ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

28 березня 2019 року

м. Одеса

Справа № 915/1230/17

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018, прийняте суддею Мавродієвою М.В., м. Миколаїв, повний текст складено 19.10.2018,

у справі №915/1230/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ФОРТУНА-ЮС”

до відповідача: Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia

про стягнення дебіторської заборгованості в розмірі 7320 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 02.10.2017 складає 229 691,15 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ФОРТУНА-ЮС” звернулось з позовом до Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 7320 євро основного боргу, що за курсом Національного Банку України станом на 02.10.2017 складає 229 691,15 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.11.2017 за вказаною позовною заявою порушено провадження у справі №915/1230/17.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/1230/17 (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ФОРТУНА-ЮС” 7320 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 02.10.2017 складає 229691,15 грн, та 3445,37 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, яка викладена польською мовою.

В силу частини першої статті 10 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

В рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 у справі №10-рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

Колегія суддів роз’яснює, що відповідно до частини четвертої статті 10 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга має викладатися державною (українською) мовою, а скаржник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог процесуального закону.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №761/42431/17.

Відповідно до частини другої статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Крім того, щодо документів, доданих до апеляційної скарги, то колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зауважує, що господарський суд приймає як докази офіційні документи, що походять з інших держав, за умови їх легалізації дипломатичними або консульськими службами України. Консули України легалізують іноземні документи, що подаються до офіційних органів України, відповідно до статті 54 Консульського статуту України, затвердженого указом Президента України №127/94 від 02.04.1994.

Посвідчення консулами зазначених документів означає встановлення і засвідчення справжності підписів на цих документах і відповідності їх законам держави перебування. Легалізація іноземного документа є необхідною умовою для подання його як доказу у судовому процесі. Господарський суд має право приймати іноземні офіційні документи без консульської легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 1961), якою передбачено спрощений порядок засвідчення документів шляхом проставлення на них спеціальної печатки - апостиля, ратифікована Верховною Радою України відповідно до Закону України №2933-III від 10.01.2002 "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" і діє на території України з часу набрання чинності зазначеним Законом.

Господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Саме таку правову позицію викладено у пункті 7 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України №04-05/608 від 31.05.2002 з подальшими змінами та доповненнями.

Апелянтом не надано доказів легалізації дипломатичними або консульськими службами України доданих до апеляційної скарги документів або доказів дотримання спрощеного порядку їх засвідчення шляхом проставлення на них апостилю.

Колегія суддів також враховує наступне.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/1230/17 подана скаржником 27.02.2019, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, при цьому останній не порушує питання про поновлення цього строку, що є підставою для залишення її без руху на підставі наведеної вище норми.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої вказаної норми до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, ціна позову у даній справі становить 7320 євро, що в еквіваленті станом на 02.10.2017 складає 229691,15 грн, відтак в силу підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України „Про судовий збір” за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити 3445,37 грн.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/1230/17 складає 5168,05 грн - 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми, суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги по справі №915/1230/17.

Крім того, в силу пункту 3 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно зі статтею 259 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Скаржником вказаних вимог не додержано, оскільки останнім не надано доказів направлення апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу листом з описом вкладення, що свідчить про недотримання Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia наведених вище приписів статей 258, 259 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 56 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника; юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Водночас колегія суддів роз’яснює скаржнику, що згідно з приписами частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV “Перехідні положення” Конституції України представництво у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

В силу частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додається, зокрема, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Між тим скаржником до суду не додано документів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (викладення апеляційної скарги іноземною мовою та відсутність доказів легалізації дипломатичними або консульськими службами України доданих до апеляційної скарги документів або доказів дотримання спрощеного порядку їх засвідчення шляхом проставлення на них апостилю; звернення з апеляційною скаргою з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження та без клопотання про його поновлення; відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі та доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачу; відсутність документів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржникові можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: викласти апеляційну скаргу українською мовою та здійснити легалізацію доданих до апеляційної скарги документів дипломатичними або консульськими службами України або надати докази дотримання спрощеного порядку їх засвідчення шляхом проставлення на них апостилю; звернутися до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин його пропуску; сплатити визначену апеляційним господарським судом суму судового збору; надати докази надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу та документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 10, 174, 232-235, 256, 258-260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Seifert Polska spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2018 у справі №915/1230/17залишити без руху.

Встановити скаржнику строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз’яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі - апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      С.В. Таран

Суддя                                                                                          Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                          М.А. Мишкіна