Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1070/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

секретаря судового засідання Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

- від позивача: Мельник І.О. - адвокат, ордер серії КВ № 266868 від 25.01.2019

- від відповідача: Максимов В.В. - адвокат, ордер серії КВ № 078718 від 31.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінен ОФ Десна" (Сумська область, м. Глухів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (Житомирська область, Хорошівський район, с. Рижани)

про стягнення 787834,05 грн.

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 238 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінен ОФ Десна" звернулось з позовною заявою до Господарського суду Житомирської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" 611834,05 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, з яких 531288,00 грн. боргу, 67930,25 грн. пені, 6503,27 грн. 3% річних, 6148,53 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно, №01/15 від 10.02.2015 та №01-17/01/17 від 17.01.2017.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2018 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 27.12.2018, зобов'язано сторін виконати вимоги резолютивної частини даної ухвали.

19.12.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 17.12.2018, вих. № 26 щодо заперечення позову в повному обсязі (а. с. 104-107 у т.1). До відзиву також надано клопотання від 17.12.2018: вих. № 27 - про витребування доказів по справі (а. с. 109-111 у т.1) та вих. № 28 - про призначення судової почеркознавчої експертизи (а. с. 113,114 у т.1) разом з доданими до них документами.

Ухвалою від 27.12.2018 господарський суд відклав розгляд справи у підготовчому засіданні, призначив засідання суду для розгляду справи та вказаних клопотань відповідача (а. с. 134 у т.1).

28.01.2019 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог від 25.01.2019 на суму 176000,00 грн.; письмове правове обгрунтування нарахування пені від 25.01.2019; відзив на вищевказані клопотання відповідача.

01.02.2019 до суду від відповідача надійшли такі документи: відповідь вих. № 32 від 31.01.2019 на відзиви позивача на клопотання відповідача про витребування доказів та про призначення почеркознавчої експертизи в справі; відзив на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог (а. с. 218 - 232 у т. 1).

Ухвалою від 22.02.2019 господарський суд, зокрема, продовжив термін підготовчого провадження у справі по 14.03.2019, відклав розгляд клопотань відповідача, призначив наступне засідання для розгляду справи (а. с. 53,54 у т. 2).

Відповідними ухвалами від 12.03.2019 господарський суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про призначення у справі судової експертизи та про витребування доказів з підстав, у них викладених (а. с. 75-78 у т. 2).

Ухвалою від 12.03.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.03.2019 о 11:00 год. (а. с. 79 у т. 2).

22.03.2019 до суду від представника відповідача надійшли доповнення до заперечення № 4/2 від 12.03.2019 (а. с. 80,81 у т. 2).

В засіданні суду представник позивача позовні вимоги підтримав у збільшеній сумі у розмірі 787834,05 грн.

В засіданні суду представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вих. № 26, від 17.12.2018 (а. с. 104-107 у т. 1), зазначаючи, зокрема, про відсутність будь - яких зобов'язань перед позивачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

10.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінен Оф Десна" (позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (відповідач, позичальник) укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 01/15 (далі - договір № 01/15) (а. с. 21 у т. 1).

Відповідно до п. 1.1. договору № 01/15 позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотну фінансову допомогу (далі - допомога), а останній зобов'язується повернути її у визначений цим договором строк.

Так, п. 2.1. договору № 01/15 сторонами погоджено, що сума допомоги становить 940960,00 грн., ПДВ не обкладається.

Згідно з п. 3.1. договору № 01/15 позикодавець може надавати допомогу частинами, але не пізніше 31 грудня 2015 року.

Допомога надається у безготівковому порядку платіжними дорученнями шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника (п. 3.3. договору №01/15).

Днем надання допомоги вважається день зарахування грошових коштів в загальній сумі позики або її частини на поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 10 цього договору (п. 3.4. договору № 01/15).

Згідно з п. 4.2. договору № 01/15 допомога вважається переданою позичальникові в момент зарахування її на розрахунковий рахунок позичальника. Допомога надається на строк 36 (тридцять шість) місяців, який починає свій перебіг з дня зарахування допомоги чи її частини на рахунок позичальника відповідно до п. 3.4 цього договору.

Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору № 01/15 по закінченні строку, вказаного у п. 4.2, позичальник зобов'язується протягом 7 календарних днів повернути суму допомоги, якщо інше не передбачене додатковою угодою сторін; допомога повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

Відповідно до п. 6.1. договору № 01/15 цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє протягом 36 місяців, але в будь-якому випадку - до повного виконання своїх зобов'язань сторонами.

Позивач виконав свій обов'язок згідно з договором № 01/15 та надав фінансову допомогу відповідачу у розмірі 940960,00 грн.

Відповідач лише частково повернув кошти, які були надані на підставі договору №01/15.

Враховуючи викладене, загальна сума боргу за договором № 01/15 від 10.02.2015 становить 493874, 00 грн.

17.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінен Оф Десна" (позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (відповідач, позичальник) укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 01-17/01/17 (далі - договір № 01-17/01/17).

Відповідно до п. 1.1. договору № 01-17/01/17 позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотну фінансову допомогу (далі - допомога), а останній зобов'язується повернути її у визначений цим договором строк.

Так, п. 2.1. договору № 01-17/01/17 встановлено, що сума допомоги становить 37414,00 грн., ПДВ не обкладається.

Згідно з п. 3.1. договору № 01-17/01/17 позикодавець може надавати допомогу частинами, але не пізніше 31 січня 2017 року.

Допомога надається у безготівковому порядку платіжними дорученнями шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника (п. 3.3. договору №01-17/01/17).

Днем надання допомоги вважається день зарахування грошових коштів в загальній сумі позики або її частини на поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 10 цього договору (п. 3.4. договору № 01-17/01/17).

Згідно з п. 4.2. договору № 01-17/01/17 допомога вважається переданою позичальникові в момент зарахування її на розрахунковий рахунок позичальника. Допомога надається на строк 12 (дванадцять) місяців, який починає свій перебіг з дня зарахування допомоги чи її частини на рахунок позичальника відповідно до п. 3.4 цього договору.

Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору № 01-17/01/17 по закінченні строку, вказаного у п. 4.2. даного договору, позичальник зобов'язується протягом 7 календарних днів повернути суму допомоги, якщо інше не передбачене додатковою угодою сторін; допомога повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

Відповідно до п. 6.1. договору № 01-17/01/17 цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє протягом 12 (дванадцяти) місяців, але в будь-якому випадку - до повного виконання своїх зобов'язань сторонами.

Позивач виконав свій обов'язок згідно з договором № 01-17/01/17 та надав фінансову допомогу відповідачу у розмірі 37414,00 грн.

Відповідач не повернув кошти, які були надані на підставі договору № 01-17/01/17.

Враховуючи викладене, загальна сума боргу за договором № 01-17/01/17 становить 37414,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія вих. № 26, від 26.04.2018 (а. с. 93-95 у т.1), отримана останнім, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 96 у т. 1), однак була залишена без відповіді та задоволення.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 787834,05 грн., з яких 707288,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, 67930,25 грн. пені, 6503,27 грн. 3% річних, 6148,53 грн. інфляційних нарахувань.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ГПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

4. Щодо позовних вимог в частині стягнення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 707288,00 грн.

На підставі договору №01/15 позивач надав відповідачу фінансову допомогу на загальну суму 940960,00 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: №1825 від 10.02.2015 на суму 7500,00 грн.; №1835 від 13.02.2015 на суму 3200,00 грн.; №1857 від 20.02.2015 на суму 4000,00 грн.; №1873 від 25.02.2015 на суму 2000,00 грн.; №1919 від 10.03.2015 на суму 2500,00 грн.; №1918 від 10.03.2015 на суму 4200,00 грн.; №1931 від 13.03.2015 на суму 35000,00 грн.; №1950 від 16.03.2015 на суму 330,00 грн.; №1949 від 16.03.2015 на суму 3000,00 грн.; №1961 від 18.03.2015 на суму 4000,00 грн.; №1963 від 18.03.2015 на суму 7000,00 грн.; №1991 від 20.03.2015 на суму 7000,00 грн.; №1993 від 23.03.2015 на суму 15000,00 грн.; №2004 від 25.03.2015 на суму 8000,00 грн.; №2006 від 25.03.2015 на суму 5000,00 грн.; №2064 від 07.04.2015 на суму 3000,00 грн.; №2078 від 09.04.2015 на суму 5600,00 грн.; №2095 від 14.04.2015 на суму 4000,00 грн.; №F0415SРТВ2 від 15.04.2015 - 2000,00 грн.; №2105 від 20.04.2015 на суму 1000,00грн.; №2173 від 30.04.2015 - 300000,00 грн.; №2182 від 05.05.2015 на суму 55000,00 грн.; №2202 від 07.05.2015 на суму 50000,00грн.; №2223 від 12.05.2015 на суму 10000,00 грн.; №F0515 FUХЕQ від 15.05.2015 - 500,00 грн.; №2273 від 22.05.2015 - 18000,00 грн.; №2626 від 14.08.2015 - 60000,00 грн.; №2636 від 17.08.2015 на суму 30000,00 грн.; №2652 від 20.08.2015 на суму 2000,00 грн.; №2734 від 17.09.2015 на суму 10500,00 грн.; №2741 від 18.09.2015 на суму 21000,00 грн.; №2754 від 21.09.2015 на суму 6000,00 грн.; №2755 від 22.09.2015 на суму 1000,00 грн.; №2849 від 15.10.2015 на суму 16800,00 грн.; №2851 від 16.10.2015 на суму 500,00 грн.; №2856 від 19.10.2015 на суму 10000,00 грн.; №2866 від 20.10.2015 на суму 5000,00 грн.; №2879 від 27.10.2015 на суму 10000,00 грн.; №2886 від 29.10.2015 на суму 10000,00грн.; №2290 від 30.10.2015 на суму 10000,00 грн.; №2924 від 05.11.2015 на суму 5000,00 грн.; №2930 від 11.11.2015 на суму 10000,00 грн.; №3087 від 28.12.2015 на суму 176000,00 грн. (а. с. 30-72 у т.1)

Про факт надання зазначеної суми допомоги свідчить також банківська виписка позивача за період з 01.01.2015 до 30.01.2018 (а. с. 23 - 29 у т. 1).

Разом з тим, судом звернуто увагу позивача, що у вказаних платіжних дорученнях в графі "призначення платежу" зазначено про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно з договором від 01.11.2014.

У зв'язку з цим позивач повідомив, а відповідач не заперечив, що між сторонами не укладався договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 01.11.2014; щодо зазначення у вищевказаних платіжних дорученнях цього договору надав пояснювальну записку головного бухгалтера від 11.01.2016 (а. с.73-75 у т.1), в якій зазначено, що через надмірну завантаженість у роботі були допущені систематичні помилки в призначенні платежу щодо наданої допомоги, а саме вказувався невірний договір.

Також в матеріалах справи є лист позивача вих. № 3, від 12.01.2016, адресований відповідачу (а. с.76-78 у т.1), в якому зазначено, що при проведенні інвентаризації розрахунків позивачем було виявлено невірне призначення платежу при перерахуванні коштів по договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01/15 від 10.02.2015 та правильним слід вважати призначення платежу, у ньому наведене. Вказаний лист отримано наручно генеральним директором відповідача Шевчуком Ю.М., про що свідчить відповідний напис у верхньому лівому куті цього листа.

Крім того, у нотаріально посвідченій заяві Шевчука Ю.М. (а. с. 189 у т. 1) останнім підтверджено власноручне підписання договорів № 01/15 від 10.02.2015 та №01-17/01/17 від 17.01.2017, а також факт отримання листа вих. № 3 від 12.01.2016.

Як вбачається з довідки ПрАТ "Райффайзен Банк Аваль" вих. № ДЗ-В54/62/174, від 26.11.2018 відповідач частково повернув отриману фінансову допомогу за договором від 10.02.2015 у сумі 285000,00 грн. на підставі таких платіжних доручень (а. с. 81 у т.1):

- № 134824684 від 19.08.2017 на суму 100000,00 грн.;

- № 237 від 26.01.2018 на суму 75000,00 грн.;

- № 243 від 30.01.2018 на суму 110000,00 грн.

Вказаною обставиною спростовується твердження відповідача, викладене в доповненні до заперечення № 4/2 від 12.03.2019 (а. с. 80,81 у т. 2), що кошти, направлені позивачем відповідачу у період з 10.02.2015 по 28.12.2015,є коштами, сплаченими виключно за договором від 01.11.2014 та не мають відношення до платежів за договором №01/15 від 10.02.2015.

Таким чином, враховуючи часткове повернення відповідачем отриманої допомоги, залишок суми боргу за договором № 01/15 від 10.02.2015 становить 690960,00 грн.

Крім того слід зазначити, якщо розрахунковий документ фактично виконаний і кошти фактично зараховані на рахунок отримувача, то згідно із статтею 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що вищезазначене порушення, допущене головним бухгалтером позивача є наслідком недоліків ведення бухгалтерського обліку та не впливає зміст правовідносин між сторонами по справі.

На підставі договору № 01-17/01/17 позивачем надано відповідачу фінансову допомогу у розмірі 37414,00 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: № 32 від 17.01.2017 на суму 4500,00 грн.; № 110 від 17.02.2017 на суму 14847,00 грн.; № 173 від 13.03.2017 на суму 14847,00 грн.; № 181 від 14.03.2017 на суму 3220,00 грн. (а. с. 88 - 91 у т. 1).

Про факт надання зазначеної суми допомоги свідчить також банківська виписка позивача за період з 01.01.2017 до 02.08.2018 (а. с. 87 у т. 1).

Крім того, позивачем додатково в підтвердження надання допомоги за договорами №01/15 та №01-17/01/17 надано копії фіскальних звітів суб'єкта малого підприємництва (баланс) за 2015, 2016, 2017 роки, копії квитанцій як докази подання зазначених звітів та копію розшифровки по балансу ТОВ "Лінен оф Десна" за 2015, 2016, 2017 роки (а. с. 24 -32 у т.2).

Отже, всього за договорами №01/15 та №01-17/01/17 позивачем надано відповідачу фінансову допомогу на загальну суму 978374,00 грн. (940960,00+37414,00).

Слід зазначити, що в матеріалах справи є копія акту звірки взаєморозрахунків станом на 07.11.2018 за договором № 01/15 від 10.02.2015 (а. с. 22 у т. 1), в якому позивачем відображена загальна сума наданої допомоги у розмірі 940960,00 грн. та загальна сума сплаченого відповідачем боргу у розмірі 271086,00 грн.

Однак, відповідно до вищевказаної довідки ПрАТ "Райффайзен Банк Аваль" вих. № ДЗ-В 54/62/174, від 26.11.2018 (а. с. 81 у т. 1) судом встановлено, що відповідачем сплачено борг на загальну суму 285000,00 грн., а не 271086,00 грн., як зазначено позивачем у акті звірки взаєморозрахунків станом на 07.11.2018.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку про безпідставність не зарахування позивачем сплаченої відповідачем суми у розмірі 13914,00 грн. в рахунок погашення боргу за договором № 01/15 від 10.02.2015.

Тому суд вважає правильною суму повернутої фінансової допомоги відповідачем позивачу згідно з договором № 01/15 у розмірі 285000,00 грн.

Також судом взято до уваги, що 21.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінен оф Десна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріс Полісся" (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ТВК-Агро", відповідно до п. 1.1. якого продавець відчужує на користь покупця, а покупець приймає та зобов'язується оплатити корпоративні права - частку 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (товариство), які належать продавцю на праві власності (а. с. 115-119 у т. 1).

Відповідно до п.п. 1.3.2. п. 1.3. договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ТВК-Агро" статутний капітал товариства складає 2121000,00 грн. та на момент укладення даного договору повністю сформований продавцем.

У п.п. 1.5.17. п.1.5. договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ТВК-Агро" сторонами погоджено, що на дату укладення цього договору існує кредиторська заборгованість товариства, зокрема, перед ТОВ "Лінен оф Десна" (ідентифікаційний код 36235356) у сумі 1206130,00 грн. за поворотними фінансовими допомогами та за товари, роботи, послуги.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність боргу відповідача перед позивачем у сумі 693374,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, виходячи з такого розрахунку: (707288,00 (493874,00+176000,00+37414,00) - 13914,00).

5. Щодо позовних вимог в частині стягнення 67930,25 грн. пені.

Згідно з розрахунками (а. с. 82-84; 92; 173-176 у т. 1), позивач нарахував пеню на підставі договору № 01/15 від 10.02.2015 та на підставі договору № 01-17/01/17 від 17.01.2017 за періоди, в них зазначені .

Зі змісту позовної заяви та письмового правового обгрунтування нарахування пені від 25.01.2019 (а. с. 192-194 у т. 1) вбачається, що позивач в обгрунтування вимоги про стягнення пені посилається, зокрема, на п. 7.2 договорів № 01/15 та № 01-17/01/17, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231, ч. 2 ст. 343 ГК України, ст.ст. 549-552 ЦК України.

Відповідно до п. 7.2 договорів № 01/15 та № 01-17/01/17 сторонами погоджено, що позичальник в разі порушення умов цього договору щодо строку повернення допомоги позикодавцю зобов'язаний відшкодувати йому всі збитки та вимушені витрати, які останній зобов'язаний понести, розраховуючи на отримання цих коштів

Слід зазначити, що приписами ст. 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак, виходячи зі змісту умов договорів № 01/15 та № 01-17/01/17, судом не встановлено погодженої між сторонами відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (прострочку повернення допомоги) саме у вигляді сплати пені.

Слід зазначити, що збитки являються самостійними видами відповідальності (відшкодування) майнової шкоди та вимушені витрати, передбачені у п. 7.2 договорів №01/15 та № 01-17/01/17 не ототожнюються з пенею за своєю правовою природою.

Таким чином, суд не вбачає підстав для нарахування позивачем 67930,25 грн. пені, у зв'язку з відсутністю згоди сторін за договорами № 01/15 та № 01-17/01/17.

Отже, вимога позивача в частині стягнення пені у розмірі 67930,25 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

6. Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у сумі 6503,27 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 6148,53 грн.

У п. 1.2 договорів №01/15 і № 01-17/01/17 сторони погодили, що у зв'язку з тим, що між ними налагоджуються тісні взаємовигідні ділові стосунки, допомога позичальнику надається на безвідсотковій (безплатній) основі і не передбачає ніякої компенсації.

Під поворотною безвідсотковою фінансовою допомогою в цих договорах розуміється сума коштів, передана позикодавцем позичальнику у користування на визначений строк відповідно до цього договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (п. 1.3. договорів № 01/15 та № 01-17/01/17).

Оскільки сторонами погоджено у договорах № 01/15 та № 01-17/01/17 відсутність будь- яких компенсацій, процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, до яких суд відносить 3 % річних та інфляційних нарахувань в розумінні їх змісту в порядку ст. 625 ЦК України, суд вважає заявлену позовну вимогу безпідставною та такою, що порушує норму ст. 628 ЦК України, відповідно до якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також ч. 3 ст. 6 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у сумі 6503,27 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 6148,53 грн. задоволенню не підлягають.

7. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов вих. № 26 від 17.12.2018, заперечененні №4/2 від 12.03.2019 та доповненні до цього заперечення №4/3 від 22.03.2019, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 693374,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

В частині стягнення 13914,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, 67930,25 грн. пені, 6148,53 грн. інфляційних, 6503,27 грн. 3% річних, слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, п.2 ч.1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 9177,52 грн., а при подачі заяви про збільшення позовних вимог - 2640,00 грн. (а. с. 171 у т.1), а всього на загальну суму 11817,52 грн.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК-Агро" (12122, Житомирська область, Хорошівський район, с. Рижани, вул. Заводська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінен Оф Десна" (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Жужоми, 31, ):

- 693374,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги;

- 10400,62 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 13914,00 грн.

4. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 67930,25 грн.

5. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3 % у сумі 6503,27 грн.

6. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 6148,53 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.03.19

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)