ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Черкаси справа № 925/69/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Чевгуза О.В., із секретарем судового засідання Брус Л.П., за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 адвокат,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу:

за позовом Публічного акціонерного товариства АЗОТ

до Публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго

про стягнення 25 317 367, 96 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Азот (вул. Першотравнева, 72, м. Черкаси, Черкаська область, 18014, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго (вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) про стягнення 25 317 367,96 грн, з яких: 19 500 000, 00 грн. неповернутої фінансової допомоги за укладеним між сторонами договором від 29.11.2016 №375-304 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, 4 639 424,33 грн інфляційних нарахувань, 1177943,63 грн три проценти річних.

Позивач у позовній заяві також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 379 760,52 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на не виконання відповідачем грошового зобовязання за укладеним між сторонами договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 26.02.2016 № 375-304 щодо повернення в установлений цим договором строк отриманої від позивача фінансової допомоги.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 год. 00 хв. 07 лютого 2019 року

07 лютого 2019 року у звязку з хворобою судді Чевгуза О.В. розгляд даної справи не відбувся, тому її розгляд було перенесено на 26.02.2019.

Ухвалою від 26.02.2019 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у засіданні суду на 11 год. 40 хв. 19.03.2019.

06 лютого 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив від 06.02.2019 № 793/09-03 на позовну заяву, у якому останній у задоволені позовних вимог просить відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, наступне:

- ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 порушено провадження у справі №01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" і введений мораторій на задоволення майнових вимог кредиторів. Наразі провадження у справі №01/1494 і дія мораторію на задоволення майнових вимог кредиторів тривають;

- укладення сумнівних правочинів під час перебування на посаді т.в.о голови правління ПАТ «Черкасиобленерго» ОСОБА_2 внаслідок яких виводилися кошти з підприємства;

- встановлення НКРЕКП алгоритму перерахувань коштів також при цьому застосування додаткових щодобових відрахувань (утримання) коштів в сумі більш ніж тридцять мільйонів гривень з поточного рахунку ПАТ, тобто кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання підприємства перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (ДП «Енергоринок»), отже ПАТ «Черкасиобленерго» не мло доступу до коштів, що сплачується споживачами за використану електроенергію та які перебувають на рахунку зі спеціальним режимом використання;

- серед боржників із найбільшою заборгованістю перед ПАТ «Черкасиобленерго» за спожиту електричну енергію є ПАТ «Азот» і підприємства державної та комунальної форми власності, стосовно більшості з яких порушено провадження справи про банкрутство, що виключає можливість примусового стягнення заборгованості;

- існування тривалий час заборгованості по заробітній платі перед працівниками підприємства;

- у зв'язку з арештом рахунків ПАТ «Черкасиобленерго» Державною виконавчою службою Товариство не мало змоги виконувати взяті на себе зобов'язання перед контрагентами.

Отже, відповідач проти існування заборгованості за позовними вимогами не заперечує, однак вказує на відсутність підстав для стягнення з себе на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних через неспроможність виконати свої фінансові зобов'язання із вказаних об'єктивних причин.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи судом належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату ухвали суду, проте участі свого представника у засіданні суду не забезпечив.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, оскільки згідно ст. 42 ГПК України участь у розгляді справи є правом, а не обов'язком учасника справи.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 19.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі обставини.

29 листопада 2016 року публічне акціонерне товариство "Азот" як позикодавець та публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" як позичальник уклали між собою договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 375-304 (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого позикодавець зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати позичальнику грошові кошти без нарахування відсотків за їх користування в розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору, а позичальник зобовязався повернути допомогу у визначений цим договором строк.

У п. 2.1 договору його сторони встановили, що розмір фінансової допомоги становить 19 500 000,00 (дев'ятнадцять мільйонів пятсот тисяч) гривень.

Відповідно до п. 3.1 договору позикодавець має передати фінансову допомогу позичальникові протягом 5-ти банківських днів з дати підписання цього договору.

У п. 4.2 договору його сторони визначили строк повернення фінансової допомоги до 15 грудня 2016 року.

Згідно з п. 5.1 договору позичальник зобовязався повернути позикодавцеві фінансову допомогу до 15.12.2016 або до настання цього строку.

Пунктом 7.1 договору сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником строку повернення фінансової допомоги, позичальник зобовязаний оплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період прострочення, від суми неповерненої у встановлений цим договором строк, за кожний день прострочення повернення допомоги.

Відповідно до п. 8.1 та п. 8.2 договору останній набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобовязань по цьому договору.

На виконання умов договору № 375-304 від 29.11.2016 позивачем перераховано відповідачу безпроцентну фінансову допомогу в розмірі 19500000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 20385 від 29.11.2016 ( а.с. 16).

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" свої зобовязання за договором №375-304 щодо повернення публічному акціонерному товариству "Азот" у строк до 15.12.2016 одержаної від нього фінансової допомоги у сумі 19 500 000,00 грн не виконало.

Неповернення публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" у позасудовому порядку публічному акціонерному товариству "Азот" одержаної від нього за договором №375-304 фінансової допомоги у сумі 19 500 000,00 грн спричинило даний спір.

Договір №375-304 в силу ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнавався судом недійсним.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом передбачених договором №375-304 зобовязань його сторін цей договір є договором позики в розумінні ст. 1046 Цивільного кодексу України, яким встановлена безвідсотковість позики.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Однак, Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" свої зобовязання за договором №375-304 щодо повернення публічному акціонерному товариству "Азот" одержаної від нього фінансової допомоги у сумі 19 500 000,00 грн на момент подання позовної заяви не виконало.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема такі як сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Після перерахування позивачем відповідачу на виконання договору №375-304 фінансової допомоги у сумі 19 500 000,00 грн. у відповідача виникло зобовязання щодо повернення цієї суми коштів позивачу в установлений п. 4.2 цього договору строк до 15.12.2016.

Відповідач в порушення умов договору № 375-304 не виконав зобовязання, строк виконання якого настав, щодо повернення позивачу отриманої ним за цим договором фінансової допомоги у сумі 19 500 000,00 грн. і тим самим порушив право позивача на своєчасне одержання ним вказаної суми коштів.

Отже, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання відповідачем вказаного зобовязання шляхом стягнення з нього на свою користь 19 500 000,00 грн. неповернутої фінансової допомоги та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині примусового стягнення неповернутої фінансової допомоги в розмірі 19 500 000,00 грн. підлягають до повного задоволення.

Заперечень проти існування цього боргу з доказами його сплати відповідач суду не надав.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 4 639 424,33 грн інфляційних втрат за період з 16.12.2016 по 30.11.2018 та 1 177 943,63 грн три проценти річних за період з 16.12.2016 по 20.12.2018.

Стягувані суми інфляційних нарахувань в розмірі 4 639 424,33 грн. та трьох процентів річних в сумі 1 177 943,63 грн. нараховані позивачем у відповідності з фактичними обставинами невиконання відповідачем грошового зобовязання щодо повернення позивачу фінансової допомоги, умовами договору № 375-304 та вимогами чинного законодавства.

Суд, перевіривши порядок нарахування Позивачем інфляційних та 3% річних за калькулятором програми "Ліга-Закон", встановив правильність їх нарахування та задовольняє позов в цій частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З цих підстав всі доводи відповідача про те, що його скрутне фінансове становище та положення чинного законодавства про встановлення щодобового алгоритму перерахувань коштів з поточного рахунку ПАТ "Черкасиобленерго" на користь ДП "Енергоринок" є об'єктивними перешкодами для своєчасного виконання зобов'язання по своєчасному поверненню фінансової допомоги і доказами відсутності підстав для стягнення інфляційних та 3% річних, суд відхиляє.

Згідно ст. 129 ГПК України, оскільки позов задоволено повністю, судові витрати покладаються на відповідача і з нього на користь позивача слід стягнути 379 760,52 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (вулиця Гоголя, будинок 285, місто Черкаси, Черкаська область, 18000, ідентифікаційний код 22800735) на користь публічного акціонерного товариства "Азот" (вулиця Першотравнева, будинок 72, місто Черкаси, Черкаська область, 18014, ідентифікаційний код 00203826) 19 500 000, 00 грн неповернутої фінансової допомоги, 4 639 424, 33 грн інфляційних нарахувань, 1 177 943, 63 грн три проценти річних та 379 760, 52 грн витрат на сплату судового збору.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 26.03.2019.

Суддя О.В. Чевгуз