ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"21" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2912/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.
при секретарі судового засідання Бачур А.В.

за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 - адвокат
від відповідача 1: ОСОБА_2 - довіреність, ОСОБА_3 - довіреність
від відповідача 2: ОСОБА_4 - довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про стягнення 421 115, 33 грн.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Служби автомобільних доріг в Одеській Області, Дочірнього підприємства "ОДЕСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" відкритого акціонерного товариства "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_5 УКРАЇНИ" про стягнення 421 115,33 грн. відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним:
23.02.18р. на автомобільній дорозі Р-75 Контрольно-пропускний пункт «Тимкове» - Балта - Первомайськ - Доманівка - Олександрівка сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2.
Відповідно до пояснень водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_6, які були надані останнім на місці ДТП, під час руху по засніженій дорозі автомобіль потрапив у значну вибоїну, через що автомобіль почало заносити у бік узбіччя, де автомобіль задів бетонну огорожу і «вилетів» у кювет та перевернувся.
Таким чином, за переконанням позивача, саме вибоїна на дорозі є первопричиною ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2.
Для фіксування обставин події та оформлення відповідних матеріалів на місце ДТП були викликані працівники поліції.
Як зазначає позивач, під час оформлення матеріалів по ДТП водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_6 звернув увагу працівників поліції на величезну «вибоїну», в яку потрапив автомобіль та на відсутність будь-яких технічних засобів організації дорожнього руху (попереджувальних дорожніх знаків, огороджень тощо), та зазначив, що саме останні обставини є первопричиною ДТП.
Відсутність будь-яких засобів організації дорожнього руху та наявність ями на дорозі зафіксовано на схемі місця ДТП.
Однак, незважаючи на вказане вище Інспектор СРПП №1 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 з незрозумілих позивачу причин проігнорував майже всі зауваження та уточнення ОСОБА_6, односторонньо та не обєктивно підійшов до оформлення матеріалів ДТП.
Так, відповідно до п.5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджені наказом МВС України №1395 від 07.11.15р. поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, зокрема, частиною четвертою ст.140 КУпАП.
Згідно з п.3 Розділу II Інструкції при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.140 КУпАП, до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:
- пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;
- самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;
- перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;
- пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;
- умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;
- порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо.
Таким чином, Інспектор СРПП №1 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 не виконав належним чином своїх професійних обовязків, порушив вимоги Інструкції, не здійснив належної фіксації події та не бажаючи витрачати свій час, свідомо знехтував вимогами чинного законодавства, та вирішив питання найпростішим і найзвичнішим для себе способом, - оформивши матеріали за ст.124 КУпАП на водія, який знаходився на місці ДТП.
У звязку з ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований ТЗ та однозначно непрофесійними діями інспектора СРПП №1 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8, під час оформлення ДТП, на дії (бездіяльність) останнього було подано скаргу до Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області.
Листом №41/3/8902 від 06.04.18р. Любашівське ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області повідомило, що у звязку з ДТП від 23.02.18р. за участю автомобіля НОМЕР_2, 06.04.18 р. Інспектором СРПП №3 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 за участю Начальника Філії «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» ОСОБА_10 було здійснено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, на якій трапилася ДТП.
Під час огляду було встановлено, що вказана ділянка дороги знаходиться в незадовільному стані, а саме: має чисельну ямковість, значне пошкодження дорожнього покриття довкола технологічного отвору («водостоку»), відсутня дорожня розмітка та будь-які заходи організації дорожнього руху (дорожні знаки).
За результатами проведеного огляду Начальника Філії «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» ОСОБА_10 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.1 КУпАП та видано припис на усунення виявлених недоліків.
Позивач вважає, що на підставі вищезазначеного, Любашівським ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області було достовірно встановлено, що первопричиною ДТП за участю Застрахованого ТЗ був незадовільний стан дорожнього покриття, а також відсутність на вказаній ділянці дороги будь-яких заходів організації дорожнього руху.
Філія «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» є підрядною організацією Служби автомобільних доріг в Одеській області.
Згідно з Постановою Кабінету міністрів України від 16.09.15р. №712 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» автомобільна дорога Р-75 Контрольно-пропускний пункт «Тимкове» - Балта - Первомайськ - Доманівка - Олександрівка є регіональною дорогою загального користування державного значення.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 10.09.14р. №439 (надалі - Положення) Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.
Відповідно до пункту 4 Положення Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:
- забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами;
- забезпечує належну якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.
Метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується.
Предметом діяльності Служби, зокрема, є:
- організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд;
- здійснення функцій замовника з усього комплексу дорожніх робіт;
- технічний нагляд за станом автомобільних доріг загального, користування, мостів та інших штучних споруд.
Філія «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» є підрядною організацією Служби автомобільних доріг в Одеській області, що є відповідальною за експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування в Любашівському районі Одеської області.
Варто також відмітити, що відповідно до ч.2 ст.1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Відповідно до п.5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 30.03.94р. №198 власники дорожніх об'єктів (дорожні обєкти - автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди) або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об'єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов'язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища.
Відповідно до п.11 Правил ремонту власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані, зокрема:
- своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху;
- постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;
- разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони склалися, та усувати виявлені недоліки;
- відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Відповідно до п.38 Правил ремонту основними вимогами до транспортно- експлуатаційного стану дорожніх об'єктів є відповідність контрольованих показників окремих їх елементів і об'єктів у цілому ДСТУ 3587-97.
Згідно з п. 1.3 ДСТУ 3587-97 вимоги стандарту є обов'язковими.
Відповідно до п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.
Зазначене вище повністю узгоджується з положеннями ЗУ «Про дорожній рух». Так, згідно ст.9 вказаного закону до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема:
- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;
- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;
- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;
- обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання;
- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами;
- організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Крім того, варто відмітити, що відповідно до ч.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані, зокрема:
- забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;
- при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху;
- своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.
Статтею 24 вказаного закону передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
З зазначеними вище обовязками осіб щодо дотримання правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг кореспондуються права учасників дорожнього руху. Так, відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Зазначене вище також відображено і в ЗУ «Про автомобільні дороги» (ст.ст.11, 13, 32).
Таким чином, позивач дійшов висновку, що основною причиною настання ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, а й, відповідно, і спричинення шкоди, є бездіяльність Служби автомобільних доріг у Одеській області та Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України», на яких державою покладено обов'язок з утримання автомобільних доріг у належному стані, які, проте, не забезпечили належного технічного стану покриття дороги, не виконали необхідних ремонтних робіт, не встановили попереджувальних знаків.
Ця обставина також підтверджується матеріалами перевірки Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області по ДТП за скаргою ФГ «Гранат» та постановою про притягнення до адміністративної відповідальності Начальника Філії «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» ОСОБА_10
26.07.18р. у звязку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами Договору страхування, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», виходячи зі Звіту № 23/18 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 21.05.18р. та Квитанції до прибуткового касового ордера від 23.02.18р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 842 230,66 грн.
31.08.18р. позивач звернувся до Служби автомобільних доріг у Одеській області з Вимогою про відшкодування шкоди (вих.№15/04/8.04/341-18 від 31.08.18р.), якою просило відповідача 1 здійснити відшкодування шкоди на користь позивача в розмірі 421 115,33 грн., що складає 50% від розміру виплаченого ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» страхового відшкодування.
Листом № 01-3388/06 від 27.09.18 р. Служби автомобільних доріг у Одеській області повідомила, що вважає вимогу позивача про відшкодування шкоди «безпідставною та такою, що не підлягає виконанню». Вказана обставина свідчить про небажання зі сторони відповідача 1 врегулювати цей спір в досудовому порядку.
З врахуванням наведеного, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018р., позовну заяву товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.01.2019р. прийнято позовну заяву товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2912/18 за правилами загального позовного провадження.
21.01.2019р. представник відповідача звернувся до суду із клопотанням (вх.№1177/19) про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019р. строк підготовчого засідання у справі №916/2912/18 було продовжено на 30 днів за власною ініціативою суду.
Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представники відповідача 1 заявлені позивачем позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№1164/19).
Представник відповідача 2 заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№1077/19).
За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.
За письмовим клопотанням позивача, судові засідання по справі проводились в режимі відеоконференції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків:
Частиною 1 ст.1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).
Відшкодування збитків передбачено також і ст.224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:
- протиправної поведінки,
- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
У відповідності до ст.225 ГК України, До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:
- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;
- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;
- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
За змістом ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.
У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Суб'єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов'язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду.
Носієм обов'язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов'язок із відшкодування шкоди.
Поряд з цим, суд зазначає, що 14.03.2018 року, постановою Любашівського районного суду Одеської області (справа №507/274/18) ОСОБА_6 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Вказана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.
Так Любашівський районний суд Одеської області досліджуючи матеріали справи дійшов висновку, що причиною пошкодження транспортного засобу є порушення правил дорожнього руху водієм зазначеного транспортного засобу, а саме, «- Не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та здійснив зїзд в кювет де автомобіль перевернувся. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження», що також повністю підтверджується поясненнями отриманими від водія ОСОБА_6 на безпосередньо на місці події та ним власноруч підписаними.
Окрім того, в судовому засіданні водій ОСОБА_6 визнав свою вину повністю.
З врахуванням вищенаведеного, суд зазнає, що Любашівським районним судом Одеської області встановлено причинно-наслідковий зв'язок між порушенням Правил дорожнього руху водієм та настанням ДТП в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб.
Щодо складання 06.04.2018р., адміністративного протоколу за ч.1 ст.140 КУпАП у відношенні начальника філії «Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «ОСОБА_5 дороги України» ОСОБА_10, не є належним доказом того, що ДТП сталась саме внаслідок потрапляння автомобілю НОМЕР_3 у вибоїну, оскільки наведений протокол було складено не в процесі оформлення ДТП 23.02.2018р., а тільки через майже півтора місяці, при проведені огляду за скаргою позивача. Виявлені недоліки в момент складання протоколу про ДТП зафіксовані не були і могли виникнути у будь-який час після настання події.
Згідно з ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010).
Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачами, позовні вимоги позивача у встановленому законом порядку спростовано.
Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2 294 509,00 грн. задоволенню судом не підлягають.
Відповідно до вимог ст.129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 316,73 грн. слід покласти на товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ".
Керуючись ст.ст.13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову - відмовити повністю.
2. Судові витрати по справі покласти на товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ".
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2019 р.

Суддя О.В. Цісельський