ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" квітня 2019 р. Справа №903/771/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Петрук О.В.

розглядаючи у відкритому судового засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" на рішення господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. (суддя Шум М.С., повний текст рішення складено 23.01.2019 р.)

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база"

про стягнення 450297,91 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Сороки В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. у справі №903/771/18 позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" про стягнення 450297,91 грн. задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" на користь ОСОБА_1 вартість частини майна у статутному капіталі у розмірі 423813 грн., 18647,77 грн. - інфляційних витрат та 3% річних за період з 04.04.2018 р. по 15.11.2018 р. в сумі 7837,14 грн., вартість проведеної експертної оцінки - 1500 грн., вартість послуг на правову допомогу - 5000 грн. та 6754,45 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" на рішення господарського суду Волинської області від 15.01.2019 р.

01.04.2019 р. від товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" надійшло клопотання про призначення судової експертизи з дорученням її проведення Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Заявник, посилаючись на ст.ст.1, 7 Закону України "Про судову експертизу", ст.ст.98, 99 ГПК України, вважає, що у даній справі слід призначити судову економічну експертизу з визначення ринкової вартості чистих активів відповідача станом на 24.04.2017 р. Оплату вартості експертизи просить покласти на заінтересовану особу, а саме позивача у справі ОСОБА_1 Крім того, просить на час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

У письмових поясненнях від 30.03.2019 р. позивач, зокрема, просить призначити оціночно-будівельну експертизу з метою визначення дійсної (ринкової) вартості активів, а саме об'єктів нерухомості, які належали на праві власності товариству станом на 03.04.2017р. Також запропонував доручити проведення експертизи товариству з обмеженою відповідальністю "Волинь експерт".

Розглянувши заявлені клопотання, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Предметом позову у даній справі є стягнення вартості частини майна при виході учасника з товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі.

За змістом ч.1 ст. 66 та ст.139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов'язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (стаття 76 ГПК України). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду України у складі Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі №925/1165/14).

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 64 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" від 02.10.2003 р., у якому вирішувалося питання про справедливу сатисфакцію вартості майна підприємства, зазначено, що суд враховує аргумент заявника, за яким балансова вартість активів є далекою від того, щоб відповідати реальній вартості активів або, інакше кажучи, ринковій вартості. Таким чином, виплата учаснику при виході з ТОВ повинна бути здійснена саме виходячи зі справедливої ринкової вартості майна ТОВ на дату виходу, якщо учасник вважає, що балансова вартість такого майна нижче ринкової.

З огляду на викладене, у даній справі необхідно визначити вартість частини майна товариства, пропорційної частці позивача в статутному капіталі товариства, що підлягає виплаті позивачу у зв'язку з виключенням його зі складу учасників.

Щодо дати, на яку потрібно визначати дійсну (ринкову) вартість активів, то суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до ЦК України та Закону України "Про господарські товариства" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) учасник ТОВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з винесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі №924/116/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2017 р. ОСОБА_1 до відповідача було подано нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу учасників ТОВ "Ковельська оптово-торгова база" та проведення відповідних розрахунків, що не заперечується сторонами (а.с.20).

Отже, право на вихід з товариства є безумовним суб'єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників, тому розрахунок вартості чистих активів товариства потрібно визначати саме станом на 03.042017 р. - дату подачі заяви учасника про вихід зі складу учасників товариства.

Рішенням ЄСПЛ "Дульський проти України" від 01.06.2006 (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч.3 ст.99 ГПК України).

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Статтею 12 Закону України "Про судову експертизу" судового експерта зобов'язано, незалежно від виду судочинства, провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.99 ГПК України).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5 ст.99 ГПК України).

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний звіт про оцінку нежитлових будівель та споруд товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (а.с.70-103), складений на замовлення позивача.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі, зокрема, якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Із клопотання позивача вбачається, що він просить поставити на вирішення судового експерта питання, які вже були досліджені при складенні звіту про оцінку, тому для призначення оціночно-будівельної експертизи з вартості нерухомого майна відсутні підстави.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет спору, наявність спору між сторонами щодо вартості майна та необхідності у спеціальних знаннях без яких встановити відповідні обставини неможливо, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає за необхідне призначити у даній справі судову економічну експертизу для визначення вартості чистих активів товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" станом на 03.04.2017 р.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе доручити проведення експертизи Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, у зв'язку з тим, що сторони дійшли згоди у судовому засіданні саме щодо цієї експертної установи.

Пунктом 23 постанови Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 р. №4 визначено, що відповідно до ч.3, 4 ст. 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Зважаючи на вказане, враховуючи задоволення клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи та визначення постановленого питання для вирішення експерта саме в редакції запропонованій відповідачем, суд дійшов висновку про покладення витрат по проведенню судової експертизи на товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база".

Окрім того, судом враховується, що у позивача відсутнє місце роботи та відповідно заробіток, доказів зайняття ним підприємницькою діяльністю матеріали справи не містять.

За приписами п.2 ч.1 ст.228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п.6 ч.1 ст.229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадку призначення на час проведення експертизи.

Також при прийнятті рішення про зупинення провадження у справі суд враховує строки розгляду апеляційної скарги, визначені ч.1 ст. 273 ГПК України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та об'єм можливого експертного дослідження.

З огляду на викладене, керуючись принципами виваженості і розумності, приймаючи до уваги клопотання відповідача та строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про зупинення провадження у справі до отримання висновку експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 234, 281, 288 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі №903/771/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43001, м. Луцьк, вул. Червоного Хреста, 16).

2. Попередити експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за подання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених судом обов'язків.

3. На вирішення судової економічної експертизи поставити наступне питання:

- Яка дійсна ринкова вартість чистих активів товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (43016, м.Луцьк, вул.Ковельська, 13, ), з урахуванням майнових зобов'язань товариства станом на 03.04.2017 р.?

4. Зобов'язати сторони, у випадку необхідності, подати через суд для експертного аналізу додаткові матеріали.

5. Витрати по проведенню судової економічної експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська оптово-торгова база" (43016, м.Луцьк, вул.Ковельська, 13, ).

6. Провадження у справі №903/771/18 зупинити до отримання висновку експертизи.

7. Ухвалу направити учасникам справи - для відома та Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз - для виконання.

8. Направити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи №903/771/18 в 1-му томі.

9. Зобов'язати Волинське відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз по закінченню експертизи направити на адресу суду експертний висновок разом з матеріалами справи №903/771/18.

10. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 03.04.2019 року.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.