ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року справа № 925/147/19 м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма "Агросвіт"

до фермерського господарства "Клевань"

про стягнення 1531195,88 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 заступник директора товариства;

від відповідача: не явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма "Агросвіт" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до фермерського господарства "Клевань" (далі відповідач) про стягнення 1531867,91 грн. заборгованості за договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 26.04.2017 №59, у тому числі: 517941,27 грн. пені, 823740,20 грн. 30% річних та 190186,44 грн. інфляційних нарахувань.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 22978,02 грн. судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 26.04.2017 №59 щодо оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою від 07.02.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у цій справі і призначив у ній за правилами загального позовного провадження підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 05.03.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

25 лютого 2019 року до господарського суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог з 1531867 грн. 91 коп. до 1531195 грн. 88 коп. за рахунок зменшення стягуваної суми пені з 517941,27 грн. до 517269,24 грн. При цьому стягувані суми 30% річних та інфляційних нарахувань залишилися незмінними.

Господарський суд прийняв вказане зменшення позивачем розміру позовних вимог.

Ухвалою від 05.03.2019 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 11 год. 00 хв. 28.03.2019 року в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарським судом Черкаської області надсилалися рекомендованими листами з повідомленнями про вручення вказані вище ухвали від 07.02.2019 і від 05.03.2019, проте ці рекомендовані листи не були вручені адресату, а були повернені поштою до господарського суду з відмітками пошти: "за зазначеною адресою не проживає", "за закінченням терміну зберігання", що в силу ч. 1 ч. 4 та ч. 7 ст. 120, ч. п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, є підставою вважати вказані ухвали врученими відповідачу належним чином і, що він був належним чином повідомлений про дату час і місце призначених цими ухвалами засідань суду.

Відповідач чи його представник у судове засідання не явилися і про причини неявки господарський суд не повідомили. Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

У судовому засіданні, яке відбулося 28.03.2019, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а господарський суд розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини прийнятого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2017 року позивач в особі його Черкаської філії як продавець та відповідач як покупець уклали між собою договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №59 (далі договір №59) (а.с.и27-29).

Договір №59 містить, зокрема, такі умови (пункти):

1.1. Продавець зобовязується здійснити постачання товарів безпосередньо повязаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції, покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (далі - товар), який покупець зобовязується прийняти та оплатити, відповідно до п. 1.2. цього договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях.

1.2. Загальна кількість товару, "еквівалент ціни товару", "погоджений курс", асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначається сторонами на кожну окрему партію товару у доповненнях до нього.

2.1. Базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах "Франко - склад" (NEW), м. Черкаси, вул. Чигиринська, 21.

2.4. Датою поставки товару вважається дата вказана у видаткових накладних на відпуск товару.

2.5. За згодою покупця, можливий відпуск товару з перевищенням кількості та асортименту узгодженого сторонами. В такому випадку покупець зобовязується прийняти та оплатити фактично відвантажену кількість товару на умовах даного договору.

3.1. Ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в доповненнях до даного договору визначається сторонами як "тверда ціна" та "попередня ціна".

3.6. Загальна ціна договору визначається як сума вартості доповнень до нього.

4.1. Покупець зобовязується оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в доповненнях до цього договору. Сторони за окремим доповненням до цього договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар.

4.2. У разі прийняття покупцем товару, що не вказаний в доповненнях до цього договору, покупець тим самим надає свою згоду, щодо ціни, кількості та асортименту прийнятого ним товару зазначеної видатковій накладній.

4.3. Покупець оплачує товар, що був прийнятий ним, згідно з п. 2.5 даного договору , в строк що указано в останньому доповненні до цього договору.

11.2. Сторони несуть наступну відповідальність:

за порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення;

за прострочення в поставці товару покупця, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленого товару за кожний день прострочення.

11.4. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання, продавець може вимагати від покупця, а останній зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

13.1 Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

До договору №59 його сторони уклали такі доповнення про поставку товарів на умовах товарного кредиту від 26.04.2017 №1/тк, від 11.05.2017 №2/тк, від 12.05.2017 №3/тк, від 18.05.2017 №4/тк, від 18.05.2017 №5/тк, від 18.05.2017 №7/тк, від 30.05.2017 №8/тк, від 30.05.2017 №9/тк, від 30.05.2017 №10/тк, від 31.05.2017 №11/тк, від 01.06.2017 №12/тк, від 06.06.2017 №13/тк, від 07.06.2017 №14/тк, від 13.06.2017 №15/тк, від 13.06.2017 №16/тк, від 19.06.2017 №17/тк, від 22.06.2017 №18/тк, від 18.09.2017 №20/тк, 19.09.2017 №21/п і від 19.09.2018 №22/п (а. с. 30-49), якими сторони визначали асортимент відповідних партій товару, його кількість, ціну, а також строки оплати (а. с. 30-49).

На виконання договору №59 та доповнень до нього позивач передав відповідачу, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 4668304,34грн., що підтверджується накладними (а. с. 50-61).

Відповідач за накладними на повернення від покупця від 04.08.2017 №10 та від 10.08.2017 №11 (а. с. 62-63) повернув позивачу товар на загальну суму 223663,54 грн.

Відповідач на виконання своїх зобовязань за договором №59 та доповненнями до нього оплатив поставлений позивачем товар лише частково у сумі 1045300,00 грн. Неоплаченим залишався борг у сумі 3399340,80 грн. (4668304,34 грн. 223663,54 грн. 1045300,00 грн.)

Господарський суд Черкаської області рішенням від 09.01.2018 у справі №925/1582/17, яке 31.01.2018 набрало законної сили, задовольнив повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" до фермерського господарства "Клевань" про стягнення 3399340,80 грн. і стягнув з фермерського господарства "Клевань" на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" 3399340,80грн. боргу за поставлений за договором №59 товар та 50990,11 грн. витрат на сплату судового збору.

23 серпня 2018 року позивач і відповідач уклали між собою угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог(а. с. 64), згідно з якою грошове зобовязання відповідача перед позивачем за договором №59 припинилося повністю у день укладання цієї угоди.

За порушення встановлених договором №59 та доповненнями до нього строків оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 11.2 договору №59 пеню у сумі 517269,24 грн. за період прострочення з 08.05.2017 по 30.05.2018, передбачені п.11. 4 договору №59 30% річних у сумі 823740,20 грн. за період прострочення з 01.11.2017 по 22.08.2018, а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 190186,44 грн. 06 коп. за період прострочення з листопада 2017 року по серпень 2018 року.

Відповідач у добровільному порядку нараховані позивачем суми пені, інфляційних нарахувань і 30% річних позивачу не сплатив, що й спричинило даний спір.

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським зобовязанням визнає зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2, 5 статті 694 Цивільного кодексу України встановлено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 7.1 своєї постанови від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснив, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином грошове зобовязання за договором №59 щодо своєчасної оплати вартості поставленого йому позивачем товару, допустивши прострочення його виконання і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за поставлений товар.

Чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Наявність рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2018 у справі №925/1582/17, яке було виконане боржником лише 23.08.2018 у день укладення сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, не звільняє відповідача як боржника від відповідальності за невиконання грошових зобовязань за договором №59 і доповненнями до нього, а також не позбавляє права позивача як кредитора на стягнення з відповідача за прострочення останнім виконання грошових зобовязань передбачених цим договором та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, інфляційних нарахувань та 30% річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та 30% річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №59, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 04.02.2019 №197 сплатив 22978,02 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України і Закону України "Про судовий збір" витрати позивача на сплату судового збору у сумі 22967,94 грн. підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Таким чином, у звязку із зменшенням розміру позовних вимог надміру сплачений позивачем судовий збір у сумі 10,08 грн. підлягає повернення йому за його клопотанням. Оскільки наразі клопотання позивача про повернення судового збору до господарського суду не подано, то й питання повернення надміру сплаченого ним судового збору при ухваленні цього рішення господарським судом не розглядалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Судовий збір у сумі 22967,94 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з фермерського господарства "Клевань" (вул. Ювілейна, буд. 28, с. Кривчунка, Жашківський район, Черкаська область, 19215, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково виробнича фірма "Агросвіт" (вул. Межева, буд. 2/1, смт. Приютівка, Олександрівський район, Кіровоградська область, 28034, ) 517269,24 грн. (пятсот сімнадцять тисяч двісті шістдесят девять гривень) пені, 823740,20 грн. (вісімсот двадцять три тисячі сімсот сорок гривень 20 коп.) 30 % річних, 190186,44 грн. (сто девяносто тисяч сто вісімдесят шість гривень 44 коп.) інфляційних нарахувань та 22967,94 грн. (двадцять дві тисячі девятсот шістдесят сім гривень 94 коп.) витрат на сплату судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.04.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко