ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2019 Справа № 920/322/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Сопяненко О.Ю., секретаря судового засідання Осокіної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 920/322/18:

за первісним позовом Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Сумській області, м.Суми

до відповідача ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю Хлібороб, м. Лебедин, Сумська область

про повернення земельних ділянок

та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю Хлібороб, м. Лебедин, Сумська область

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Сумській області, м.Суми

про визнання договору оренди землі поновленим

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_3

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_4

прокурор: Вортоломей М.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог первісного позову прокурор просить зобов'язати Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю Хлібороб повернути на користь ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області земельні ділянки, кадастрові номери: :05:002:0676, :05:002:0677, загальною площею 13,9513 га, розташовані на території Пристайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області.

Віповідач проти позову заперечив та звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно до вимог якого просить визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 04.10.2010, що укладений між Лебединською районною державною адміністрацією Сумської області та СТОВ Хлібороб та зареєстрований відділом Держкомзему у Лебединському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2011 за № 00061 у редакції, яка додана до позовної заяви.

Прокуратура подала відзив на зустрічну позовну заяву № 77-3598вих18 від 21.06.2018, проти позову заперечує і просить суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Від відповідача за зустрічним позовом також надійшов відзив (вх.№4885 від 27.06.2018), проти первісного позову заперечує, оскільки СТОВ «Хлібороб» має намір продовжити дію договору на новий термін на тих же умовах і у звязку з цим направив позивачу лист з проектом відповідної додаткової угоди, однак в укладанні додаткової угоди було відмовлено. На даний час зазначені ділянки не перебувають у власності СТОВ «Хлібороб», тому і обовязок повернення земельних ділянок законодавством покладено на позивача.

09.08.2018 провадження у справі №920/322/18 було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 920/739/17. Ухвалою суд від 17.12.2018 провадження у даній справі поновлено, призначено розгляд справи № 920/322/18 по суті на 22.01.2019.

21.02.2019 від позивача за зустрічним позовом - СТОВ Хлібороб надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх №1349), суд відмовив в прийнятті даної заяви, оскільки така заява може бути подана лише у підготовчому провадженні.

В судовому засіданні 28.02.2019 розгляд справи по суті був відкладений на 13.03.2019.

Розглянувши матеріали первісної позовної заяви, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

Прокурор обгрунтовує позовні вимоги тим, що неповернення відповідачем спірної земельної ділянки, незважаючи на закінчення терміну дії договору оренди та заперечення позивача проти пролонгації цього договору, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача та у свою чергу свідчить про порушення інтересів держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області.

Крім того, оскільки органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - ОСОБА_1 управлінням Держгеокадастру у Сумській області, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави протягом тривалого часу, прокурор вбачає правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави для захисту порушеного права.

Згідно ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Зі змісту ч.3 ст. 53 ГПК України вбачається, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Тлумачення пункту 3 частини першої ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) висловлена позиція, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному капіталі. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У даній справі прокурор обгрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері земельних відносин, що полягає у незаконному утримуванні відповідачем спірної земельної ділянки, незважаючи на закінчення терміну договору оренди та заперечення позивача проти пролонгації дії цього договору.

Аналіз частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області, яке є органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження щодо передання у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Головне управління Держгеокадастру в Сумській області.

До позовної заяви додано лист заступника керівника Роменської місцевої прокуратури від 19.04.2018 №77-23306вих-18 до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому повідомлялось, що Роменською місцевою прокуратурою готується позовна заява до господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області до СТОВ «Хлібороб» про повернення земельних ділянок.

Суд зауважує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В той же час, прокурором не наведено жодної підстави, яка б свідчила про неможливість самостійного звернення позивача з позовом до суду. Головне управління Держгеокадастру в Сумській області також не повідомило суду про обставини, які перешкоджали здійсненню Управлінням захисту інтересівв держави.

Суд приходить до висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, в особі якого в інтересах держави звернувся заступник керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області з даним позовом до суду, має підстави та можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірних земельних ділянок.

Саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що органи, уповноважені здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснюють відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17.

Відповідно статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі Менчинська проти Росії, пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Мартіні проти Франції).

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що у даній справі немає передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов поданий особою, яка не має процесуальної дієздатності. Оскільки прокурор, звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Сумській області, не обґрунтував наявності підстав для здійснення такого представництва інтересів держави в суді, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

Згідно з протоколу № 3/2809 від 28.09.2010 про хід земельного аукціону позивач за зустрічним позовом - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" є переможцем конкурсу стосовно права на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 13,9513 га, що знаходиться на території Лебединської районної державної адміністрації (а.с.25).

04.10.2010 між Лебединською районною державною адміністрацією Сумської області та СТОВ Хлібороб був укладений договір оренди землі, що визнається сторонами та підтверджується наявною в матеріалах справи копією зазначеного Договору.

Відповідач передав позивачу зазначену земельну ділянку, що підтверджується актом прийому-передачі в оренду земельної ділянки.

Пунктом 8 Договору передбачено, що даний договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 42 Договору).

Відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Державна реєстрація договору від 04.10.2010 р. здійснена відділом Держкомзему у Лебединському районі Сумської області 15.06.2011 за № 00061. Отже, в силу умов укладеного сторонами договору оренди землі та припісів законодавства строк дії договору закінчився 15.06.2016.

Відповідно до п. 8 Договору оренди від 04.10.2010 СТОВ "Хлібороб" направило ОСОБА_1 управлінню Держгеокадастру у Сумській області лист № 108 від 16.03.2016 (тобто за 90 днів до закінчення дії договору оренди землі) з пропозицією про продовження дії Договору оренди землі. Позивач додав до відповідної заяви: копію свідоцтва про державну реєстрацію СТОВ "Хлібороб", копію Статуту СТОВ "Хлібороб", копію Витягу з ЄДРЮО, копію договору оренди землі від 04.10.2010 р., витяги з Державного земельного кадастру - 2 шт., проект додаткової угоди - 3 екз. Вказаний лист отриманий ОСОБА_1 управлінням Держгеокадастру у Сумській області, про що свідчить відмітка у правому нижньому куті примірника цього листа "ГУ Держгеокадастру у Сумській області 28-6527/0/1-16 від 16.03.2016" (а.с.66-67).

Не отримавши відповіді, позивач повторно направив відповідачу лист № 231 від 05.05.2016 про продовження терміну дії договору оренди землі від 04.10.2010 з 3 екз. проекту додаткової угоди. Вказаний лист отриманий та зареєстрований відповідачем 06.05.2016 р. (а.с. 68).

Відповідач за зустрічним позовом листом № 28-18-0.8-6892/2-16 від 03.06.2016 повідомив позивача про прийняте рішення, а саме про відмову у продовженні терміну дії договору оренди землі від 04.10.2010, мотивуючи тим, що лист від позивача надійшов 06.05.2016, що не вкладається в термін передбачений договором оренди землі від 04.10.2010, який було укладено на пять років. Також зазначено, що у запропонованій позивачем додатковій угоді відсутні визначення конкретних заходів щодо ефективності використання та підвищення родючості земельної ділянки, визначення природоохоронних технологій використання, що є істотними умовами договору оренди землі. Також вказано про відсутність у поданих документах витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки, який потрібний для встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності.

Надаючи юридичну оцінку встановленим судом фактичним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким спеціальним законом є Закону України Про оренду землі.

Предметом даного позову є визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Предметом доказування по даній справі є дотримання сторонами процедури пролонгації Договору, яка встановлена ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 33 Закону України Про оренду землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як було встановлено судом, позивач, в межах встановлених Договором та законом строків, звернувся до відповідача з заявами від 16.03.2016 та 05.05.2016 про поновлення Договору шляхом укладення додаткової угоди до Договору. Позивач додав до заяв проект додаткової угоди до Договору. Відповідач проти поновлення Договору заперечив.

Відповідач в листі-повідомленні від 03.06.2016, крім інформації про пропущення СТОВ "Хлібороб" строку надсилання відповідної заяви, зазначив про необхідність визначення конкретних заходів щодо ефективності використання та підвищення родючості земельної ділянки, визначення природоохоронних технологій використання, що є істотними умовами договору оренди землі. Також вказав про відсутність у поданих до розгляду документах витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки, який потрібний для встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (березень - червень 2016 р.) передбачав, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (кадаствовий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода шодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи (ч. ч. 1 - 3 ст. 15 Закону). Частиною 3 ст. 33 Закону визначено, що до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає лише проект додаткової угоди.

Зазначені вимоги СТОВ "Хлібороб" були виконані.

Тому, на думку суду, вимога позивача надати документи, які не передбачені вказаним законом є незаконною і призвела до зволікання в укладенні додаткової угоди зі сторони відповідача та відмову відповідачем в поновленні Договору.

Відповідно до ч. 9 ст. 33 Закону України Про оренду землі відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону (ст.27 Закону України Про оренду землі).

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

СТОВ "Хлібороб" після 15.06.2016 (дата закінчення дії договору оренди) продовжило користуватися земельними ділянками, про що свідчать також і надані відповідачем за зустрічним позовом докази перевірки дотримання вимог земельного законодавства і притягнення керівника СТОВ "Хлібороб" до адміністративної відповідальності за самовільне використання земельних ділянок (а.с. 109-120).

В той же час, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області не направило позивачу за зустрічним позовом листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку договору, тобто у період з 16.06.2016 по 16.07.2016 р. Відмова у продовженні дії договору оренди землі була надіслана відповідачем за зустрічним позовом 03.06.2016 (до закінчення дії договору оренди) і була відповіддю на пропозицію укласти додаткову угоду до договору оренди землі в порядку приписів ч. ч. 2-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Тому, у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони орендаря.

Вищезазначена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17, яка, відповідно до ст. 236 ГПК України, повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за Договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди, продовженням користування земельними ділянками після закінчення строку договору оренди саме орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк.

Нормами чинного законодавства прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору (ст. 33 Закону України "Про оренду землі") та передбачена можливість укладення правочинів за рішенням суду (ст.ст.187, 188 ГК України). Так, відповідно до ч. 2 ст. 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог і задовольняє позов.

Відповідно до п.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при укладенні, зміні та розірванні договорів покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

За таких обставин, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 73, 74, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Роменської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області до ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» - залишити без розгляду.

2. Зустрічний позов ОСОБА_2 товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Сумській області визнання договору оренди землі поновленим задовольнити.

3. Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 04 жовтня 2010 року, укладеного між Лебединською районною державною адміністрацією Сумської області та ОСОБА_2 товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібороб», зареєстрованого відділом Держкомзему у Лебединському районі Сумської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 15.06.2011 № 00061, у наступній редакції:

Додаткова угода

про поновлення договору оренди землі від «04» жовтня 2010 року,

зареєстрованого у Державному реєстрі земель « 15» червня 2011 року за №00061

м.Лебедин ________р.

Орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (код за ЄДР1ІОУ 39765885). з однієї сторони,

та Орендар Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (код за СДРПОУ 05490701). з іншої сторони, керуючись частинами 6-8 статті 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від « 04» жовтня 2010 року (зареєстрованого у Державному реєстрі земель « 15» червня 2011р. За № 00061) на наступних умовах:

1. Поновити договір оренди землі від « 04» жовтня 2010 року, зареєстрований у Державному реєстрі земель « 15» червня 2011 р. за № 00061 на той самий строк - на 5 (п'ять) років, і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором оренди землі, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:002:0676; :05:002:0677.

2. Інші умови договору оренди землі від « 04» жовтня 2010 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель « 15» червня 2011р. за № 00061, не порушені даною додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов'язання.

3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі від « 04» жовтня 2010 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель « 15» червня 2011р. за № 00061 та набуває чинності після державної реєстрації права оренди. Ця додаткова угода укладена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який здійснив державну реєстрацію поновлення права оренди.

РЕКВІЗИТИ СТОРІН

ОрендодавецьОрендар
Головне управління Держгеокадастру в Сумській області Місцезнаходження: 40021, м.Суми, вул. Петропавлівська, 108, Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» Місцезнаходження: 42200, Сумська область, м.Лебедин, пров.Хіміків,2,

4. Стягнути з ОСОБА_1 управління Держгеокадастру в Сумській області (, вул. Петропавлівська, 108, м. Суми, 40021) на користь ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (, пров. Хіміків,2, м. Лебедин, Сумська область, 42200) 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 25.03.2019.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Суддя ОСОБА_5