ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/346/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" м. Харків (61010, м. Харків, Нетіченська Набережна, 8, )
до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції , м. Харків (61010, м. Харків, вул. Нетіченська, 14, )
про стягнення 33302,66 грн.
за участю :

представника позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 3824 від 12.12.18р.;

представника відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 22/11/1-6-Ін-19 від 25.02.19р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про стягнення заборгованості за договором про надання послуг бізнес-мережі № 3197 в розмірі 33302,66 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 05.03.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.02.2019 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 4981), в якому проти позову заперечує частково, вказує, що виділених коштів недостатньо для виплат по всім договором. Також відповідач зазначає, що з липня 2018 було проведено реорганізацію, у зв`язку з чим після 30.06.2018 року підрозділи пробації вийшли з підпорядкування міжрегіонального управління та підстави для оплати телекомунікаційних послуг за укладеним договором за липень-жовтень 2018 року відсутні. Крім того відповідач вказує на те, що останній є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, відповідно до затвердженого кошторису на рік з щомісячного розбивкою та бюджетним розписом і твердим додержанням бюджетної класифікації. Також відповідач зазначає, що стягнення штрафних санкцій в повному обсязі негативно вплине на фінансовий стан управління, як бюджетної організації. Таким чином відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з липня по жовтень 2018 року в розмірі 15699,62 грн. та зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні було оголошено перерву до 19.03.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 19.03.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив (вх. № 6816).

Представник позивача в судовому засіданні 19.03.2019 року підтримав позовні вимоги, посилаючись на невиконання відповідачем умов, укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 30764,99 грн., пеню в розмірі 1201,74 грн., 998,05 грн. інфляційних втрат та 337,88 грн. 3% річних.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.03.2019 року проти позову заперечував частково, посилаючись на те, що з липня 2018 було проведено реорганізацію, у зв`язку з чим після 30.06.2018 року підрозділи пробації вийшли з підпорядкування міжрегіонального управління та підстави для оплати телекомунікаційних послуг за укладеним договором за липень-жовтень 2018 року відсутні. Крім того відповідач вказує на те, що останній є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, відповідно до затвердженого кошторису на рік з щомісячного розбивкою та бюджетним розписом і твердим додержанням бюджетної класифікації. Також відповідач зазначає, що стягнення штрафних санкцій в повному обсязі негативно вплине на фінансовий стан управління, як бюджетної організації. Таким чином відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з липня по жовтень 2018 року в розмірі 15699,62 грн. та зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

25.04.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) та Північно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (відповідач) було укладено договір №397 про надання послуг бізнес-мережі.

Згідно пункту 1.1 договору, оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі (далі - послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних Угод до цього договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість. У разі зміни законодавства в сфері телекомунікацій щодо порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг оператор та бізнес-абонент зобов'язуються з дати набрання чинності новим актом законодавства дотримуватися його положень. У такому випадку договір застосовується лише в частині, яка не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до пункту 1.2. договору під бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування бізнес-абонента, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування.

Згідно пункту 2.1. договору оператор організовує бізнес-абоненту лінію(ї) зв'язку для надання послуг або у разі відсутності технічної можливості пропонує бізнес-абоненту інші варіанти підключення.

Відповідно до пункту 2.2. договору перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг та в окремих угодах до цього договору, що підписуються сторонами і є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно пункту 2.4. договору датою початку надання замовлених бізнес-абонентом послуг вважається дата, яка визначена у відповідному акті та/або в наряді на підключення послуг.

Відповідно до пункту 3.1. договору сторони за цим договором мають права та несуть обов'язки, передбачені умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - умови Укртелекому, затверджені оператором, опубліковані на офіційному веб-сайті Оператора http://ukrtelecom.ua) і чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг.

Згідно пункту 4.1. договору бізнес-абонент здійснює оплату замовлених послуг з тарифами, зазначеними у додатку до угод до цього договору та умовами Укртелекому.

Відповідно до пункту 4.2. договору порядок оплати наданих телекомукаційних послуг здійснюється (попередньою оплатою (внесення авансу) або в кредит). Оплата послуг проводиться у національній валюті України.

Згідно пункту 4.3. договору рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Відповідно до пункту 4.4. договору пеня за прострочення оплати послуг, починає нараховуватися з 21 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у пункті 4.3 цього договору.

Згідно пункту 5.1. договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 5.2. договору у разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Як вказує позивач у позовній заяві, він свої зобов'язання за договором про надання послуг бізнес-мережі виконав в повному обсязі, на підтвердження чого було надана рахунки-акти за період з травня 2017 року по жовтень 2018 року (а.с. 37-54).

Проте відповідач не в повному обсязі та з простроченням здійснював оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 30764,99 грн.

Крім того на підтвердження наявності заборгованості відповідача у розмірі 30764,99 грн. позивачем було надано оборотно-сальдову відомість (а.с. 70-71).

Вищенаведені обставини щодо наявності заборгованості відповідача, стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Відповідач частково заперечуючи проти позову посилається на те, що з липня 2018 року було проведено реорганізацію, у зв`язку з чим після 30.06.2018 року підрозділи пробації вийшли з підпорядкування міжрегіонального управління та підстави для оплати телекомунікаційних послуг за укладеним договором за липень-жовтень 2018 року відсутні.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, статтей 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В матеріалах справи наявні докази надання відповідачу телекомунікаційних послуг за період з травня 2017 року по жовтень 2018 року.

Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності підстав для сплати заборгованості після 01.07.2018 року, у зв`язку з проведеною реорганізацією, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, п. 5.1 договору було передбачено дію договору до 31 грудня 2017 року.

Крім того, пунктом 5.2. договору було передбачено, що у разі, коли жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини, договір вважається продовженим на кожний наступний рік на таких самих умовах.

Як стверджує позивач, відповідачем не направлялись листи щодо небажання продовжувати договірні відносини.

Відповідачем також не надано будь-якого листування з приводу припинення дії договору.

Матеріали справи також не містять будь-якого листування з приводу припинення дії договору.

Таким чином, відповідний договір є діючим у відповідності до п. 5.2 договору.

Також суд зауважує, що дані правовідносини виникли між сторонами на підставі укладеного договору, стороною якого є саме відповідач та сама по собі реорганізація підрозділів та виділення певних структурних підрозділів не створює та не змінює цивільних прав та обов`язків та не може бути підставою для відмови відповідача від оплати послуг, які були надані останньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг бізнес-мережі № 3197 від 25.04.2017 року в розмірі 30764,99 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 998,05 грн. інфляційних втрат та 337,88 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 337,88 грн. та інфляційних втрат в сумі 998,05 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1201,74 грн. суд зазначає наступне.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно пункту 4.4 договору сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені в разі несвоєчасної оплати послуг, яка починає нараховуватись з 1 числа місяця, що настає по закінченню періоду зазначеного у п. 4.3 цього договору.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства і загальний розмір пені складає 1201,74 грн.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені на 90%, викладене у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення розміру пені на 90% відповідач посилався на те, що розмір штрафних санкцій є значним, а боржник є бюджетною установою, яка має право брати бюджетні зобов`язання, витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженим кошторисом.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даному випадку відповідач документально не обґрунтував свій фінансовий стан щодо розміру фінансування з державного бюджету.

Крім того судом враховано наявність основної заборгованості за договором, що свідчить про невиконання зобов`язань відповідачем за договором.

Також суд зауважує, що розмір пені, заявлений до стягнення позивачем у сумі 1201,74 грн. не є надмірним у порівнянні із основним боргом у сумі 30764,99 грн.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги баланс майнових інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, у зв`язку з чим клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення пені в сумі 1201,74 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1921,00грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції , м. Харків (61010, м. Харків, вул. Нетіченська, 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" м. Харків (61010, м. Харків, Нетіченська Набережна, 8, ) 30764,99 грн. основного боргу, 1201,74 грн. пені, 998,05 грн. інфляційних втрат, 337,88 грн. 3% річних та 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 25.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_3

922/346/19