ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019м. ДніпроСправа № 904/225/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м. Полтава

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 20 091 грн. 50 коп. за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами від 27.12.2013-23.01.2014 № 52/14/тг в редакції додаткових угод

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 14.01.2019 № 07/нз, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" заборгованість в розмірі 20 091 грн. 50 коп., з яких: 15 482 грн. 38 коп. - сума основного боргу, 937 грн. 32 коп. - 3% річних, 3 671 грн. 80 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами від 27.12.2013-23.01.2014 № 52/14/тг в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної та повної оплати послуг по транспортуванню природного газу за період з липня по грудень 2016 року за наступними актами фактично протранспортованих обсягів газу:

- від 31.07.2016 в обсязі 4,186 тис.м3 на суму 710,28 грн.;

- від 31.08.2016 в обсязі 7,038 тис.м3 на суму 1 194,20 грн.;

- від 30.09.2016 в обсязі 16,979 тис.м3 на суму 2 880,99 грн.;

- від 31.10.2016 в обсязі 26,334 тис.м3 на суму 5 852,47 грн.;

- від 30.11.2016 в обсязі 14,945 тис.м3 на суму 3 321,38 грн.;

- від 31.12.2016 в обсязі 19,620 тис.м3 на суму 3 409,18 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін на 26.02.2019.

20.02.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 18.02.2019 № 497007.2-Ск-2443-0219, в якому зазначив, що відповідно до п.2.1 спірного договору підставою для транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі-Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу, наявності у Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (підтверджені обсяги). Проте, починаючи з квітня 2016 року, будь яких обсягів транспортування природного газу ПАТ «Дніпропетровськгаз» у позивача не замовляло і підтвердження в установленому порядку Оператором ГТС (АТ «Укртрансгаз»') обсягу газу для ПАТ «Дніпропетровськгаз» для власних потреб з ресурсу позивача не було. Крім того, згідно п. 3.2 договору, Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць. Підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства. Відповдач стверджує, що жодних актів по договору №52/14/тг від 27.12.2013 позивачем не складалось і на адресу ПАТ «Дніпропетровськгаз» не направлялось, матеріали даної справи також не містять зазначених актів та доказів їх направлення на адресу відповідача. В якості доказів транспортування обсягів газу позивач до позову надав акти фактично-протранспортованих обсягів газу згідно договору № 52/14/тг від 23.01.2014. Але, 23.01.2014 жодних договірних відносин між сторонами не укладалось, зазначені акти не можуть братися до уваги в якості доказів, оскільки, предметом спору є стягнення заборгованості та штрафних санкцій за транспортування природного газу за договором від 27.12.2013. Водночас, позивач вважає підтвердженим факт надання послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами з січня по грудень 2016, посилаючись на місячні звіти, складені програмою Соnсоr 5.18 та програмою Аsk 1.0, які підписані представниками позивача та відповідача. Відповідач звертає увагу суду, що зазначені звіти відображають лише загальний об'єм природного газу, який надійшов до ГРМ ПАТ «Дніпропетровськгаз» для подальшого розподілення споживачам постачальників природного газу, які мають ліцензію на постачання природного газу, а не по договору від 27.12.2013 року №52/14/тг. Крім того, наданий позивачем звіт про обсяги протранспортованого газу НГВУ «Полтаванафтогаз для ПАТ «Дніпропетровськгаз» підписаний лише посадовими особами позивача, звіт містить лише посилання на номер договору, без його дати, що ставить під сумнів його чинність, оскільки у кожного договору є дата його укладання. За вказаних обставин, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.02.2019 оголошено перерву до 21.03.2019.

18.03.2019 позивач подав до суду заперечення на відзив від 15.03.2019 № 01/01/11/06/02/01-02/1/384, в яких зазначив, що на виконання умов договору № 52/14/тг та в підтвердження надання та отримання послуг НГВУ „Полтаванафтогаз" ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Дніпропетровськгаз» у період з квітня по червень 2016 року оформило акти фактично - протранспортованих. обсягів газу, які належним чином оформлені та мають підписи і печатки обох сторін. Разом з тим, будь-яких зауважень щодо дати договору № 52/14/тг, обсягів отриманого газу, порядку надання та отримання послуги у ПАТ «Дніпропетоовськтаз» не висловлював. Фактично ПАТ «Дніпропетровськгаз» продовжував отримувати природний газ з мережі НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з липня по грудень 2016, що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які належним чином оформлені. При цьому, відповідач, не заперечує сам факт отримання природного газу з мереж позивача, а лише зазначає, що не замовляв цих послуг за договором №52/14/ТГ, не підтверджуючи свої доводи документально. Щодо дати спірного договору зазначив, що договір № 52/14/тг має дві дати реєстрації, оскільки дата 27.12.2013 - є датою реєстрації договору відповідачем, а дата 23.01.2014 - є датою реєстрації договору позивачем, тобто це один і той самий договір, між тими самими сторонами, з одним і тим самим предметом, і одним тим самим номером, який є порядковим номером реєстрації позивача. На думку позивача, така реєстрація нічим не заборонена і не стосується суті спору, а таким чином відповідач лише намагається ввести суд в оману. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач сам ініціював розірвання договірних відносин та наполягав на тому, що договірні відносини між сторонами припинились саме з 01 січня 2017 року, що підтверджується листом від 22.11.2016 за вих. № 11/3-0699 та листом від 03.03.2017 за вих № Ор 04.1-ЛВ-2837-0317, якими ПАТ «Дніпропетровськгаз» повідомило НГВУ «Полтаванафтогаз» про припинення дії договору з 01 січня 2017 року, керуючись при цьому пунктом 11.2. договору № 52/14/тг. Вважає, що відповідач у своїй позиції керується тільки одним мотивом - бажанням ухилитися від виконання договірних обов'язків і спробою будь-яким чином не платити кошти за фактично отримані послуги.

21.03.2019 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив від 21.03.2019 № 49, в яких повторно виклав свої доводи щодо недоведеності позовних вимог, зазначені у відзиві на позов.

У судовому засіданні 21.03.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити; представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

21.03.2019 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (Замовник) 27.12.2013. 23.01.2014 укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 52/14/тг (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу Замовника до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС) для задоволення власних потреб та покриття обсягів виробничо-технологічних витрат і нормованих витрат, а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами ОСОБА_1.

Відповідно до п.3.1. ОСОБА_1 послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі акти наданих послуг).

У випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу Газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС (п. 3.1.1. ОСОБА_1).

Згідно з п. 3.2. ОСОБА_1 Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Пунктом 3.3. ОСОБА_1 встановлено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов ОСОБА_1 або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних Газотранспортного підприємства (п.3.4. ОСОБА_1).

За умовами п. 3.5. ОСОБА_1 наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 5.1. ОСОБА_1 вартість послуг з транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 59,80 грн., крім того ПДВ 20 % - 11,96 грн., всього з ПДВ 71,76 грн.

Сторонами укладено до договору ряд додаткових угод, зокрема, щодо зміни ціни послуг (додаткові угоди №1 від 31.12.2013, №2 від 30.04.2014, №3 від 30.05.2014, №4 від 26.12.2014, № 5 від 31.03.2015, № 6 від 01.01.2016). Крім того, додатковими угодами №4 від 26.12.2014, № 5 від 31.03.2015, № 6 від 01.01.2016 сторони також внесли зміни до договору щодо обсягів транспортування природного газу та строку дії договору.

Розрахунковий період за ОСОБА_1 становить один місяць з контрактної години першого дня до контрактної години першого дня місяця до контактної години першого дня наступного місяця включно (п.5.3. ОСОБА_1).

Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 ОСОБА_1, та податку на додану вартість (п. 5.3.1. ОСОБА_1).

Відповідно до п. 5.4. ОСОБА_1 вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5. ОСОБА_1 встановлено, що оплата вартості фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг з транспортування газу здійснюється з поточного рахунку Замовника на поточний рахунок Газотранспортного підприємства. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги з транспортування газу надані здійснюється Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

Згідно з п.6.3.2. ОСОБА_1 Замовник зобовязується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами ОСОБА_1.

Відповідно до п.11.1. ОСОБА_1 цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2014 та діє до 31 грудня 2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії ОСОБА_1 жодною із Сторін не буду заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.2. ОСОБА_1).

Додатковою угодою № 5 від 31.03.2015 до ОСОБА_1 сторони виклали п.11.1. ОСОБА_1 в наступній редакції: цей Договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2014. та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору період з січня 2016 по грудень 2016 позивач надав відповідачу послуги з транспортування (переміщення) природного газу Замовника внутрішньопромисловими трубопроводами в обсязі 135,810 тис.куб.м.

Відповідно до умов ОСОБА_1 позивач складав та направляв відповідачу акти фактично протранспортованих обсягів газу за спірний період з липня 2016 по грудень 2016 включно на загальну суму наданих послуг за спірним, які були отримані останнім, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (т. 1, а.с. 37, 40, 44, 45, 48, 51).

Як зазначає позивач, в порушення умов договору з 01.07.2016 відповідач припинив підписувати акти фактично протранспортованих обсягів газу та здійснювати оплати, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 15 482 грн. 38 коп., а саме:

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 31.07.2016 в обсязі 4,186 тис.м3 на суму 710,28 грн.;

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 31.08.2016 в обсязі 7,038 тис.м3 на суму 1 194,20 грн.;

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 30.09.2016 в обсязі 16,979 тис.м3 на суму 2 880,99 грн.;

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 31.10.2016 в обсязі 26,334 тис.м3 на суму 5 852,47 грн.;

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 30.11.2016 в обсязі 14,945 тис.м3 на суму 3 321,38 грн.;

- за актом фактично протранспортованих обсягів газу від 31.12.2016 в обсязі 19,620 тис.м3 на суму 3 409,18 грн.

Також позивач на підтвердження надання послуг надав акти приймання-передачі газу, складені між ним та ПАТ Дніпропетровськгаз (т. 1, а.с. 35, 38, 41, 43, 46, 49), звіт про обсяги протранспортованого відповідачу газу в розрізі категорій споживачів (т.1, а.с. 70) та звіти за спірний період, складені програмами СоnCor та Ask (т. 1, а.с. 71-77).

Як стверджує позивач, Замовник акти фактично протранспортованих обсягів газу не підписав та позивачу не повернув; мотивовані відмови від підписання актів наданих послуг від відповідача не надходило.

Листом від 22.11.2016 № 11/300699 відповідач, посилаючись на п.11.1 та 11.2. ОСОБА_1, повідомив позивача про припинення дії договору з 01.01.2017 (т. 1, а.с. 80-81).

У звязку із порушенням відповідачем договірних зобовязань, позивач, із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних у загальній сумі 937 грн. 32 коп. за період з 21.08.2016 по 30.11.2018 та інфляційні втрати у розмірі 3 671 грн. 80 коп. за вказаний період, розраховані по кожному акту окремо.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, додатковими угодами до договору, актами фактично протранспортованих обсягів газу та доказами їх направлення відповідачу, актами приймання-передачі газу, звітом про обсяги протранспортованого відповідачу газу в розрізі категорій споживачів, звітами за спірний період, складеними програмами СоnCor та Ask, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати спірної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт" магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

За нормами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 15 482 грн. 38 коп.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості у заявленому до стягнення розмірі.

Враховуючи вищевикладене, а також, той факт, що строк дії договору закінчився з 01.01.2017, суд вважає позовну вимогу про стягнення 15 482 грн. 38 коп. боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою розрахунку 3% річних судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично невірно; за розрахунком суду, в межах заявлених позивачем періодів нарахування, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у загальній сумі 937 грн. 18 коп. У решті позову в цій частині слід відмовити.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень умов договору та чинного законодавства судом не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 15 482 грн. 38 коп. основного боргу, 3 671 грн. 80 коп. - інфляційних втрат, 937 грн. 18 коп. 3% річних - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Так, господарський суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем не надано докази, які б підтверджували обсяг отриманого ПАТ "Дніпропетровськгаз" природного газу.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем, відповідно до п.3.2 договору, надсилалися на адресу відповідача акти виконаних робіт за договором за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2016, як були отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В порушення п. 3.3 договору, зазначені акти уповноваженою особою відповідача не підписані, не скріплені печаткою підприємства.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Отже, у разі наявності спору у визначенні обсягу наданих послуг - у спірному договору прямо передбачена пріоритетність даних газотранспортного підприємства, яким за визначенням цього договору є ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", якщо іншою особою не буде доведено протилежне.

Позивачем в підтвердження обсягів транспортування природного газу надано Звіт про обсяги протранспортованого газу НГВУ "Полтаванафтогаз" для ПАТ "Дніпропетровськгаз" з січня 2016 по грудень 2016 року, в якому вказано як загальний обсяг протранспортованого для відповідача природного газу, так і обсяг за спірний період, у тому числі окремо за кожним договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено загальний обсяг протранспортованого природного газу з липня по грудень 2016 за спірним договором, який становить 89,102 тис.куб.м. на загальну суму 15 482 грн. 38 коп., що спростовує заперечення відповідача у повному обсязі.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36000, м. Полтава, вул. Монастирська, буд. 12, ) 15 482 грн. 38 коп. (пятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві грн. 38 коп.) основного боргу, 3 671 грн. 80 коп. (три тисячі шістсот сімдесят одну грн. 80 коп.) інфляційних втрат, 937 грн. 18 коп. (девятсот тридцять сім грн. 18 коп.) 3% річних, 1 920 грн. 99 коп. (одну тисячу девятсот двадцять грн. 99 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 28.03.2019