ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа№ 910/16249/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Разіної Т.І.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_15;

від відповідача: Березінський О.С.; Стоян М.М.;

від третьої особи: Стащук В.А.;

від прокуратури: Клюге Л.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018

у справі № 910/16249/17 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця"

за участю Генеральної прокуратури України

про стягнення 48 955 314, 54 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бонметон" (далі - ТОВ "Бонметон", позивач) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 24 026 254,12 грн.

Свої позовні вимоги ТОВ "Бонметон" обґрунтовує тим, що на виконання усної домовленості сторін 18.09.2014 р. позивач передав у користування відокремленому підрозділу відповідача - Інформаційно-обчислювальному центру Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" (далі - Інформаційно-обчислювальний центр, Відокремлений підрозділ) турнікетні системи із відповідним обладнанням, які були встановлені та введені в експлуатацію, а Інформаційно-обчислювальний центр прийняв введене в експлуатацію обладнання і матеріали для станції Святошино (берегова платформа). У подальшому термін використання зазначеного обладнання закінчився, проте, відповідач, який є правонаступником Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-західна залізниця"), вказане майно позивачу не повернув, його вартість на користь ТОВ "Бонметон" - не сплатив, а продовжує утримувати поставлене обладнання без належних на те правових підстав та, зважаючи на приписи ст.ст. 1212-1213 ЦК України, повинен повернути позивачу.

30.10.2017 р. позивач подав до суду першої інстанції заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що також 30.12.2014 року ТОВ "Бонметон" за усною домовленістю з Відокремленим підрозділом передало турнікетні системи із відповідним обладнанням, яке було встановлене та введене в експлуатацію на станції Біличі. Зазначене майно було прийняте у користування Відокремленим підрозділом, однак, після закінчення строку користування відповідач відмовляється повернути встановлене обладнання або сплатити за нього вартість, за якою воно було придбане, що свідчить про безпідставне утримання майна. Посилаючись на ст.ст. 1212-1213 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вартість обладнання, встановленого ТОВ "Бонметон" на ст. Біличі, в сумі 14 124 113,55 грн. та інфляційні втрати в сумі 10 804946,87 грн., що разом складає 24 929 060,42 грн.

Судом першої інстанції була прийнята заява про збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим судом першої інстанції розглядались позовні вимоги про стягнення з відповідача 48 955 314,54 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.02.2018 у справі № 910/16249/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 48 955 314, 54 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" вартість безпідставно набутого майна в сумі 26 958 924 грн. 20 коп.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 132 164 грн. 24 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" вартості переданого в експлуатацію майна є обґрунтованим і ефективним способом захисту його права від порушення та таким, що дозволить відновити порушене право позивача.

Суд першої інстанції вказав, що вартість встановленого обладнання та комплектуючих складових до нього має встановлюватись на підставі наявних у справі первинних документів, а саме - накладних на поставлене обладнання. Відтак, вартість безпідставно набутого майна суд першої інстанції визначив у сумі 26 958 924, 20 грн. (12 834 810,63 грн. + 14 124 113,55 грн.), яка підлягає стягненню з ПАТ "Українська залізниця".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з зазначеним рішенням першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 22.02.2018 у справі № 910/16249/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, при неповному застосуванні норм матеріального права, а висновки, зазначені у рішенні, зроблені на неправильно оцінених обставинах справи. Зокрема, апелянт зазначив, що ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки спірне майно на баланс ПАТ «Українська залізниця» не передавалось. Також апелянт вказав, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права щодо встановлення підстав для набуття майна та неправомірно застосовано ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки судом не досліджувалось можливість повернення майна відповідно до ст. 1212 ЦК України. Також, на думку апелянта, судом першої інстанції питання вартості обладнання, яке стало предметом спору у справі, не досліджувалось, клопотання відповідача про призначення комплексної технічної та почеркознавчої експертизи було відхилено. Також, на думку апелянта, рахунки та листування між сторонами, які на явні в матеріалах справи, є підробленими та не відповідають дійсності. Апелянт вказав, що позивачем не надано доказів проведення переговорів щодо спірних турнікетних систем і твердження про оплатність даних відносин не відповідає дійсності.

Також, разом з апеляційною скаргою відповідачем було заявлено клопотання про призначення товарознавчої експертизи, технічної експертизи, почеркознавчої експертизи та клопотання про витребування доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 р. у справі № 910/16249/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду м. Києва від 22.02.2018 року у справі № 910/16249/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 р. зупинено апеляційне провадження у справі № 910/16249/17 до набрання законної сили рішення у справі № 904/1498/18. Зобов'язано учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі із наданням доказів, що підтверджують зазначені обставини.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 р. поновлено апеляційне провадження у справі № 910/16249/17. Розгляд справи № 910/16249/17 призначено на 18.09.2018р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. було залучено до участі у справі № 910/16249/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 р. зупинено апеляційне провадження у справі № 910/16249/17 до набрання законної сили рішення у справі № 904/1498/18.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 року ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 року справу № 910/16249/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/16249/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Разіна Т.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2018 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі № 910/16249/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Дідиченко М. А., судді - Разіна Т. І., Власов Ю. Л. до свого провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкладено розгляд справи на 27.12.2018, запропоновано відповідачу надати суду докази перебування ОСОБА_8 у виправній колонії на дату підписання позовної заяви та явку директора ТОВ "Бонметон" ОСОБА_9 у судове засідання визнано обов'язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 відкладено розгляд справи до 21.01.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 враховуючи перебування у відпустці судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею, справу № 910/16249/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 21.01.2019, справу № 910/16249/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Разіна Т.І., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі № 910/16249/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Дідиченко М. А., судді - Разіна Т.І., Пономаренко Є.Ю. до свого провадження, призначено справу до розгляду на 20.02.2019.

У судовому засіданні 20.02.2019 було оголошено перерву до 13.03.2019.

13.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача було подано заяву про відвід колегії суддів.

13.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи надійшла заява про відвід головуючої судді Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у даній справі визнано заяви Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" про відвід суддів Дідиченко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Разіної Т.І. від участі у розгляді апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі № 910/16249/17 - необґрунтованими, передано справу №910/16249/17 для вирішення питання про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Разіної Т.І., у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України та повідомлено учасників процесу, що розгляд справи 910/16249/17 відбудеться 20.03.2019 о 14:00 у складі суду, визначеному за результатами розгляду заявленого відводу.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 15.03.2019, заяви Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" про відвід суддів Дідиченко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Разіної Т.І. у справі № 910/16249/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Доманська М.Л. (головуюча), Пантелієнко В.О., Верховець А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у задоволенні заяв Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" про відвід суддів Дідиченко М.А. (головуюча суддя), Пономаренко Є.Ю., Разіної Т.І. у справі № 910/16249/17 було відмовлено.

Позиції учасників справи

02.05.2018 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач, заперечуючи проти доводів апелянта, вказав, що твердження відповідача не ґрунтуються на законі, є безпідставними і такими, що вводять суд в оману.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

14.12.2018 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що на час подання позову директором ТОВ «Бонметон» призначений ОСОБА_8 Однак, відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2015 у справі № 185/12146/15-к ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального порушення та враховуючи попередні вироки, встановлено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 7 місяців.

Крім того, на підтвердження позиції апелянта щодо залишення позовної заяви без розгляду, останнім були додані додаткові документи, а саме копія протоколу допиту свідка гр. ОСОБА_8 від 23.11.2018, копія протоколу допиту свідка гр. ОСОБА_9 від 17.11.2018, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2015 у справі № 185/12146/15-к, ухвалу Павлоградського міськаронного суду Дніпропетровської області від 15.10.2015 у справі № 185/9978/14-к; вирок Павлоградського міськаронного суду Дніпропетровської області від 31.03.2015 у справі № 185/9978/14-к; вирок Павлоградського міськаронного суду Дніпропетровської області від 06.11.2012 у справі № 429/6805/12.

Заперечуючи проти поданих доказів, представником позивача було подано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_9

Також, представниками відповідача було долучено до матеріалів справи нотаріально засвідчені показання свідка ОСОБА_9

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідач, обґрунтовуючи неможливість подачі даних доказів до суду першої інстанції, зазначає на факт відкритого кримінального провадження № 0000004 за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ДТГО «Південно-західна залізниця» та за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками складу злочинів, передбачених ст.ст. 27, ч. 5, 205, ч. 1, 212, ч. 3 КК України.

Зокрема, заявник вказав, що роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень з рішеннями стосовно ОСОБА_8 була отримана лише під час апеляційного розгляду даної справи, у зв'язку з чим останній не міг їх подати до суду першої інстанції через неможливість їх отримання ПАТ «Українська залізниця».

Колегія суддів, враховуючи зазначені вище доводи апелянта, оскільки докази були подано відповідачем вчасно у строк, визначений судом в ухвалі від 26.11.2018, для встановлення факту підпису позовної заяви уповноваженою особою, для визначення дійсного волевиявлення юридичної особи щодо порушеного права, повного та всебічного дослідження спірних правовідносин, судом апеляційної інстанції приймаються до розгляду подані сторонами додаткові докази.

14.12.2018 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що відповідач вважає вартість, встановлену на замовлення позивача такою, що не відповідає дійсній ринковій вартості турнікетного обладнання.

14.12.2018 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що відповідач наполягає, що раніше неодноразово судимий гр. ОСОБА_8 позовну заяву, уточнення до позовної заяви та інші документи, наявні у справі, не підписував та будь-якого відношення до діяльності ТОВ «Бонметон» не має.

17.12.2018 Генеральною прокуратурою України було подано заяву про вступ прокурора у справу та надані пояснення у справі.

Відповідно до ст. 53 ГПК України прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження.

Тобто, прокурор наділений правом за власною ініціативою вступити у справу, порушеною за позовом іншої особи, на будь-якій стадії судового провадження, шляхом, зокрема, подачі письмової заяви до суду про вступ у справу прокурора.

Відповідне письмове повідомлення прокурора залучається судом до матеріалів справи, а участь прокурора в ній відображається в описовій частині судового рішення, прийнятого зі справи. Прокурор вважається таким, що взяв участь у справі, з дня одержання господарським судом згаданого письмового повідомлення, тобто дня його реєстрації у канцелярії суду.

Тобто, процесуальним законодавством не передбачено необхідності прийняття ухвали щодо вступу прокурора у справу.

Як вбачається з ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018, судом було зазначено, що 17.12.2018 Генеральною прокуратурою України було подано заяву про вступ прокурора у справу та надані пояснення у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бонметон" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 48 955 314,54 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Свої позовні вимоги ТОВ "Бонметон" обґрунтовує тим, що на виконання усної домовленості сторін позивач передав у користування відокремленому підрозділу відповідача - Інформаційно-обчислювальному центру Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" турнікетні системи із відповідним обладнанням, які були встановлені та введені в експлуатацію, а Інформаційно-обчислювальний центр прийняв введене в експлуатацію обладнання і матеріали для станції Святошино (берегова платформа) та для станції Біличі. У подальшому термін використання зазначеного обладнання закінчився, проте, відповідач, який є правонаступником Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно-західна залізниця"), вказане майно позивачу не повернув, його вартість на користь ТОВ "Бонметон" - не сплатив, а продовжує утримувати поставлене обладнання без належних на те правових підстав та, зважаючи на приписи ст.ст. 1212-1213 ЦК України, повинен повернути позивачу.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" вартості переданого в експлуатацію майна є обґрунтованим і ефективним способом захисту його права від порушення та таким, що дозволить відновити порушене право позивача.

Суд першої інстанції вказав, що вартість встановленого обладнання та комплектуючих складових до нього має встановлюватись на підставі наявних у справі первинних документів, а саме - накладних на поставлене обладнання. Відтак, вартість безпідставно набутого майна суд першої інстанції визначив у сумі 26 958 924, 20 грн. (12 834 810,63 грн. + 14 124 113,55 грн.), яка підлягає стягненню з ПАТ "Українська залізниця".

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до ч. 1 ст. 54 ГПК України (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви та час порушення провадження у справі 25.09.2017р.) позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Подана від імені ТОВ «Бонметон» позовна заява підписана директором юридичної особи ОСОБА_8 11.09.2017.

На підтвердження повноважень ОСОБА_8 було надано витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.09.2017.

В той же час, відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2015 у справі № 185/12146/15-к ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального порушення передбаченого ст. 395 КК України, призначено покарання у вигляді арешту строком на 2 (два)місяці та на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, було приєднано не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року і за сукупністю вироків остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

У вказаному вироку встановлено, що ОСОБА_8, будучи раніше неодноразово судимий, останній раз 31 березня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення.

Як вбачається з листа Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України № 149922/ми від 10.12.2018, ОСОБА_8 14.06.2018 був звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання із Солом'янської виправної колонії (№ 21) на підставі ст. 81 КК України.

Також, в матеріалах справи міститься лист ДУ «Солом'янська виправна колонія (№21)», в якому зазначено, що засуджений ОСОБА_8 відбував покарання у даній колонії в період з 26.05.2016 по 14.06.2018. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 короткострокових та довгострокових побачень не мав.

Відповідно до ст. 51 Кримінального кодексу України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема, позбавлення волі на певний строк.

Статтею 63 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Тобто, станом на момент підписання позовної заяви ОСОБА_8 перебував у місцях позбавлення волі, тобто був примусово ізольований та поміщений у виправно-трудову установу - ДУ «Солом'янська виправна колонія (№21)».

Позбавлення волі на певний строк - це один із видів основних покарань, який полягає в примусовій ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи. Відбування засудженими покарання у виді позбавлення волі на певний строк здійснюється у виправно-трудових установах. Вид виправно-трудової установи, в якій засуджені до позбавлення волі відбувають покарання, визначається спеціальними комісіями Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Відповідно до статті 102 Кримінально-виконавчого кодексу України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності.

Отже, при позбавленні волі засуджений обмежується в праві вільного пересування і користування своїм часом, вибору місця проживання та місця і часу праці, на відпочинок, освіту тощо. При цьому засуджений піддається виправно-трудовому впливу, поєднаному з проведенням з ним виховної роботи. Його життя і діяльність підпорядковані установленому режиму відбування цього покарання.

Статтею 107 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачені права засуджених до позбавлення волі.

Так, засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України:

одержувати інформацію і роз'яснення про умови відбування і порядок виконання покарання у виді позбавлення волі;

користуватися послугами, які надаються в місцях позбавлення волі, в тому числі додатковими, оплачуваними;

брати участь у трудовій діяльності;

отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких в закладах охорони здоров'я, які мають ліцензію Міністерства охорони здоров'я України та не віднесені до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань;

розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами;

здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв'язку, користуватися глобальною мережею Інтернет;

одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі;

зустрічатися з родичами та іншими особами;

подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені;

брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості, займатися фізичною культурою і спортом;

придбавати, користуватися і зберігати предмети першої потреби, періодичні видання, літературу, продукти харчування;

розпоряджатися вільним часом, який відведений розпорядком дня, не порушуючи при цьому правил поведінки;

одержувати освіту відповідно до законодавства про освіту;

одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи;

звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням.

Тобто, вказаною нормою не передбачено можливості і права засудженого, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, здійснювати свої трудові обов'язки, зокрема, як директора товариства, поза межами відповідної виправної колонії.

В той же час, Кодексом законів про працю України врегульовано питання, коли працівника певної юридичної особи засуджують до позбавлення волі.

Так, статтею 36 Кодексу законів про працю України встановлено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи.

Вказаною нормою передбачена така підстава для припинення трудового договору як набрання законної сили вироком суду, який виключає можливість продовження даної роботи. Виключають можливість продовження роботи вироки, якими призначене покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, звільнення з посади, заборони займати певні посади або займатися певною діяльністю.

Отже, підставою для припинення трудового договору є набрання вироком суду законної сили.

Таким чином, оскільки вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2015 у справі № 185/12146/15-к ОСОБА_8 визначено покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців, а тому, у розумінні ст. 36 Кодексу законів про працю України з 25.01.2016 (дата набрання вироком суду законної сили) правовідносини директора з ТОВ «Бонметон» є такими, що припинились.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України (у редакції чинній станом на час подання позовної заяви та час порушення провадження у справі 25.09.2017р.) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Так, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України (в редакції станом на дату подачі позову) щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України (в редакції станом на дату подання позову).Отже, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позовну заяву підписано неуповноваженою належним чином особою чи особою.

Оскільки ОСОБА_8 на час підписання позовної заяви вироком було засуджено до позбавлення волі та останній перебував у виправній колонії, враховуючи суть позбавлення волі, яка передбачає неможливість продовження будь-якої роботи поза межами виправної колонії, колегія суддів дійшла до висновку, що вказані обставини виключать можливість ОСОБА_8 від імені директора ТОВ «Бонметон» підписати позовну заяву, яка датована 11.09.2017, та будь-які інші процесуальні документи у даній справі на момент перебування ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (у редакції чинній з 15.12.2018р. та станом на час прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018) суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Залишення позову без розгляду - це одна з форм закінчення провадження у справі без винесення судового рішення в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи.

Позовна заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких можливе в майбутньому.

Залишення позову без розгляду з підстав підписання позовної заяви особою, яка не мала права її підписувати, передбачає наявність обставин стосовно дефекту волевиявлення юридичної особи, яка звертається з позовом щодо необхідності вирішення спору у суді господарської інстанції.

А тому господарські суди зобов'язані досліджувати обставини подачі позовної заяви уповноваженою особою та враховувати, у разі порушення провадження у справі, чи підтримує юридична особа через свої виконавчі органи поданий позов.

Так, в постанові від 18.09.2018 у справі № 911/2666/15, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суди мають спершу дати оцінку позиції позивача в особі його належного представника на час розгляду цього питання.

Колегія суддів, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначає наступне.

Згідно з статтею 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (частини перша та третя статті 92 ЦК України).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «Бонметон» на дату розгляду справи у суді апеляційної інстанції є ОСОБА_9

У суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляв адвокат ОСОБА_15 на підставі договору № 16/01/18 від 16.01.2018 про надання правової допомоги та ордера серії ДП № 239/038 від 14.11.2018.

В матеріалах справи міститься протокол допиту свідка - ОСОБА_9 від 17.11.2018, який був складений заступником начальника МВ ОВС МОУ офісу ВПП ДФС.

Відповідно до даного допиту ОСОБА_9 зазначила, що жодних документів від імені ТОВ «Бонметон» вона не підписувала, адвокату ОСОБА_15 прав для представництва інтересів підприємства не надавала, адвоката ОСОБА_15 ніколи не бачила.

В той же час, відповідачем до матеріалів справи було надано нотаріально складену заяву ОСОБА_9, в якій остання вказала, 02.12.2018 вночі до неї додому прибули невідомі особи та вимагали підписати невідомі їй документи. ОСОБА_9 у вказаній заяві зазначила, що зі змістом документів їй не дали ознайомитися та вона взагалі не зрозуміла, на яких документах ставила підпис.

Також в матеріалах справи міститься нотаріально завірені показання свідка ОСОБА_9, відповідно до яких остання стверджує, що позовну заяву у справі 910/16249/17 про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» 24 026 254,12 грн. на користь ТОВ «Бонметон» не підтримує, відмовляється від позову, угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_15 не укладала, на представництво інтересів ТОВ «Бонметон» даного адвоката не уповноважувала.

Враховуючі подані докази, колегією суддів, з метою встановлення обставин підпису документів від імені ТОВ «Бонметон» та уповноваження ОСОБА_15 на представництво інтересів позивача у судових засіданнях, ухвалами суду від 17.12.2018 та 27.12.2018 було викликано директора ТОВ «Бонметон» ОСОБА_9 у судове засідання, визнавши явку останньої обов'язковою.

Однак, директор ТОВ «Бонметон» ОСОБА_9 в судові засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилась, пояснень щодо підтримання позовних вимог та уповноваження ОСОБА_15 на представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції, не надала.

Таким чином, оскільки матеріали справи містять суперечливі відомості щодо волевиявлення директора ТОВ «Бонметон» стосовно підтримання позовних вимог у даній справі та уповноваження директором підприємства адвоката ОСОБА_15 на представництво інтересів товариства у суді, тоді як на виклики суду директор позивача не з'явилась, свої пояснення з цього приводу не надала, враховуючи наявність відкритого кримінального провадження № 0000004 за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Бонметон», а тому у колегії суддів відсутня можливість встановити фактичну позицію виконавчого органу позивача щодо підтримання чи не підтримання позовних вимог, які подані неуповноваженою на момент підписання особою - ОСОБА_8

Відповідно до п.п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону від 03.10.17 р. №2147-VIII справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (у редакції чинній з 15.12.2018р. та станом на час прийняття рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018) суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, судом першої інстанції було невірно прийнято рішення та не залишено позов без розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви відповідача та залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 48 955 314,54 грн. без розгляду.

З огляду на задоволення заяви відповідача про залишення позову без розгляду, інші клопотання сторін, подані в межах даної справи в апеляційній інстанції, залишаються без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки ОСОБА_8 на час підписання позовної заяви вироком було засуджено до позбавлення волі та останній перебував у виправній колонії, враховуючи суть позбавлення волі, яка передбачає неможливість продовження будь-якої роботи поза межами виправної колонії, колегія суддів дійшла до висновку, що вказані обставини виключать можливість ОСОБА_8 від імені директора ТОВ «Бонметон» підписати позовну заяву, яка датована 11.09.2017, та будь-які інші процесуальні документи у даній справі на момент перебування ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі.

Таким чином, судом першої інстанції було невірно прийнято рішення та не залишено позов без розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 р. у справі № 910/16249/17 та залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, в той же час як апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", з огляду на її вимоги та доводи, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 74, 269, 275, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 р. у справі № 910/16249/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 р. у справі № 910/16249/17 скасувати.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонметон" у справі № 910/16249/17 залишити без розгляду.

4. Матеріали справи № 910/16249/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому нормами ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.03.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Т.І. Разіна