ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 Справа № 908/2168/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Кузнецової І.Л.,

суддів: Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2018 у справі №908/2168/18 (суддя Горохов І.С., повна ухвала складена 17.12.2018 )

за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", м. Київ

до фізичної особи-підприємця Золотаренко Юлії Володимирівни, м. Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

- ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.12.2018 у справі №908/2168/18 заява фізичної особи-підприємця Золотаренко Юлії Володимирівни задоволена, позов публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Універсал Банк" про стягнення з фізичної особи-підприємця Золотаренко Ю.В. 28962 грн.45коп. інфляційних втрат та 9868 грн.15коп. трьох процентів річних залишено без розгляду з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України;

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з обставин щодо підписання сторонами додаткової угоди № 1 від 29.08.2014 до кредитного договору № BL15123 від 21.03.2013, в якій міститься третейське застереження, а також щодо погодження сторонами умов по розгляду усіх спорів, розбіжностей або вимог, які виникають за цим договором у визначеному ними третейському суді та за його правилами;

- не погодившись з винесеною ухвалою, ПАТ "Універсал Банк" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та направити справу до господарського суду Запорізької області для продовження розгляду по суті;

- у поданій скарзі йдеться про те, що дійсно, п.6.9 кредитного договору №BL15123 від 21.03.2013 сторони погодили, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв"язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, однак вказане застереження є правом, а не обов"язком сторін, тобто, третейська угода про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, у зв"язку з викладеним у сторін існує виключно можливість, а не обов"язок звертатися до третейського суду, про те, що обмеження права звернення до господарського суду не допускається, про те, що відповідач не повинен нав"язувати позивачеві саме такий спосіб захисту, враховуючи, що ч.3 ст.124 Конституції України поширює юрисдикцію господарських судів на відповідні юридичні спори незалежно від наявності/відсутності між сторонами цих спорів третейської угоди, укладення/існування такої угоди не зумовлює відповідного вилучення спору із сфери юрисдикції державного суду, про те, що визначальним для місця вирішення спору є вибір особи, чиї права порушені;

- 26.03.2019 представник скаржника в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання скаржник повідомлений належним чином;

- відповідач вважає ухвалу господарського суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у тому числі, і в судовому засіданні 12.03.2019 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2018 ПАТ "Універсал Банк" звернулося з позовом до господарського суду Запорізької області про стягнення з фізичної особи-підприємця Золотаренко Ю.В. заборгованості по втратах від інфляційних процесів та трьох процентів річних в сумі 38 830 грн. 60 коп..

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами щодо прийняття господарським судом Запорізької області 30.05.2017 рішення у справі № 908/658/17 про стягнення з підприємця на користь банку заборгованості за кредитним договором, щодо невиконання цього рішення станом на 27.02.2018, щодо укладення між сторонами кредитного договору № BL15123 від 21.03.2013, на підставі якого банк надав відповідачу кредит, щодо підписання 29.08.2014 сторонами додаткової угоди до кредитного договору, а також щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, навіть при наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником.

В п.6.9 кредитного договору сторонами узгоджено, що всі спори, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. При цьому сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

29.08.2014 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору № ВL15123 від 21.03.2013, п. 8.2 якої передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. При цьому сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

До початку розгляду справи по суті відповідачем була подана заява про залишення без розгляду позову ПАТ "Універсал Банк", оскільки спір підлягає розгляду в третейському суді.

За наслідками розгляду заяви відповідача господарським судом винесена оскаржувана ухвала.

Згідно з приписами ст. 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, сторона договору погоджується із обов'язковістю їх виконання в силу норм ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст.2 та ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди" третейською угодою є угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом; юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законодавством. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Ст.6 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ч.5 ст.4 Господарського процесуального кодексу України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом

Ст.22 цього Кодексу передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до ч.7 ст.226 цього Кодексу суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

У даному випадку, предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по втратах від інфляції та трьох процентів річних за кредитним договором в загальній сумі 38 830 грн. 60 коп.

Отже, з урахуваннями положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи господарським судом зроблено правильний висновок про те, що підписавши додаткову угоду № 1 від 29 серпня 2014 до кредитного договору № ВL15123 від 21.03.2013, в якій міститься третейське застереження, сторони цього договору погодили, що розгляд усіх спорів, розбіжностей або вимог, що виникають за вказаним договором, відбувається у визначеному ними третейському суді за його правилами.

З огляду на викладене підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду відсутні.

Стосовно доводів скаржника про позбавлення його конституційного права на звернення до господарського суду колегія суддів зазначає наступне.

Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Зазначена норма кореспондується у частині надання відповідних гарантій зі ст.55 Конституції України.

За змістом положень ч.2 ст.124 Конституції України, ст.ст.7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.16 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Однак, умова правочину про розгляд спору третейським судом передбачає у випадку виникнення між сторонами спору можливість звернення з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб до третейського суду для вирішення цього спору шляхом третейського розгляду, який визнаний в Україні та врегульований Законом України "Про третейські суди".

У такому разі йдеться не про "делегування функцій судів" (яке забороняється ст. 124 Конституції України), а про третейський розгляд з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб (ч. 1 ст. 1 названого Закону). Такий спосіб вирішення можливих спорів був обраний сторонами третейської угоди свідомо і добровільно, оскільки іншого позивачем у місцевому господарському суді не обґрунтовано та не доведено, а відтак підстав вважати його протиправним не має.

Згідно з ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, норми Закону України "Про третейські суди" гарантують, у даному випадку, учасникам господарських відносин право розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом.

За таких обставин викладене у договорі третейське застереження зобов'язує в силу добровільного погодження сторонами такої умови, не суперечить чинному законодавству та не свідчить про обмеження права позивача на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у цілковитій відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2018 у справі №908/2168/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 03.04.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова