ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа№ 911/303/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання: Ігнатюк Г.В.

від позивача: Родіонова О.І. довіреність № 19/3-2/283 від 28.12.18

відповідача: не з'явився

третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги

публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення господарського суду Київської області від 03.05.2018

у справі №911/303/18 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

за участі третьї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення 300 163,21 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України " звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 17 від 02.07.2012 року в сумі 300 163,21 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 03.05.2018 у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором в розмірі 300163,21 грн. відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано ані оригіналу вказаного кредитного договору (чи його належної копії), ані доказів фактичного отримання відповідачем грошових коштів за цим договором.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/303/18 та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав на те, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваного рішення не прийнято до уваги, що банк не може надати примірник укладеного з відповідачем кредитного договору, у зв'язку з тим, що зазначені документи фактично знаходяться у приміщенні акціонерного товариства "Ощадбанк", що розташоване на території АР Крим та в м. Севастополі. При цьому, останній стверджує, що наявні в матеріалах справи виписки банку з рахунків обліку кредитної заборгованості відповідача підтверджують кредитні правовідносини між сторонами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 клопотання про поновлення пропущеного строку задоволено, відкрито апеляційне провадження у справі, призначено справу до розгляду на 02.08.2018 року на 15 год. 30 хвилин.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 911/303/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

03.09.2018 до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Верховного Суду від 06.03.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/303/18 та призначено справу до розгляду на 22.01.2019 .

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався.

19.03.2019 до управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019.

У судове засіданні 19.03.2019 представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. При цьому, судом було вчинено всі дії з метою належного повідомлення відповідача та третьої особи про час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с. 169, 181).

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини (ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача на теперішній час є: 97200, Автономна Республіка Крим, Совєтський район, селище міського типу Совєтский, вулиця Чкалова, будинок 32, (а.с.38-40 т.1). Інших адрес відповідача матеріали справи не містять.

За змістом ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З метою належного повідомлення, зокрема, відповідача та третю особу про час та місце розгляду апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/303/18 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщувалось відповідне інформаційне повідомлення (а.с. 169, 181).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників відповідача та третьої особи обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до приписів статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі - відповідач) укладено договір кредитної лінії №17 від 02.07.2012 (далі-договір) (копія наявна в матеріалах справи а.с. 8-21).

Відповідно до пункту 2.1 договору позивач зобов'язується надати на умовах цього договору, а відповідач зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.2 договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 01.07.2015.

Пункту 2.3 вищевказаного договору сторони погодили, що суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 80000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.3.3 кредитного договору, відповідач зобов'язується здійснити погашення кожного траншу не пізніше, ніж на 365 календарний день з моменту його отримання, незалежно від діючого ліміту кредитування.

Пунктом 2.7 договору сторонами передбачено, що за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим Договором. Проценти нараховуються позивачем за фіксованою процентною ставкою.

Відповідно до пункту 2.7.1 договору проценти за користування кредитом розраховується позивачем на основі процентної ставки в розмірі 22,0 % річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі, в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з пунктом 2.7.4 договору, у випадку порушення зобов'язань відповідачем, встановлених пунктом 5.3.6 цього Договору, позивач встановлює процентну ставку в розмірі 24,0 % річних, починаючи з першого дня звітного місяця за місяцем, в якому відбулось порушення зобов'язань відповідача та закінчуючи останнім днем місяця, в якому таке зобов'язання буде виконане/дотримане.

Також, за умовами пункту 5.3.6 кредитного договору встановлено, що починаючи з 01 числа другого календарного місяця від дати укладення цього договору забезпечити надходження грошових коштів на поточні рахунки, відкриті в установах позивача, в обсязі не менше 100,00 % від загальної суми надходжень на всі поточні рахунки відповідача за квартал, виходячи з даних щоквартальних довідок всіх обслуговуючих банків відповідача.

Пунктом 2.10 договору встановлено, що за надання кредиту сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 1,0 % максимального кредитного ліміту кредитування відразу після укладення цього договору. За обслуговування кредиту, сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 240,00 грн. у строк до останнього робочого дня звітного місяця.

Згідно з пунктом 3.1.2 договору надання кредиту або тієї чи іншої його частини на умовах цього договору здійснюється позивачем протягом 5 банківських днів після виконання відповідачем усіх умов та кожної з умов надання цього договору та після надання Банку документів, що підтверджують потребу в кредитних коштах (договорів, рахунків-фактур тощо), а також заявки позичальника, підписаної керівником і головним бухгалтером відповідача.

Водночас, за змістом пункту 4.1.1 вищевказаного договору встановлено, що виконання відповідачем зобов'язання забезпечується іпотекою - нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,7 квадратних метрів, що належить ОСОБА_4.

За умовами пункту 7.2.1 договору сторонами погоджено, що за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань за цим договором, позивач має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 10.5 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором

Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредитних зобов'язань та процентів за користування кредитними коштами, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 17 від 02.07.2012 розмірі 80000,00 грн. - заборгованість за кредитом, заборгованості за процентами в розмірі 65 997,98 грн., заборгованості за комісійною винагородою в розмірі 10 800,00 грн., штрафні санкції в розмірі 143365,23 грн., разом 300163,21 грн.

Крім того, позивач зазначає, що у 2014 році відбулось незаконне захоплення будівель та цінностей акціонерного товариства "Ощадбанк", що розташовані на території АР Крим та в м. Севастополі, про що подані відповідні заяви до правоохоронних органів, у зв'язку з чим, у нього відсутня можливість надати оригінал спірного кредитного договору.

Оскільки обставини щодо тимчасової окупованої території АР Крим є загальновідомими, тому колегія суддів враховуючи положення ч.3 ст.75 ГПК України визнає їх таким, що не потребують доказуванню.

Колегією суддів встановлено, що позивач в силу зазначених причин позбавлений можливості надати на підтвердження своїх вимог примірник кредитного договору.

Обґрунтовуючи підстави звернення до господарського суду із даним позовом щодо наявності між банком та відповідачем кредитних правовідносин на підставі кредитного договору № 17 від 02.07.2012, обставин видачі кредитних коштів відповідачу, неналежність виконання кредитних зобов'язань боржником, позивач посилається на виписки по особовому рахунку відповідача (а.с.26-36 т.1) та розрахунком (а.с.22-25 т.1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач надав наявні у нього докази на підтвердження своїх вимог, і такі докази відповідачем не спростовані, а отже, підлягали оцінці судом за правилами ст. 86 ГПК України.

Згідно із п.1.37 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунково - касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до п.5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (далі - Положення) (редакція станом на виникнення правовідносин), форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Згідно п.5.6 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору, укладеного між клієнтом і банком, то такий документ може бути доказом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №225/4626/15-ц (а.с. 148-150, т. 1).

Колегією суддів встановлено, що виписки з рахунку відповідача (вказані вище) відповідають зазначеним вимогам та підтверджують як факт передачі кредитних грошей позичальнику так і наявність заборгованості та договірних відносин між сторонами. Позивач надав суду наявні у нього докази на підтвердження своїх вимог, і такі докази відповідачем не спростовані, а отже, підлягали оцінці судом першої інстанції за правилами ст.86 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Колегія суддів перевіривши надані позивачем виписки, якими підтверджено, що станом на 23.01.2018 відповідач має заборгованість за кредитом у сумі 80 000,00 грн., заборгованість за процентами у сумі 65 997,98 грн. та заборгованість за комісійною винагородою 10 800,00 грн.

Окрім того, факт укладання кредитного договору № 17 від 02.07.2012 року, отримання коштів відповідачем та розмір заборгованості по сплаті основного боргу, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, заборгованості за комісійною винагородою та розмір штрафних санкцій підтверджується рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року у справі № 2/759/1144/19 за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, третя особа - фізична особа -підприємець ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій у зв'язку з невиконанням зобов'язання по кредитному договору № 17 від 02.07.2012 року було звернено стягнення на предмет іпотеки, вказане рішення набуло чинності та відповідно до вимог статті 75 ГПК України обставини, що встановлені рішенням, зокрема, у цивільній справи, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором.

Також, за змістом ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до положень ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому, відсутність вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем відповідно до вимог ст..ст.76, 77 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів належного виконання грошового зобов'язання, відсутності вини в наявності зазначеної вище заборгованості.

Враховуючи зазначене та існуючі обставини справи, колегія суддів вважає доведеним факт наявності боргу у відповідача перед позивачем, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 80 000 грн., відсотків 65 997, 98 грн. та комісійною винагородою 10 800,00 грн., колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 143 365, 23 грн., колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню зважаючи на наступне.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 Господарського кодексу України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, як встановлено п. 7.2.1 договору, що за невиконання або неналежне виконання відповідачем зобов'язань за цим договором, позивач має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення.

Враховуючи вищенаведене, позивачем було нараховано штрафні санкції у розмірі 143 365,23 грн., перевіривши розрахунок, колегія суддів визнає його обґрунтованим та вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1, 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України " підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню; позов слід задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/303/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/303/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2,; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ) 80 000,00 (вісімдесят тисяч) грн. - заборгованості за кредитом, 65 997 (шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 98 коп. - заборгованості за процентами, 10 800,00 (десять тисяч вісімсот) грн. - заборгованість за комесійною винагородою, 143 365

(сто сорок три тисячі триста шістдесят п'ять) грн. 23 коп., - розмір штрафних санкцій

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2,; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ) 4 502 (чотири тисячі п'ятсот дві) грн. 45 коп. судового збору за подачу позовної заяви, 6 753 (шість тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 68 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи №911/303/18 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 01.04.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім