ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2019

Справа № 910/544/19

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом

до

Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ"Ощадбанк"

Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110" Голосіївського району"

про

визнання кредиторських вимог

Суддя Підченко Ю.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація – 110 Голосіївського району" (надалі – відповідач) про зобов’язання визнати та включити до передавального акту підприємства кредиторські вимоги в загальному розмірі 3 461,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимога про задоволення кредиторських вимог направлена на адресу боржника, що вказана в ЄДРПОУ в строк, визначений засновниками юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог, але ліквідаційна комісія ухиляється від розгляду та надання відповіді на кредиторську вимогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/544/19. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу – для подання відповіді на відзив.

19.02.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому він просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач не виконував розрахункових операцій та не користувався банківськими послугами по незалежним від нього причинам, а відтак заборгованість відповідача перед позивачем за договором, яка становить 3 461,16 грн. необґрунтованою, так як відповідач в своїй господарській діяльності рахунок не використовував, а позивач в свою чергу не надавав зазначенні вище послуги. Окрім того, відповідач зазначає про те, що позивачем не було належним чином обґрунтовано та доведено розмір заявлених ним позовних вимог. Окрім того, відповідач вказує на те, що надана позивачем інформація не дає підтвердження про заявлення своїх кредиторських вимог до комісії з реорганізації підприємства.

11.03.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він спростовує твердження відповідача щодо того, що останнім не надавалися послуги за договором, зазначаючи при цьому, що не здійснення підприємницької діяльності, наявність заборгованості, судових рішень та виконавчих проваджень не є обставинами непереборної сили в розумінні чинного законодавства. Також позивач просить суд поновити пропущений строк на подання відповіді на відзив та приєднати до матеріалів справи відповідь на відзив з додатками, мотивуючи це тим, відзив на позов надійшов на адресу позивача лише 26.02.2019, що позбавило позивача можливості підготовки та подання протягом строку на встановленого судом відповіді на відзив.

За приписом ч. 4 ст. 166 ГПК України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

При цьому відповідно до ч. ч. 1., 2. ст. 119 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, оскільки відзив на позов був отриманий відповідачем 26.02.2019 та з урахуванням того, що відповідь на відзив надана позивачем (направлена поштовим зв’язком) 07.03.2019, суд вважає за необхідне поновити позивачеві пропущений процесуальний строк на подання відповіді на відзив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015 між позивачем (Банком) та відповідачем (Клієнтом) був укладений договір банківського рахунку від №293/1 (надалі – Договір №293/1), відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов'язані з переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійснення інших операцій передбачених цими договорами, а останній зобов'язався оплачувати вартість таких послуг, а також надав позивачу право користуватися тимчасово вільними коштами на власний розсуд (п. 1.1. Договору №293/1).

Згідно п. 2.1 Договору №293/1 позивач зобов'язався протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів відкрити відповідачу поточний рахунок в гривнях України: 6930 та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування.

Згідно п. 3.1 Договору №293/1, вартість послуг банку визначена в тарифах у вигляді суми тарифу - вартості послуги.

Пунктом 3.2 Договору №293/1 передбачено, що при настанні термінів оплати вартості наданих банком послуг з розрахунково-касового обслуговування клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів в передбаченому тарифами розмірі, що необхідний для оплати наданих банком послуг з рахунку Клієнта, а також інших поточних рахунків Клієнта, відкритих в АТ " Ощадбанк " або тих, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору.

Сплата клієнтом коштів за надані банком послуги здійснюється одночасно з проведенням операцій авансом або не пізніше визначеного числа місяця наступного за звітнім відповідно до додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 4.2.6 Договору №293/1, Банк має право отримувати від відповідача оплату вартості за надані послуги відповідно до тарифів.

Пунктом 4.3.11 Договору №293/1 передбачено, у разі відсутності коштів на поточному рахунку необхідно своєчасно поповнювати зазначений поточний рахунок грошовими коштами в розмірі, достатньому для сплати вартості послуг за цим договором, в тому числі з метою забезпечення можливості здійснення Банком права договірного списання коштів у сумі необхідній для повної оплати послуг.

Так, згідно п. 2.1.2.1 додатку № 1 до договору, щомісячне обслуговування тарифного пакету становить 99 грн.

При цьому, за несвоєчасне поповнення поточного рахунку відповідно до умов п. 4.3.11 цього договору, що призвело до неможливості здійснити договірне списання грошових коштів за надані банком послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0.2 (нуль цілих дві десятих) відсотка від належної до сплати суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. (п. 6.4 Договору №293/1)

Згідно п. 9.1 Договору №293/1, цей договір набуває чинності з дати підписання та діє протягом одного календарного року. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік на тих самих у мовах, якщо жодна із сторін не попередить в письмовій формі іншу сторону про припинення його дії не менше ніж за один місяць до закінчення відповідного строку дії договору.

Пунктом 9.2 Договору №293/1передбачено, що будь-яка із сторін має право розірвати цей договір, надіславши відповідне письмове повідомлення іншій стороні не пізніше, ніж за 20 (двадцять) календарних днів до запланованої дати розірвання.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що загальна сума заборгованості з щомісячної плати за обслуговування тарифного пакету за договором станом на 06.11.2018 складає 3 461,16 грн.

Разом із тим, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 30.08.2018 перебуває в процесі припинення за при цьому, засновниками визначено строк до 10.11.2018 для заявлення кредиторами своїх вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 статті 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частинами 3-5 статті 105 Цивільного кодексу України унормовано, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Статтею 107 Цивільного кодексу України встановлено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення.

Так, ч. 2 наведеної норми передбачено, що після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 107 ЦК України).

В матеріалах справи міститься вимога №100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018 відповідно до якої позивач, посилаючись на укладений 13.02.2015 договір банківського обслуговування та приписи чинного законодавства, просив ліквідаційну комісію відповідача визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу відповідача вимоги у загальному розмірі 3 461,16 грн. При цьому, позивачем надано повідомлення про вручення поштового відправлення за №079, з якого вбачається що відповідачем отримано дане поштове відправлення 16.11.2018.

Водночас, суд приймає до уваги, приписи статті 13 Закону України "Про поштовий зв'язок", за якими оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку (270-2009-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв'язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв'язку. Договір про надання послуги поштового зв'язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Так, відповідно за змістом п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі – Правила), повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача

Згідно п. 8 Правил, оператори поштового зв'язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (пункт 19 Правил).

При цьому згідно п. 61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відтак повідомлення про вручення поштового відправлення є документом, що засвідчує прийняття отримувачем зареєстрованого поштового відправлення та при цьому тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують які саме документи пересилались стороною. Отже, належним доказом відправлення одержувачеві (в даному випадку – відповідачеві) претензії є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг – касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Позивачем, у свою чергу не надано доказів на підтвердження того, що за поштовим відправленням за №079 відправлялася саме вимога №100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018. При цьому напис на повідомленні про вручення «№100.19-07/105132/2018» не є достовірним доказом на підтвердження того, що у зазначеному поштовому відправлення містилася саме вимога позивача за вказаним номером.

За приписом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Якщо стороною у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, то розгляд справи судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження відповідачеві факту направлення вимоги про заявлення кредиторських вимог, тобто не доведено того, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду – порушені відповідачем.

Згідно ч. 1. ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені судом обставини та факти, позовні вимоги про зобов’язання визнати та включити до передавального акту підприємства кредиторські вимоги в загальному розмірі 3 461,16 грн. є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ"Ощадбанк" до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району" про визнання кредиторських вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.03.2019 року.

Суддя                                                                                 Ю.О. Підченко