ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

02.04.2019м. ХарківСправа № 922/888/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу № 922/888/19

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3", місто Харків
боржник Фізична особа - підприємець Чінь Тхі Туєт, місто Харків
про стягнення 63 427,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу на стягнення з Фізичної особи - підприємця Чінь Тхі Туєт основної заборгованості за Договором оренди № СО-365 від 01.09.2018 в розмірі 58 574,92 грн. та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 4 852,89 грн.

Відповідно до приписів статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно частини першої статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3", суд зазначає, що боржником у даному наказному провадженні визначено Чінь Тхі Туєт, саме як Фізичну особу - підприємця.

Згідно частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно також до частини другої статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (стаття 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Судом зроблено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Фізичної особи - підприємця Чінь Тхі Туєт (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та встановлено, що в Єдиному державному реєстрі міститься інформація про припинення суб'єкта господарювання - ФОП Чінь Тхі Туєт: дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем - 21.03.2019; номер запису: 2202944; підстава - за її рішенням.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вказаних змін, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Разом з тим, частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв'язку із втратою нею статусу підприємця.

Суд також зазначає, що за приписами частини другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

З огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу на стягнення заборгованості з Чінь Тхі Туєт, як з Фізичної особи - підприємця, місце проживання чи перебування його, як фізичної особи, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника або номер і серію паспорта заявником не зазначено.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем 21.03.2019, заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3" вимоги про стягнення заборгованості з Чінь Тхі Туєт, як з Фізичної особи - підприємця не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами частин другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3" щодо видачі судового наказу на стягнення заборгованості з Фізичної особи - підприємця Чінь Тхі Туєт.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 147, 148, 150, 152, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг і компанія-3" щодо видачі судового наказу на стягнення з Фізичної особи - підприємця Чінь Тхі Туєт 63 427,81 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано 02.04.2019.

Суддя В. В. Рильова