ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Справа № 915/891/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов.№01/Ю від 03.01.2019

представник відповідача в судове засідання не зявився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний карєр, вул. Микитівська, 1, смт. Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56530, поштова адреса: а/с 48, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500,

до відповідача: Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, вул. Галини Петрової, 2А, м. Миколаїв, 54029,

про: стягнення заборгованості в сумі 416 198 грн. 25 коп. за договором поставки від 30.03.2018 № 03/30-03,

Приватне акціонерне товариство Микитівський гранітний карєр звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №845/2 в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України заборгованості за Договором поставки №03/30-03 від 30.03.2018 у розмірі 416 198,25 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №03/30-03 від 30.03.2018 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.08.2018 (суддя Коваль Ю.М.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач у наданому до суду відзиві проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що позивач для оплати повинен був надати відповідачу рахунок фактуру та інші документи визначені у п.2.2 та п.4.5 Договору. Жодних документів позивачем відповідачу не надавались, тому строк оплати за товар фактично не настав. Вказує, що матеріали справи не містять доказів часу надання позивачем та фактичного отримання відповідачем всіх зазначених в Договорі документів та їх реального складення та існування, за такого і реального здійснення поставки ТМЦ та доказів змін матеріального стану. Також, у вказаному відзиві відповідач заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить суд слухати справу в загальному порядку із викликом сторін в судове засідання.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.09.2018 (суддя Коваль Ю.М.) суд з урахуванням заперечень відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив зазначає, що відповідно до умов Договору поставки №03/30-07 від 30.03.2018 порядок надання оригіналів документів п.4.5 не передбачений, тому увесь пакет документів був направлений відповідачу простою кореспонденцією. При направленні претензії та позовної заяви відповідачу було направлено вдруге увесь пакет документів. Вказує, що від відповідача зауважень та претензій стосовно виконання п.2.2. та п.4.5 Договору не надходило. Зазначає, що виконання позивачем усіх умов договору підтверджується підписанням відповідачем усіх видаткових-накладних без всяких зауважень та заперечень, які підтверджують дату отримання продукції відповідачем, а також кількість, ціну та асортимент товару в повному обсязі. Видаткова накладна це документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій та підтверджує факт отримання/передачі товарів і завершує купівлю-продажу товару між продавцем і покупцем. Стосовно заперечень відповідача щодо не надання позивачем жодної податкової накладної, вказує, що позивач не повинен надавати податкову накладну відповідачу, а повинен лише зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог податкового кодексу України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.12.2018 (суддя-Коваль Ю.М.) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.01.2019.

Судове засідання призначене на 04.01.2019 не відбулось, у звязку перебуванням судді Коваля Ю.М. у відпустці.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Миколаївської області №39 від 21.01.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/891/18, у звязку із звільненням у відставку головуючого судді Коваля Ю.М. (підстава рішення Вищої ради правосуддя від 20.12.2018 №3960/0/15-18), за результатами повторного автоматизованого розподілу здійсненого відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання абзацу с) підпункту 3.6.1 пункту 3.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, - справу №915/891/18 призначено головуючому судді Семенчук Н.О.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.01.2019 справу №915/891/18 прийнято до свого провадження суддею Семенчук Н.О. Підготовче засідання призначено на 20 лютого 2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/891/18 до судового розгляду по суті на 25 березня 2019 року.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 25.03.2019 не забезпечив, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №549 (а.с.107).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30 березня 2018 року між Приватним акціонерним товариством Микитівський гранітний карєр (далі постачальник) та Дочірнім підприємством Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі покупець) було укладено договір поставки №03/30-03 (далі Договір), у відповідності до умов якого, постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити щебеневу продукцію (далі товар) (п.1.1 Договору).

Згідно п.1.2 Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару, загальна кількість окремої партії товару, що підлягає поставці, одиниці виміру товару та ціна одиниці виміру товару визначаються у рахунках-фактурах та видаткових накладних, що оформлюються сторонами протягом строку дії цього Договору та є невідємною частиною Договору.

У відповідності до п.1.3 Договору, загальна кількість товару за цим Договором визначається сумарною кількістю партій товарних поставок, які зазначені в рахунках-фактурах та видаткових накладних, оформлених сторонами, та фактично прийнятих покупцем в період дії цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна на товар формується постачальником та вказується в рахунках фактурах, що оформлюються постачальником протягом дії цього Договору та предявляються покупцю до оплати.

Відповідно до п. 3.5 Договору, розрахунки за отриманий товар здійснюються на умовах 100% передплати, або з відстроченням платежу за згодою сторін. Загальна сума поставки товару з відстроченням платежу не повинна становить 100 000,00 грн.

Згідно п.3.6 Договору, у разі поставки товару на умовах відстроченням платежу, покупець зобовязується розрахуватися з постачальником за отриманий товар на протязі 30 днів з моменту отримання від постачальника товару, що підтверджується відміткою на товарно транспортній накладній та/або видатковій накладній.

У відповідності до п.4.4 Договору, передача окремої партії товару від постачальника покупцеві у повному обсязі або частково здійснюється за видатковою накладною при умові наявності у уповноваженої особи покупця оформленої у встановленому законом порядку довіреності на отримання товарно матеріальних цінностей.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що постачальник зобовязується з поставкою товару за відповідним рахунком фактурою надати у розпорядження покупця оригінали наступних документів:

- рахунки;

- накладні (видаткові, товарно-транспортні);

- технічні паспорти, сертифікати відповідності, а також інші документи, що

передбачені заводом виробником та/або чинним законодавством для даного виду товару. А також скласти податкову накладну, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.4.5.1 Договору, у разі відсутності підписаних заявок на товар, товар приймається та сплачується покупцем на підставі підписаних видаткових накладних.

У відповідності до п.4.5.2 Договору, після передачі товару та виконання обовязку з поставки між сторонами оформлюється видатковими накладними, які підтверджують прийом передачу товару, які підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. У разі необґрунтованої відмови покупця від підписання видаткових накладних, обсяг поставок визначається на підставі товарно транспортних накладних.

Відповідно до п.6.1 Договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Строк Договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 6.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2018. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від обовязку виконати взяті на себе зобовязання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.6.2, п.6.3 Договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Позивач, на виконання зобовязань за Договором у період з 30.03.2018 по 12.04.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 536 498,25 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною №М-0304-05 від 03.04.2018 на суму 112 163,75 грн.

(а.с.26);

- видатковою накладною №М-0404-02 від 04.04.2018 на суму 71 675,00 грн.

(а.с.28);

- видатковою накладною №М-0504-03 від 05.04.2018 на суму 10 598,75 грн.

(а.с.30);

- видатковою накладною №М-0604-02 від 06.04.2018 на суму 50 325,00 грн.

(а.с.32);

- видатковою накладною №М-1104-01 від 11.04.2018 на суму 211 288,75 грн.

(а.с.34);

- видатковою накладною №М-1204-01 від 12.04.2018 на суму 10 065,00грн.

(а.с.36);

- видатковою накладною №М-0704-01 від 07.04.2018 на суму 22 965,00 грн.

(а.с.39);

- видатковою накладною №М-1004-01 від 10.04.2018 на суму 24 664,00 грн.

(а.с.41);

- видатковою накладною №М-1104-02 від 11.04.2018 на суму 22 753,00 грн.

(а.с.43).

Товар згідно вказаних видаткових накладних був отриманий відповідачем, що підтверджується довіреністю №1/6 від 02.04.2018 (а.с.24) та довіреністю №236 від 05.04.2018 (а.с.37) на право отримання товару та підписом уповноваженої особи на видаткових накладних. Зауважень щодо поставки, кількості та якості товару відповідачем не зазначено.

Для оплати поставленого товару, позивачем були виставлені відповідачу рахунки, а саме: рахунком на оплату №911 від 03.04.2018 (а.с.25), №912 від 04.04.2018 (а.с.27), №913 від 05.04.2018 (а.с.29), №914 від 06.04.2018 (а.с.31), №915 ід 11.04.2018 (а.с.33), №916 від 12.04.2018 (а.с.35), №917 від 07.04.2018 (а.с.38), №918 від 10.04.2018 (а.с.40), №919 від 11.04.2018 (а.с.42).

Представник позивача у судовому засіданні 25.03.2019 вказав, що товар був поставлений відповідачу на умовах відстрочення платежу, тому відповідач повинен був розрахуватись за поставлений позивачем товар у строки визначені п.3.6 Договору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Позивач зазначає, що відповідач вимоги Договору виконав частково сплативши за поставлений товар 120 300,00 грн.

Таким чином, на час подання позовної заяви основний борг відповідача за поставлений товар складає 416 198,25 грн. (536 498,25 грн. 120 300,00 грн.).

З метою отримання грошових коштів за поставлений товар, позивач направив на адресу відповідача претензію №536/2 від 12.07.2018 з вимогою погасити заборгованість (а.с.45). Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, заборгованість за поставлений товар не погасив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно вимог ст. 712 Цивільного Кодексу України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного Кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 416 198,25 грн. за поставлений товар є обґрунтованими відповідно до вимог Закону та Договору та підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання відповідача на те, що строк оплати за договором поставки не настав, оскільки позивачем не надано відповідачу документів зазначених у п.4.5 Договору, господарський суд до уваги не приймає, з наступних підстав.

Умовами п.4.5.2 Договору встановлено, що після передачі товару та виконання обовязку з поставки між сторонами оформлюється видаткові накладні, які підтверджують прийом передачу товару, яка підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. У разі необґрунтованої відмови покупця від підписання видаткових накладних, обсяг поставок визначається на підставі товарно транспортних накладних.

Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами договору факт передачі та виконання обовязку з поставки товару підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними. Тому відповідно до п.3.6 Договору відповідач повинен був розрахуватись з позивачем на протязі 30 днів з моменту отримання товару.

Решта доводів та заперечень відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Миколаївський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (вул. Галини Петрової, 2А, м. Миколаїв, 54029, р/р 0014 в Миколаївській філії АБ «Брокбізнесбанк», МФО 326922, ) на користь Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний карєр (вул. Микитівська, 1, смт. Олександрівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56530, поштова адреса: а/с 48, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, р/р 4800 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) заборгованості за Договором поставки №03/30-03 від 30.03.2018 у розмірі 416 198,25 грн. та 6 242,97 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 25.03.2019, повний текст рішення складено та підписано 29.03.2019.

Суддя Н.О. Семенчук