ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1168/18
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бачур А.В.,

за участю представників сторін:

скаржника: не з`явився

відповідача: не з`явився

Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області: не з`явився,

розглянувши скаргу ТОВ "ПЕГАС-СК" (вх.№2-1136/19) на бездіяльність старшого державного виконавця щодо судового рішення у справі та зобов'язання вчинити певні дії в порядку ст.339 ГПК України у справі №916/1168/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-СК" (вул. Сирецька, буд.№9, м. Київ, 04073)

до відповідача: фізичної особи-підприємця Єсавелюка Олександра Петровича (АДРЕСА_1)

про стягнення 30 471,99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.08.2018р. позов було задоволено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Єсавелюка Олександра Петровича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕГАС-СК" заборгованість за договором поставки №ПП-022 від 04.01.2016р. у розмірі 22 903 (двадцять дві тисячі дев'ятсот три) грн. 33 коп. в тому числі ПДВ 20%, 24% річних у розмірі 2 740 (дві тисячі сімсот сорок) грн. 83 коп., пеню в розмірі 3 636 (три тисячі шістсот тридцять шість) грн. 87 коп., інфляційні у розмірі 1 190 (одна тисяча сто дев'яносто) грн. 96 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. та витрати на оплату адвокатських послуг у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп.

06.11.2018р. судом на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

14.03.2019р. за вх.№2-1136/18 від позивача надійшла скарга у порядку ст.339 ГПК України на бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області.

Ухвалою суду від 15.03.2019р. прийнято до провадження скаргу ТОВ "ПЕГАС-СК" від 14.03.2019р. за вх.№2-1136/18 бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, подану у порядку ст.339 ГПК України, призначено скаргу до розгляду у засіданні суду на 25.03.2019р. о 12год.30хв.

За положеннями ч.1 ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.ч.1, 2 ст.342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.ч.1, 2, 3 ст.343 ГПК України).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як то передбачено ч.ч.1, 2 ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України).

Так, у скарзі заявлено вимоги про: визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Чабанюк Р.М. по виконанню рішення Господарського суду Одеської області та наказу про примусову виконання у справі №916/1168/18; зобов'язання старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Чабанюк Р.М. відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення та наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/1168/18.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив про те, що 13.02.2019р. він звернувся до Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження для виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06.11.2018р. у справі №916/1168/18, на що отримало повідомлення старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Чабанюк Р.М. від 21.02.2019р. про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, що наказ не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.4 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме відсутня дата народження боржника ФОП Єсавелюка О.П. Скаржник із названим повідомленням старшого державного виконавця не погоджується, оскільки вважає, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та його паспортних даних не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки державний виконавець не позбавлений скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Скаржник відзначає, що відповідно до ст. 129і Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд, дослідивши матеріали скарги ТОВ "ПЕГАС-СК" на бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, доходить наступних висновків з огляду на наступні приписи законодавства.

Приписи ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (ч.2 ст.11 ЗУ "Про інформацію"). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30.10.1997р. №5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Згідно з приписами ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом (ч.1 ст.58 Господарського кодексу України).

В силу приписів ч.1 ст.128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

При цьому, наказ від 06.11.2018р. про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів повністю відповідає резолютивній частині судового рішення від 13.08.2018р., даний наказ було видано на виконання чинного судового рішення, що виключає помилковість його видачі, та за ним існує обов'язок боржника по вчиненню вказаних у судовому рішення та наказі дій.

Крім того, суд не вбачає порушень ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" через те, що в наказі господарського суду не зазначено дати народження ФОП Єсавелюк О.П., оскільки в даному випадку судовий наказ було видано щодо суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, а не просто щодо фізичної особи, тому в такому разі обов'язковим реквізитом за приписами п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" є ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника. Посилання органу Державної виконачої служби на необхідність наявності додаткових відомостей в наказі, що правильно був виданий судом в 2018 році, є помилковим.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 року суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст.6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п.1 ст.6 Конвенції, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010р.).

Отже, виходячи із наведеного вище, й про що вказано у зазначених нормах, які спрямовані на врегулювання питання щодо вимог до оформлення наказу, винесення та виконання виконавчого документа, суд констатує, що резолютивна частини наказу (виконавчого документу) має відтворювати резолютивну частину рішення, на виконання якого цей наказ було видано та містити ідентифікуючі дані учасників процесу, що сприяє швидкому та безпосередньому виконанню наказу саме по відношенню до боржника та стягувача.

Таким чином, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання. Відсутність вищезазначених даних не позбавляє державного виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.08.2018р. у справі №471/283/17-ц.

При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (накриклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на вищевикладене, в даному випадку вбачається неправомірність бездіяльності старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Чабанюк Р.М., оформленого повідомленням від 21.02.2019р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв'язку з чим доходить до висновку, що подана позивачем (скаржником)скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.339, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю скаргу ТОВ "ПЕГАС-СК" від 14.03.2019р. за вх.№2-1136/19 на бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

2. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чабанюк Раїси Миколаївни по виконанню рішення Господарського суду Одеської області та наказу про примусове виконання рішення у справі №916/1168/18.

3. Зобов'язати старшого державного виконавця Ширяєвського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чабанюк Раїсу Миколаївну відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення та наказу Господарського суду Одеської області у справі №916/1168/18.

Ухвала набрала законної сили 01.04.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повну ухвалу складено 01.04.2019р.

Суддя О.В. Цісельський