УХВАЛА

21 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 5023/4734/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Фізичної особи - підприємця Загурського Сергія Михайловича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича компанія "Харківтранс" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 про закриття апеляційного провадження у справі

за позовом Виробничого підприємства "Харківполімернитка" товариство з обмеженою відповідальністю до Фізичної особи - підприємця Загурського Сергія Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Загурський Сергій Михайлович та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича компанія "Харківтранс" 17.12.2018 звернулись із касаційними скаргами на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018, повний текст якої підписаний 26.11.2018 (колегія суддів у складі: Медуниця О.Є., Барбашова С.В.,Пелипенко Н.М.)

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 було відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Фізичної особи - підприємця Загурського Сергія Михайловича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича компанія "Харківтранс" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018. Справу № 5023/4734/12 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у зв'язку з тим, що фізична особа - підприємець Загурський Сергій Михайлович в своїй касаційній скарзі ставив питання щодо порушення правил юрисдикції, а саме звертав увагу на те, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 справу № 5023/4734/12 за позовом Виробничого підприємства "Харківполімернитка" товариство з обмеженою відповідальністю до фізичної особи - підприємця Загурського С.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, про зобов'язання вчинити певні дії за касаційними скаргами фізичної особи - підприємця Загурського С.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Харківтранс" повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019 справа передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є.В. - головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

Як вбачається із змісту ухвали Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019, відповідні доводи касаційної скарги ФОП Загурського С.М. про порушення правил юрисдикції були наведені ним як підстави перегляду у касаційному порядку рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2012 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013, натомість питання реалізації ФОП Загурським С.М. права на касаційне оскарження наведених вище судових рішень вже вирішувалося Вищим господарським судом України ухвалою від 17.06.2013.

Відповідно до частини 1 статті 107 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (в редакції, чинній до 15.12.2017) сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Проте якщо касаційну скаргу подано: особою, яка не має права на її подання, або повторно після повернення первісної касаційної скарги на підставі пункту 5 частини 1 статті 1113 ГПК України, якщо клопотання про відновлення строку подання касаційної скарги було відхилено то відповідні обставини виключають перегляд судових рішень у касаційному порядку. В таких випадках суд відмовляє у прийнятті касаційної скарги і виносить з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 107, 11113 ГПК України(в редакції, чинній до 15.12.2017).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого господарського суду від 17.06.2013 клопотання про відновлення строку на подання касаційної скарги було відхилено, касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Загурського С.М. на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2013 повернуто скаржнику, керуючись статтею 7 Закону України "Про судовий збір", статтями 53, 86, 110, пунктом 5 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Станом на час прийняття судових рішень у справі ГПК України (у редакції, яка була чинною до 15.12.2017) не передбачав можливості повторного касаційного перегляду судового рішення.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Розділом ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) не передбачено можливості повторного апеляційного чи касаційного перегляду судових рішень, перегляд яких у касаційному порядку було здійснено Вищим господарським судом України відповідно до розділу ХІІ-І ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (рішення у справі "Мельник проти України" (974_037) (Melnyk v. Ukraine), № 23436/03, пункти 22-23, від 28 березня 2006 року).

У рішеннях у справах "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та "Христов проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований частиною 1 статті 6, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", параграф 61). У вищевказаній справі Брумареску Суд констатував порушення права заявника на справедливий судовий розгляд у зв'язку з тим, що Верховний Суд на основі скарги, поданої Генеральним прокурором, закрив провадження у справі, в результаті якого було винесено остаточне рішення суду, і скасував це рішення (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, пункт 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. ріш. у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п. 52, ECHR 2003-IX). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatis mutandis, справи "Нікітін проти Росії" (Nikitin v. Russia), № 50178/99, п. 57, ECHR 2004-VIII, та "Савінський проти України" (974_089) (Savinskiy v. Ukraine), № 6965/02, п. 23, від 28.02.2006).

Отже, перегляд судового рішення, яке набрало законної сили та оскаржувалось до касаційної інстанції, через шість років після його прийняття порушує принцип правової певності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки має наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов'язки протягом усього часу чинності цього рішення.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку щодо відмови Фізичній особі - підприємцю Загурському Сергію Михайловичу у відкритті провадження за касаційною скаргою в частині перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2012 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013.

Положеннями частини 2 статті 232 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

За змістом статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.

На підставі викладеного та керуючись статтями 8, 232, 234, 301, 303 ГПК України Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду,

УХВАЛИВ:

1. Прийняти справу № 5023/4734/12 до провадження.

2. Здійснити перегляд ухвали за касаційними скаргами Фізичної особи - підприємця Загурського Сергія Михайловича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича компанія "Харківтранс" і призначити розгляд на 11.04.2019 о 15:30 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань 332.

3. У разі якщо учасники справи скористаються наданим статтею 295 ГПК України правом подання відзиву на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, такий відзив та докази надсилання його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи, має бути поданий до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) у строк до 04.04.2019.

4. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов'язковою.

5. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Загурського Сергія Михайловича в частині перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2012 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 у справі № 5023/4734/12.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір