, заява про видачу наказу є також не обгрунтованою і в частині стягнення 17,40 грн. пені, 2,90 грн. 3% річних, 11,49 грн. інфляційних втрат.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог (ч.3 ст.152 ГПК України).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відсутні підстави для видачі судового наказу щодо вимоги про стягнення 2 351,90 грн. основного боргу як заборгованості з лютий 2019 року, 17,40 грн. пені, 2,90 грн. 3% річних, 11,49 грн. інфляційних втрат.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 152 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Департаменту охорони здоров’я Львівської обласної державної адміністрації заборгованості в розмірі 9 777,85 грн. по договору про надання телекомунікаційних послуг №57 від 02.01.2013 року в частині стягнення 2 351,90 грн. основного боргу як заборгованості з лютий 2019 року, 17,40 грн. пені, 2,90 грн. 3% річних, 11,49 грн. інфляційних втрат відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                            Матвіїв Р.І.