ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2019 р. Справа№ 904/9906/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Новікова В.О. довіреність № ордер

від відповідача: Ніколова В.М. довіреність № 220/514/Д від 03.12.01

від третьої особи: не з"явився

від прокуратури: Волошенюк О.Г. посвідчення №042019 від 12.03.16

Набієва М.І. довіреність № посвідчення №033438 від 18.05.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 р.

у справі № 904/9906/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС

КОНЕКШН"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство акціонерний банк

"ПІВДЕННИЙ"

за участю Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України

про зміну умов договору від 22.06.2017 № 286/1/17/23

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗТРЕЙД" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів міністерства оборони України про зміну умов договору від 22.06.2017 № 286/1/17/23.

Позовні вимоги мотивовані наявністю підстав для внесення змін до укладеного між позивачем та міністерством оборони в особі департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів договору від 22.06.2017 № 286/1/17/23 в частині термінів постачання продукції до 26.12.2017, оскільки мала місце істотна зміна обставин, які не залежали від позивача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі № 904/9906/17 позов задоволено частково.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі № 904/9906/17 скасовано. Справу № 904/9906/17 направлено на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав наявності в суб'єктному складі даної справи в якості одного із відповідачів центрального органу виконавчої влади.

Під час нового розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив суд змінити умови договору від 22.06.2017 №286/1/17/23, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017, встановивши день набрання чинності вказаних змін до договору з 17.10.2017 (дата, до якої відповідач мав би надати відповідь на пропозицію продовжити дію договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 р. у справі № 904/9906/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що задоволення позовних вимог у даній справі жодним чином не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки позивач просить суд внести зміни до Договору термін дії якого закінчився 31.12.2017 (п. 10.1 Договору) в частині термінів постачання продукції до 26.12.2017, в свою чергу, станом на момент вирішення спору по суті вказаний строк сплив.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2018 р. у справі № 904/9906/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019р. у справі № 904/9906/17 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 06.03.2019 р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просилив суд її задовольнити.

Представники відповідача та Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

07.04.2017 Міністерством оборони України (Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів) в електронній системі закупівель Prozorro на сайті https://prozorro.gov.ua було розміщене Оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-04-07-002292-b на закупівлю нафти та дистилятів (бензин).

У розділі 13 вказаного Оголошення було зазначено, що датою і часом закінчення періоду подання тендерних пропозицій є 10.05.2017.

Станом на дату розміщення Оголошення - 07.04.2017 у розділі 9 щодо кожного лоту Оголошення під назвою «Строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг» відповідачем було висунуто умови щодо строків доставки товару, а саме - до 30.10.17.

Після проведення аукціону, тендерний комітет Міністерства оборони України зафіксував своє рішення щодо прийняття пропозицій Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтрейд» за лотами 2,3 щодо закупівлі нафти і дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80 - Євро - 4- Е 5) 4 лоти за процедурою відкритих торгів, а також визначив переможцем процедури відкритих торгів нафти і дистилятів 4 лоти (витяг з протоколу від 08.06.17 № 75/169/13).

Також, у п. 6 та п. 8 вищевказаного витягу з протоколу зазначено, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі» тендерним комітетом вирішено оприлюднити на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договори з позивачем за лотами 2,3 щодо закупівлі нафти і дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80 - Євро -4- Е 5 або еквівалент) 4 лоти та у строк не раніше ніж через 10 днів та не пізніше через 20 днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договори щодо закупівлі нафти і дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80 - Євро - 4-Е 5 або еквівалент) 4 лоти.

08.06.2017 на веб-порталі Уповноваженого органу було розміщено повідомлення Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України про намір укласти договір з переможцем процедури закупівлі - ТОВ «Газтрейд» за лотом 2 (09132000 -3) бензин (бензин автомобільний А-80 - Євро 4- Е5 або еквівалент).

22.06.2017 було укладено договір № 286/1/17/23 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України), відповідно до умов п. 1.1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн"), як постачальник, зобов'язався поставити у 2017 році нафти і дистилятів (бензин) (лот 2 бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент, а саме еквівалент поливо моторне альтернативне А-80А-ДЗ) (далі - продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: паливо моторне альтернативне А-80А-ДЗ (61-013-2969), строк постачання до 30.10.2017 включно, 3,500 тон на загальну суму 76679400,00 грн.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 договору).

Як встановлено судом, позивачем з метою здійснення поставок палива моторного альтернативного А-80А, як покупцем, було укладено договір № 2306 з постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Комодіті", який є виробником палива відповідно до технічних умов ТУ У 24.6-3:2012 паливо моторне альтернативне А-80А для інжекторних та карбюраторних двигунів, уведені в дію 22.02.2013.

Згідно вищевказаних технічних умов, Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" для виробництва палива необхідно було використовувати сировину - газовий конденсат, який Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" у свою чергу, придбавав у постачальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" за укладеним між вказаними підприємствами договором поставки від 27.06.2017 № 2706. Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" закуповувало газовий конденсат для виробництва палива за зовнішньоекономічним контрактом № РЕG-КРТ-010817, укладеним 01.08.2017 року з компанією "Реtro Energy Group Limited" (м. Дубаї, Арабські Емірати).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" за вказаним вище договором здійснило придбання та ввезення на територію України газового конденсату, але при поданні товару до митного оформлення за вантажною митною декларацією № UА504120/2017/105963, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" отримало від митних органів відмову в оформленні вантажу для його ввезення в Україну, що підтверджується Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.08.2017 №UA504120/2017/00023.

У подальшому заінтересованою стороною, тобто, Товариством з обмеженою відповідальність "Хімпродторг ЛТД" вжито заходів, направлених на відновлення своїх прав та інтересів, та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17 рішення Миколаївської митниці ДФС було визнано протиправним та скасовано.

Позивачем 04.09.2017 направлено лист № 09/04 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" щодо строків поставки бензину А-80А-ДЗ з договором поставки № 2306 від 23.06.2017.

Листом № 12/09-17 від 12.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" повідомило позивача, що у зв'язку із затримкою митного оформлення сировини для виготовлення бензину А-80А-ДЗ з ініціативи митних органів, виготовлення бензину розпочнеться пізніше ніж очікувалось. Із врахуванням завантаженості потужностей виробництва та обсягу сировини, а також враховуючи зміщення графіку виробництва, очікувана дата поставки виготовленого бензину до 25.12.2017 року.

Київська торгово-промислова палата у своєму висновку від 25.09.2017 № 1703-4/469 підтвердила настання істотної зміни обставин за договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 № 286/1/17/23, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") та Міністерством оборони України, що в свою чергу є відповідним та належним документальним підтвердженням виникнення таких обставин.

З урахуванням викладених обставин, листом від 26.09.2017 № 26/09-17-02 позивач звернувся до відповідача-3 із проханням розглянути можливість подовження строків поставки за договором до 30.12.2017 (а.с. 109-110). Відповідні зміни до договору не були внесені сторонами, що й стало причиною виникнення спору.

Спірний договір за своєю правовою природою є договором поставки, отже між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання положеннями Господарського кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Відповідно до ст. 183 ГК України, укладання сторонами договору за державним замовленням (державного контракту) здійснюється в порядку передбаченому ст. 181 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 181 ГК України визначено загальний порядок укладання господарського договору шляхом надання однією із сторін проекту договору іншій стороні.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 20 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 5 ст. 1 "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" відбір учасників для проведення переговорної процедури закупівлі (далі - відбір) - процес визначення учасника переговорів шляхом проведення електронного аукціону.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" одночасно з розміщенням оголошення про проведення відбору замовник також оприлюднює проект договору про закупівлю.

Отже, приписи вищезазначених законів встановлюють особливості, процедури, строки та інші умови, додержання яких є необхідністю для укладання договорів за державним замовленням. Тобто, встановлюють всі обставини та дії, які передують укладанню зазначених вище договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право зазначити в оголошенні про проведення процедури закупівлі та в тендерній документації вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції. У разі якщо надання забезпечення тендерної пропозиції вимагається замовником, в тендерній документації повинні бути зазначені умови його надання, зокрема вид, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції. Розмір забезпечення тендерної пропозиції у грошовому виразі не може перевищувати 0,5 відсотка очікуваної вартості закупівлі у разі проведення торгів на закупівлю робіт та 3 відсотки - у разі проведення торгів на закупівлю товарів чи послуг на умовах, визначених тендерною документацією.

До матеріалів справи долучено банківську гарантію № 16-33128 від 21.06.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача пропозицію про внесення змін до договору, в якій просив направити йому текст відповідної додаткової угоди.

Вказана пропозиція разом з доданими документами була одержана відповідачем, що ним не заперечується. На вказаний лист відповідачем було направлено відповідь від 19.10.2017 № 286/10/6280, в якій він пропонував направити повноважних представників для вирішення питання щодо можливості продовження строку поставки товару.

Пунктами 9.1, 9.2 Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/17/23 від 22.06.2017р. передбачено, що у випадку спорів або розбіжностей сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до пункту 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Отже, відповідно до вказаної норми чинне законодавство України дозволяє вносити зміни в договір за умови наявності документально підтверджених об'єктивних обставин, та не виключає реалізацію цієї можливості як в добровільному порядку за взаємною згодою сторін, так і за рішенням суду (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається наявність обставин та умов, що обумовлюють можливість внесення змін до договору відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України та п.4 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі".

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що запропоновані позивачем зміни до договору, а саме збільшення строку постачання товару до 26.12.2017 року не суперечать чинному законодавству України та є доцільним, враховуючи висновки Київської торгово-промислової палати, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині внесення відповідних змін.

Що ж до вимоги про набрання вказаними зміни законної сили з 17.10.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Оскільки, в даному випадку права та обов'язки сторін виникають з рішення суду, яким вносяться зміни до договору та встановлюються новий строк виконання зобов'язань з поставки товару, то саме з набранням рішенням законної сили, зобов'язання сторін будуть змінені. Вказана обставина не може виникнути на минуле, оскільки дата, з якої позивач просить визнати зміни такими, що набрали законної сили (17.10.2017) минула. Отже рішення суду, до його ухвалення та набрання ним законної сили не може породити права та обов'язки у сторін, тобто на минуле.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Тобто самі сторони можуть обумовити в договорі застосування його умов до правовідносин, які виникли до його укладення, проте вказана норма стосується саме договірних правовідносин між сторонами, які виникли за їх волевиявленням, а не з судового рішення.

З вищезазначеного вбачається відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з визначенням дати набрання змінами до договору законної сили.

Отже вимоги позивача визнаються судом частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню щодо внесення змін до договору щодо строку поставки товару.

Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що внесення змін до договору в частині продовження строків постачання, ніщо інше, як спроба позивача уникнути сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, а також недопущення повернення суми банківської гарантії, що видана в якості забезпечення своєчасного та повного виконання позивачем умов договору. Також, як зазначає відповідач, підписуючи договір позивачу було відомо про те, що кінцевою датою постачання товару є 30.10.2017 (включно), та сторони за взаємною згодою погодили основні умови договору. Крім того, відповідач вказує про те, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір з строком поставки до 30.10.2017 позивач повинен був оцінювати погоджений сторонами строк виконання зобов'язання з поставки товару та відповідно об'єктивно оцінювати можливість виконання такого зобов'язання у вказаний строк.

З приводу вищезазначених заперечень колегія суддів зазначає наступне.

З метою належного виконання договірних відносин позивачем було укладено договір № 2706 від 27.06.2017 з постачальником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", який є виробником палива відповідно до Технічних умов, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" з Товариством з обмеженою відповідальність "Хімпродторг ЛТД" відповідно було укладено договір поставки 27.06.2017 № 2706.

Проте, при оформленні за вантажною митною декларацією партії газового конденсату, який закуповувався за зовнішньоекономічним контрактом, Товариством з обмеженою відповідальність "Хімпродторг ЛТД" отримано від митних органів в особі Миколаївської митниці ДФС відмову в оформленні вантажу для його ввезення в Україну, яку у подальшому, постановою від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17 будо скасовано Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Таким чином, безпідставна затримка митницею митного оформлення партії сировини, потягла за собою відповідно й затримку постачання продукції за договором від 22.06.2017 № 286/1/17/23 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") та Міністерством оборони України.

Отже, така затримка не залежала від волі Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн").

Відтак, колегія судів погоджується з твердженнями позивача, що після підписання та укладення спірного договору між сторонами, мала місце істотна зміна обставин, якими позивач керувався при прийнятті рішення щодо укладення договору, і які суттєво вплинули на баланс інтересів сторін та строки виконання зобов'язань за укладеним договором.

В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що істотна зміна обставин не настала, оскільки, позивачу на момент підписання договору було відомо, що кінцевою датою поставки товару є 30.10.2017 та сторони взаємною згодою погодили основні умови договору. Крім того, укладаючи спірний договір з умовами поставки до 30.10.2017, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов'язань та відповідно об'єктивно оцінити можливість виконання такого зобов'язання у вказаний строк.

В той час, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що вказане твердження відповідача щодо відсутності істотних змін обставин, якими позивач керувався при прийнятті рішення щодо укладення договору, і які суттєво вплинули на баланс інтересів сторін та строки виконання зобов'язань за укладеним договором, не відповідає дійсності, виходячи з такого.

Приписами статті 651 Цивільного кодексу України, визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 652 Цивільного кодексу України, передбачена можливість зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. При цьому зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися наскільки, що, якщо би сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду та вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суту договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З метою належного виконання договору, та забезпечення виконання його умов щодо строків поставки, позивачем, ще 23.06.2017, укладено договір поставки № 2306 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", тобто, вжито заходів щодо виконання зобов'язань за договором. Однак, укладаючи договір позивач не передбачав та не міг передбачити неправомірних дій Миколаївської митниці ДФС, як таких, що істотно відобразяться на можливості виконання взятих на себе зобов'язань за договором в обумовлені строки. Крім того, така зміна обставин настала та стала відома позивачу після підписання договору, тобто, 14.08.2017 (дата відмови у прийнятті митної декларації), що беззаперечно позбавляло позивача можливості передбачити її настання.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") ніяким чином не могло вплинути на рішення Миколаївської митниці ДФС та втручатися в діяльність державних органів, як і постачальники за договором № 2306 від 23.06.2017 та договором № 2706 від 27.06.2017 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" та Товариством з обмеженою відповідальність "Хімпродторг ЛТД" відповідно.

У подальшому заінтересованою стороною, тобто, Товариством з обмеженою відповідальність "Хімпродторг ЛТД" вжито заходів, направлених на відновлення своїх прав та інтересів, та постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17 рішення Миколаївської митниці ДФС було скасовано.

Тобто, зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не мав змоги усунути після їх виникнення при всій обачності, які від нього вимагались.

Також, як зазначаєж позивач, з метою належного виконання договору в частині строків поставки ним ще 04.09.2017 направлено запит до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" щодо строків поставки бензину А-80А-ДЗ з договором поставки № 2306 від 23.06.2017, що призначені для поставки на користь отримувачів - Міністерства оборони України та отримано відповідь, що у зв'язку з затримкою митного оформлення сировини, виготовлення бензину розпочнеться пізніше ніж очікувалось з орієнтовної датою поставки 25.12.2017.

Тобто, обставини, що викликали затримку поставки бензину А-80А-ДЗ були для позивача непередбачувані.

Що стосується рівноваги інтересів сторін, то позивач зазначає, що зважаючи на вказані вище обставини, останній не мав змоги виконати договір на тих умовах, які були зазначені, а виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін та позбавило б Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") того, на що позивач розраховував при укладенні даного договору.

Крім того, за умовами договору, позивач не приймав на себе ризик зміни обставин, та така умова не передбачена жодним пунктом договору.

Відтак, зважаючи на викладене, посилання відповідача на те, що під час виконання договору істотна зміна обставин не настала, не відповідає дійсності та не ґрунтується на відповідних доказах.

Суд також погоджується з доводами позивача, що твердження відповідача про те, що під час укладення договору Товариству з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") були відомі строки його виконання та позивач з даного приводу не вносив зауважень та заперечень, лише вказує на те, що позивач мав намір в повному обсязі та у зазначені строки виконати умови договору, однак, вказані вище обставини, які і стали підставою для подання позову, вплинули на можливість позивача вчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов'язання за договором, є істотними, та такими, що не залежать від волі позивача, та знову ж таки, ці обставини неможливо було передбачити під час укладання договору.

Відповідно ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в України", регіональні торгово-промислові палати мають право "проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв'язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців"; "надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов'язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України"; та "здійснювати інші повноваження, що не суперечать законодавству України".

Так, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, Київська торгово-промислова палата у своєму висновку від 25.09.2017 № 1703-4/469 підтвердила настання істотної зміни обставин за договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 № 286/1/17/23, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") та Міністерством оборони України, що в свою чергу є відповідним та належним документальним підтвердженням виникнення таких обставин.

Окрім того, слід звернути увагу, що причиною настання істотної зміни обставин, слугувало втручання держави у відносини господарюючих суб'єктів шляхом регуляторного впливу та контролю за власністю під час митного оформлення сировини. Необґрунтованість та неадекватність застосованих засобів встановлено відповідним судовий рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17, за яким як про це вже вказувалось вище, рішення Миколаївської митниці ДФС скасовано.

Водночас статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано захист права власності. Згідно з чим кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, отже дії державних органів, у даному випадку в особі Миколаїської митниці ДФС, є невиправданим втручанням державних органів в діяльність суб'єктів господарювання.

Разом з тим, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. При цьому втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону, а заходи контролю над власністю, застосовані державою в особі митних органів, у даному випадку, не відповідають вищезгаданим критеріям.

Відтак, вказане втручання стало наслідком прострочення поставки товару до Міністерства оборони України, створило загрозу застосування договірних штрафних санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн") та в порядку регресу - до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" .

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Міністерством оборони України не надано будь яких доказів, того, відповідач зазнав майнових втрат чи негативних наслідків, та відповідно не надало доказів наявності таких наслідків, а отже, покладення тягарю негативних наслідків на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн"), суперечить принципам пропорційності, співмірності та рівноваги.

Також суд, вважає за необхідне зазначити, що оскільки ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі № 904/9906/17 від 28.11.2017, в той час, як строк дії договору № 286/1/17/23 від 22.06.2017 у відповідності з п. 10.1. до 31.12.2017, то за таких обставин, позивач звернувся до суду щодо внесення змін до договору у строк його дії.

Отже вимоги позивача про внесення відповідних змін до договору щодо строку поставки товару до 26.12.2017 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині ж позовних вимог про набрання законної сили внесеними за рішенням суду змінами в договір щодо строку поставки на минуле (з 17.10.2017), суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог, оскільки це суперечить ст. 11, 631 ЦК України та ст. 187 ГК України.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2018 у справі № 904/9906/18 слід скасувати, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС КОНЕКШН" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2018 року у справі № 904/9906/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

4. Внести зміни до Договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/17/23 від 22.06.2017, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд", встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017.

5. В частині позовних вимог щодо набрання чинності змін до договору №286/1/17/23 від 22.06.2017 з 17.10.2017 відмовити.

6. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн" (49101, м. Дніпро, вул. Вознесенська, буд. 25, офіс 11; ідентифікаційний код: 40930702) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 800,00 грн.

7. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн" (49101, м. Дніпро, вул. Вознесенська, буд. 25, офіс 11; ідентифікаційний код: 40930702) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 200,00 грн.

8. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 26.03.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай