ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2019 Справа № 905/364/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок № 4, )

до публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216)

про стягнення 8 699, 56 гривень вартості нестачі вантажу, -

без виклику представників сторін

С У Т Ь С П О Р У

Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1 звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 8 699,56 гривень вартості нестачі вантажу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на заподіяння відповідачем збитків внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної № 52310240 від 14.10.2018, що підтверджується комерційними актами №463003/179/503 від 16.10.2018 та №463003/180/504 від 16.10.2018.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами частини першої пункту 3 статті 12 господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч.5 ст.252 господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання позивача, господарський суд дійшов висновку, що справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа не є складною, а сума позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у звязку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Від відповідача 14.03.2019 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову з посиланням на те, що , в якому відповідач заперечує проти позову з посиланням на те, що доданий до позовної заяви комерційний акт складено з порушенням п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства Транспорту України № 334 від 28.05.2002.

19.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, якою він заперечив проти доводів відповідача

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

08.02.2018 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (виконавець) та Державним підприємством Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (вантажовласник) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №07890/Дон-2018 (далі договір).

Відповідно до п.1.1 договору, предметом цього договору є надання Виконавцем Вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін.

На виконання умов договору позивачем 14.10.2018 за залізничною накладною №52310240 зі станції Південнодонбаське Донецької залізниці до станції Покровськ Донецької залізниці на адресу ПрАТ ЦЗФ Мирноградська в залізничних вагонах, зокрема, №66226432, №66474586 було відправлено вантаж вугілля камяне, не пойменоване у алфавіті.

У накладній зазначено, що вантаж у вологому стані, вологість 6,8%. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.2-3 гл. 14; додаток-3 до СМГС. Насипом.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції було здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складено комерційний акти:

№463003/179/503 від 16.10.2018, відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вагону №66226432, виявилось: брутто 82 040 кг, тара 22 200 кг, нетто 59 840 кг, що менше документа на 16 600 кг.

№463003/180/504 від 16.10.2018, відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вагону №66474586, виявилось: брутто 78 160 кг, тара 22 200 кг, нетто 55 960 кг, що менше документа на 4 240 кг.

У комерційному акті №463003/179/503 від 16.10.2018 відображено, що навантаження у вагоні навалом, нижче рівня бортів на 40-50 см. Поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою жовтого кольору. Над 2-3 люком за рухом поїзда присутня виїмка довжиною 3м, шириною 1,7 м, глибиною 1,4 м. В місці виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані, справний, люки зачинені, просипання вантажу немає.

У комерційному акті №463003/180/504 від 16.10.2018 відображено, що навантаження у вагоні навалом, нижче рівня бортів на 40-50 см. Поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою жовтого кольору. Над 1-6 люком за рухом поїзда присутня виїмка довжиною 10м, шириною 1,2 м, глибиною 0,4 м. В місці виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані, справний, люки зачинені, просипання вантажу немає.

Наразі, переваження вантажу здійснювалось на 150 тонних вагах № 89, повірених 04.04.2018.

Відповідно до п. 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

Спірні комерційні акти підписані особами: ДС ОСОБА_1, начальник вантажного району ОСОБА_2, приймальник поїздів ОСОБА_3 з огляду на що, вказаний акт є належним доказом на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про залізничний транспорт, залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001 встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000 встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану спірних вагонів та вантажу в них не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644: при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі становить, зокрема вугілля камяного, 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні №66226432 маса нетто при відправленні 61 500 кг;

норма недостачі 61 500 х 2% = 1230 кг;

недостача 61 500 кг 59 840 кг = 1 660 кг;

вартість 1 тони без ПДВ становить 1644,42 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 1 660 кг (сума недостачі) 1230 кг (норма недостачі) = 430 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 707,10 грн. (0,43 т х 1 644,42грн.).

у вагоні №66474586 маса нетто при відправленні 60 200 кг;

норма недостачі 60 200 х 2% = 1204 кг;

недостача 60 200 кг 55 960 кг = 4 240 кг;

вартість 1 тони без ПДВ становить 1 644,42 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 4 240 кг (сума недостачі) 1204 кг (норма недостачі) = 3 036 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 4 992,46 грн. (3,036 т х 1 644,42 грн.).

Загальна вартість нестачі вантажу становить: 707,10 + 4 992,46 = 5699, 56 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у визначеному судом розмірі.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 237, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення 8 699,56 гривень збитків задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216) на користь Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок № 4, ) 5 699, 56 гривень збитків та 1258,55 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 28.03.2019.

Позивач: Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, будинок № 4, )

Відповідач: акціонерне товариство Українська залізниця (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22, код ЄДРПОУ - 40150216)

Суддя С.М. Фурсова