ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2019 р. Cправа № 902/668/18

Господарський суд Вінницької області у складі: судді Колбасова Ф.Ф., при секретарі судового засідання Вознюк К.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) (вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001)

до ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області (вул. Центральна, 10, с. Іванівці, Барський район, Вінницька область, 23013)

до Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області (вул. Центральна, 10, с. Іванівці, Барський район, Вінницька область, 23013)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини (вул. М. Кривоноса, 62, м. Бар, Вінницька область, 23000)

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації (вул. Святого Миколая, 18, м. Бар, Вінницька область, 23000)

про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 р. № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради", свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 сільською радою від 31.08.2011 р., скасування запису про державну реєстрацію права власності на будівлю дитячого садка у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.08.2011 р. та зобов'язання вчинити дії, -

Присутні представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю № 601-033-11/07 від 06.03.2019 р.;

відповідача 1: ОСОБА_3- згідно ордеру серії ВН № 069269 від 07.11.2018 р.;

відповідача 2: не з'явився;

третьої особи - Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини: ОСОБА_4 - за довіреністю від 14.01.2019 р.;

третьої особи - Відділу державної реєстрації Барської райдержадміністрації - не з'явився;

третьої особи - Фонду державного майна України по Вінницькій області: ОСОБА_5 - за довіреністю № 04 від 11.01.2019 р., ОСОБА_6 - за довіреністю № 03 від 11.01.2019 р.

В С Т А Н О В И В :

Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 сільської ради та до Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради, в якому просила визнати недійсним рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 р. № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради", свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 сільською радою від 31.08.2011 р., скасування запису про державну реєстрацію права власності на будівлю дитячого садка у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.08.2011 р. та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 25.10.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/668/18; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Барську районну державну лікарню ветеринарної медицини; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділ державної реєстрації Барської районної державної адміністрації. Підготовче засідання у справі призначено на 22.11.2018 р.

19.11.2018 р. до суду надійшов відзив на позов за підписом адвоката ОСОБА_3 (лист № 313 від 15.11.2018 р.) як представника ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що приміщення старого дитячого садка не переходило у власність Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини та Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

21.11.2018 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, яку долучено до матеріалів справи. Позивач проти доводів ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області заперечив, зокрема вказавши, що Виконком ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області прийняв рішення з порушенням порядку прийняття в комунальну власність державного майна.

За наслідками проведеного 22.11.2018 р. підготовчого засідання, відповідно до ухвали суду від цієї дати, строк підготовчого провадження у справі № 902/668/18 продовжено на 30 днів; залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7 відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області; підготовче засідання відкладено до 15.01.2019 р.

15.01.2019 р. від начальника Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_8 до суду надійшли пояснення щодо відзиву, в яких останній просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Разом з тим, підготовче засідання, призначене на 15.01.2019 р., не відбулось в зв`язку із перебуванням судді Колбасова Ф.Ф. на лікарняному.

Ухвалою від 31.01.2019 р. підготовче засідання у справі було призначено на 14.02.2019 р.

За результатами проведеного підготовчого засідання, 14.02.2019 р. судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 14.03.2019 р.

На визначену судом дату - 14.03.2019 р. в судове засідання з'явилися представники позивача, відповідача 1 - ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області, третіх осіб - Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області.

Представники відповідача 2 - Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації, - правом участі в судовому засіданні 14.03.2019 р. не скористались.

При цьому суд зазначає, що 27.02.2019 р. від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації надійшло клопотання (лист № 11-6/24 від 22.02.2019 р.) про розгляд справи без її участі.

Суд відзначає, що про час та місце судового засідання всі учасники справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення ухвали від 14.02.2019 р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для виконання завдання підготовчого провадження, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області та Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача 1 в свою чергу позов не визнав та зазначив про відсутність підстав для його задоволення.

Також в судовому засіданні 14.03.2019 р. представником відповідача 1 ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області адвокатом ОСОБА_9 подано заяву про застосування строків позовної давності щодо заявлених вимог.

Дана заява судом прийнята до розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та третіх осіб, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви та поданих письмових пояснень, позивач, в якості підстав позовних вимог, зазначає, що Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини, відповідно до Закону України "Про ветеринарну медицину", Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. №667, Положення про Барську районну державну лікарню ветеринарної медицини, затвердженого наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 06.07.2017 р., є державною установою ветеринарної медицини, яка підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби у Вінницькій області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та утворена для виконання функцій в галузі ветеринарної медицини на території Барського району. Зазначеною постановою Кабінету Міністрів України Держпродспоживслужба (правонаступник Держветфітослужби) - є центральним органом виконавчої влади в галузі ветеринарної медицини, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України.

Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини, як суб'єкт господарювання, здійснює управління майном адміністративної будівлі ОСОБА_1 ветдільниці на праві оперативного управління.

27.04.2000 р. на 10 сесії 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради прийнято рішення про передачу приміщення колишнього дитячого садка Барській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Факт передачі будівлі посвідчується актом прийому-передачі від 31.05.2000 р.

Позивач вказує, що на підставі цього акту, будівля, відповідно до порядку ведення бухгалтерського обліку основних засобів, була зарахована на баланс ветеринарної установи.

02.06.2000 р. на 14 сесії 3 скликання Вінницької обласної ради прийнято рішення "Про об`єкти спільної власності територіальних громад області", згідно якого основні засоби установ ветеринарної медицини були прийняті у спільну власність обласної ради, в т.р. і спірна будівля.

Як зазначає позивач, з прийняттям зазначеного рішення, право користування, розпорядження та володіння ОСОБА_1 сільської ради на спірну будівлю перейшло до Вінницької обласної ради.

Позивач стверджує, що відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Вінницька обласна рада набула право на спільну комунальну власність на нерухоме майно установ ветеринарної медицини області.

17.01.2013 р. на 5 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради прийнято рішення про безоплатну передачу цілісних майнових комплексів установ ветеринарної медицини Вінницької області в державну власність за згодою Кабінету Міністрів України (розпорядження від 31.03.2004 р. № 199-р).

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11.05.2004 р. за № 155, серед інших об`єктів нерухомого майна, спірна будівля прийнята в державну власність та передана в оперативне управління Барській районній державній лікарні ветеринарної медицини.

За твердженням позивача, майно, що є державною власністю і закріплене за ветлікарнею, належить їй на праві оперативного управління та становить основні фонди та оборотні кошти, вартість яких відображається в самостійному балансі в грошовому виразі.

За рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області за № 56 від 08.08.2011 р. на приміщення дитячого садка по вул. Леніна 4, в с. Іванівці Барського району Вінницької області, видано свідоцтво про право власності. Рішення про державну реєстрацію права власності проведено 31.08.2011 р.

Позивач стверджує, що всупереч вимогам статей 3, 4 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", Виконком ОСОБА_1 сільської ради своїм рішенням порушив право власності на державне нерухоме майно в особі Держпродспоживслужби та Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, а саме - без дозволу Держветфітослужби України, без погодження з Фондом державного майна України, Головним управлінням ветеринарної медицини у Вінницькій області.

Як зазначив позивач, адміністративна будівля ОСОБА_1 ветдільниці на даний час знаходиться на балансі Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини та відповідно до інвентаризаційної відомості станом на 01.11.2017 р., плану рахунків, увійшла до загальної балансової вартості будівель і споруд Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що Виконком ОСОБА_1 сільської ради прийняв рішення з порушенням порядку прийняття в комунальну власність державного майна.

Натомість відповідач 1 у своєму письмовому відзиві проти позовних вимог заперечив, посилаючись на таке.

Так, рішенням 10 сесії 23 скликання від 27.04.2000 р. Виконавчим комітетом ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області "Про створення ветеринарної дільниці" було передано на відповідальне збереження приміщення старого дитячого садка загальною площею 120 м. кв. балансовою вартістю 7498,00 грн. на баланс підприємства ветеринарної медицини - Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Факт передачі будівлі посвідчується актом прийому-передачі від 31.05.2000 р.

Відповідач 1 зазначив, що рішення про видачу свідоцтва про право власності належить до компетенції виконкому сільської ради, а тому Виконкомом ОСОБА_1 сільської ради 08.08.2011 р. було прийнято рішення № 56 про оформлення права комунальної власності за територіальною громадою на приміщення дитячого садка, що розташований по вул. Леніна 4, в с. Іванівці Барського району та видано відповідне свідоцтво. Тому Виконавчий комітет ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області має достатньо підстав на розпорядження як рухомим, так і нерухомим майном, що знаходиться у комунальній власності.

Щодо передачі спірного об'єкту в державну власність, відповідач 1 зазначив, що позивачем безпідставно стверджується, що приміщення старого дитячого садка, яке знаходиться в с. Іванівці по вул. Леніна № 4, було передано у державну власність, і на підставі відповідних наказів та розпоряджень органів державної влади, було закріплено за Барською районною державною лікарнею ветеринарної медицини.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 сільська рада пояснила, що 02.06.2000 р. на 14 сесії 3 скликання Вінницької обласної ради прийнято рішення "Про реорганізацію ветеринарної медицини", з якого вбачається про ліквідацію та створення організації районних лікарень ветеринарної медицини у відповідних районах Вінницької області; перейменування установ, організації ветеринарної медицини, що є спільною власністю територіальних громад області; затвердження статутів новоутворених установ та організацій ветеринарної медицини області.

Так, 17.01.2003 р. на 5 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради було прийнято рішення № 210, за клопотанням Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 18.11.2002 р. та Вінницької обласної державної адміністрації від 17.11.2002 р. про передачу цілісних майнових комплексів установ ветеринарної медицини, що є спільною власністю територіальних громад Вінницької області, до державної власності, за наявності згоди Кабінету Міністрів України.

31.03.2004 р. згідно з розпорядженням КМУ № 199-р було прийнято перелік установ ветеринарної медицини Вінницької області, цілісні майнові комплекси яких передаються із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст і власності територіальних громад міст у державну власність з віднесенням їх до сфери управління Мінагрополітики.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11.05.2004 р. за № 155 прийнято із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст і власності територіальних громад міст Вінницької, Житомирської, Кіровоградської, Луганської, Одеської, Рівненської, Херсонської, Хмельницької та Черкаської областей цілісні майнові комплекси установ (підприємств) ветеринарної медицини у державну власність з віднесенням їх до сфери управління Міністерства аграрної політики України, згідно з додатками №№ 1-9.

Відповідно до додатку № 9 визначено перелік підприємств та установ ветеринарної медицини Вінницької області, цілісні майнові комплекси яких передаються із спільної власності територіальних громад до сфери управління Мінагрополітики, згідно якого Барській районній лікарні ветеринарної медицини передано лише 1 об'єкт за місцем знаходження: м. Бар, вул. Кривоноса, 62.

Як зазначив відповідач 1 у відзиві на позов, позивач вказує на те, що Виконавчий комітет ОСОБА_1 сільської ради порушив право власності на державне нерухоме майно в особі Держпродспоживслужби та Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, прийнявши незаконне рішення про прийняття у власність спірного приміщення.

На це відповідач 1 зазначив, що право власності на приміщення старого дитячого садка по вулиці Леніна 4 в с. Іванівці не переходило до Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини та у свою чергу - до Держпродспоживслужби.

У своїй відповіді на відзив від 21.11.2018 р. позивач заперечив проти доводів відповідача 1, викладених у вищевказаному відзиві на позов, посилаючись на те, що Виконком ОСОБА_1 сільської ради прийняв рішення з порушенням порядку прийняття в комунальну власність державного майна.

10 сесія 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради 27.04.2000 р. прийняла рішення про передачу приміщення колишнього дитячого садка Барській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Факт передачі будівлі посвідчується актом прийому-передачі від 31.05.2000 р. На підставі акту, будівля, відповідно до порядку ведення бухгалтерського обліку основних засобів, зарахована на баланс ветеринарної установи.

02.06.2000 р. 14 сесія 3 скликання Вінницької обласної ради прийняла рішення "Про об'єкти спільної власності територіальних громад області", згідно якого основні засоби установ ветеринарної медицини прийняті у спільну власність обласної ради, в тому числі і спірна будівля.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Вінницька обласна рада набула право на спільну комунальну власність на нерухоме майно установ ветеринарної медицини області.

17.01.2003 р. 5 сесія 4 скликання Вінницької обласної ради своїм рішенням за №210, за клопотанням Державного департаменту ветеринарної медицини України, Міністерства аграрної політики України (центральний орган виконавчої влади) безоплатно передала цілісні майнові комплекси установ ветеринарної медицини Вінницької області в державну власність за згодою Кабінету Міністрів України (розпорядження від 31.03.2004 р. № 199-р). Наказом Міністерства аграрної політики України від 11.05.2004 р. за №155, серед інших об'єктів нерухомого майна і спірна будівля прийнята в державну власність та передана в оперативне управління Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Також це підтверджується описом основних засобів по рахунку 103 станом на 01.06.2004 р. по Барській районній державній лікарні ветеринарної медицини, який є додатком до Акту приймання-передачі цілісних майнових комплексів районних та міських державних лікарень ветеринарної медицини та обласної лабораторії ветмедицини від 17.06.2004 р.

На думку позивача, майно що є державною власністю і закріплене за ветлікарнею, яка перебуває на державному бюджеті, належить їй на праві оперативного управління та становить основні фонди та оборотні кошти, вартість яких відображається в самостійному балансі в грошовому виразі.

З метою виготовлення правовстановлюючих документів на ОСОБА_1 ветеринарну дільницю, Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини у 2012 році звернулася до ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області з листом, у відповідь на який ОСОБА_1 сільська рада повідомила, що на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області №56 від 08.08.2011 р. "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 за територіальною громадою с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради", вже виготовила свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.08.2011 р. А відтак, у Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини не було можливості виготовити правовстановлюючі документи на будівлю.

Позивач посилається на те, що всупереч вимогам ст. 326 ЦК України, Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування", без погодження з Держветфітослужбою України (правонаступником якої є Держпродспоживслужба), не отримавши дозвіл Головного управління ветеринарної медицини у Вінницькій області (правонаступник - Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області) та не звертаючись до Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Виконком ОСОБА_1 сільської ради своїм рішенням порушив право оперативного управшння на державне нерухоме майно Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

Також позивач стверджує, що відповідачами були сфальсифіковані документи, а саме технічний паспорт на спірну будівлю, який виготовлений та виданий КП "Барське районне бюро технічної інвентаризації" від 22.03.2016 р., копії довідки № 69.

Оскільки, на протязі чотирьохрічного розгляду позову Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, починаючи з 17.04.2013 р., в різних судових інстанціях представниками Виконкому та ОСОБА_1 сільської ради на клопотання представників позивача та судів, не було надано жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував набуття та право комунальної власності на спірну будівлю колишнього колгоспного дитячого садка.

Суб'єктом управління державним майном, закріпленим за Барською районною державною лікарнею ветеринарної медицини на праві оперативного управління, виступає, як сама Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини, так і Держпродспоживслужба, до сфери управління якого входить остання, які реалізують права держави, як власника такого майна на володіння, користування І розпорядження ним.

У своїх поясненнях від 14.01.2019 р. щодо відзиву з аналогічних підстав задовольнити позов просила Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини.

Як випливає з наданих сторонами пояснень і доказів, а також встановлено судом в ході розгляду справи, рішенням 10 сесії 23 скликання ОСОБА_1 сільської ради 27.04.2000 р. "Про створення ветеринарної дільниці в селі Іванівці" було вирішено передати на відповідальне збереження приміщення старого дитячого садка загальною площею 120 м.кв. балансовою вартістю 7498,00 грн. на баланс підприємства ветеринарної медицини.

Факт передачі будівлі підтверджується актом прийому-передачі від 31.05.2000 р.

В подальшому, за клопотанням Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України від 18.11.2002 р. та Вінницької обласної державної адміністрації від 17.11.2002 р., за наявності згоди Кабінету Міністрів України, 17.01.2003 р. на 5 сесії 4 скликання Вінницької обласної ради було прийнято рішення № 210 про передання цілісних майнових комплексів установ ветеринарної медицини, що є спільною власністю територіальних громад Вінницької області, до державної власності.

31.03.2004 р. за розпорядженням КМУ № 199-р було прийнято перелік установ ветеринарної медицини Вінницької області, цілісні майнові комплекси яких передаються із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст і власності територіальних громад міст у державну власність з віднесенням їх до сфери управління Мінагрополітики.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11.05.2004 р. за № 155 прийнято із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст і власності територіальних громад міст Вінницької, Житомирської, Кіровоградської, Луганської, Одеської, Рівненської, Херсонської, Хмельницької та Черкаської областей цілісні майнові комплекси установ (підприємств) ветеринарної медицини у державну власність з віднесенням їх до сфери управління Міністерства аграрної політики України, згідно з додатками №№ 1-9.

Так, відповідно до додатку № 9 визначено перелік підприємств та установ ветеринарної медицини Вінницької області, цілісні майнові комплекси яких передаються із спільної власності територіальних громад до сфери управління Мінагрополітики, згідно до якого Барській районній лікарні ветеринарної медицини передано об'єкт за місцем знаходження м. Бар, вул. Кривоноса, 62.

Як слідує з оспорюваного позивачем у даній справі рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області № 56 від 08.08.2011 р., приміщення дитячого садка по вул. Леніна, 4 в с. Іванівці Барського району Вінницької області, визнано власністю територіальної громади с. Іванівці Барського району Вінницької області та видано свідоцтво про право власності.

Рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 31.08.2011 р.

Згідно з наявною в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 21.05.2018 р., будівля дитячого садка по вул. Леніна, 4 в с. Іванівці Барського району Вінницької області, є власністю територіальної громади с. Іванівці Барського району Вінницької області.

Як слідує з п. 1 Положення про Барську районну державну лікарню ветеринарної медицини, Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини відповідно до Закону України "Про ветеринарну медицину", є державною установою ветеринарної медицини, яка підпорядковується Головному управлінню Держпродспоживслужби у Вінницькій області і належить до сфери управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Відповідно до п. 8 Положення про Барську районну державну лікарню ветеринарної медицини, лікарня відповідно до законодавства володіє та користується майном на праві оперативного управління.

Надаючи юридичну оцінку доводам позивача про наявність його порушеного права власності на будівлю дитячого садка по вул. Леніна, 4 в с. Іванівці Барського району Вінницької області, в контексті визначеної ним підстави заявленого позову, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

При прийнятті актів як нормативного, так і ненормативного (індивідуального характеру) державний чи інший орган повинен бути на це уповноважений, діяти в межах наданої йому компетенції.

Вказана норма, в першу чергу, закріплена Конституцією України, у ч. 2 ст. 19 Конституції України згідно якої органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, у справах щодо оскарження рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування суд повинен перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в розясненнях президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", пунктом 2 яких передбачено, що підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими Законами до їх відання.

Статтею 11 вказаного Закону визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських рад є їх комітети, відділи, управління та інші виконавчі органи, які відповідно до ст. 5 цього Закону входять в систему органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Підставами для визнання акту незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акту незаконним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ст. 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування в Україні здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно до положень частини 1 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною 2 даної статті зазначається, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Отже, відповідач 2 - Виконавчий комітет ОСОБА_1 сільської ради є органом, який наділений повноваженнями для вчинення будь-яких дій, визначених законодавством, щодо володіння та розпорядження майном комунальної власності територіальної громади села Іванівці.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно статті 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Отже, правом на звернення до суду за захистом порушеного права власності наділений саме власник майна.

Проте, як встановлено судом, позивач не є, та не був власником приміщення колишнього дитячого садка. Зазначене майно передано йому лише в оперативне управління.

Право оперативного управління - це речове право особи, яка не є власником, що захищається відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

При цьому наданими позивачем документами не підтверджено, що право власності на приміщення старого дитячого садка по вулиці Леніна 4 в с. Іванівці Барского району Вінницької області перейшло до Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини та в подальшому до позивача - Держпродспоживслужби.

При цьому суд відзначає, що той факт, що Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини не є і ніколи не була власником приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 17.11.2017 р. у справі № 902/809/17, яке набрало законної сили.

У даній справі розглядався позов Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини до ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області та до Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва та скасування запису про державну реєстрацію.

Так, Барська районна державна лікарня ветеринарної медицини звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області та виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 року № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 за територіальною громадою с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради";

- скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 року № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 за територіальною громадою с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради";

- визнати недійсним свідоцтво про право комунальної власності на адміністративну будівлю Іваноцецької ветдільниці;

- скасувати запис про державну реєстрацію речового права на адміністративну будівлю ОСОБА_1 ветдільниці.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради № 56 від 8.08.2011 року приміщення дитячого садка, за адресою: вул.Леніна 4, с.Іванівці Барського району, яке знаходиться в оперативному управлінні Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, визнано власністю територіальної громади с.Іванівці Барського району та видано свідоцтво про право власності. Зазначене рішення, на думку позивача, є незаконним та таким, що порушує його права, оскільки приміщення дитячого садка перебуває у державній власності та закріплено за позивачем на праві оперативного управління. Крім того позивач наголошує, що відповідно ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення щодо відчуження комунального майна, не належить до повноважень виконавчого комітету.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.11.2017 р. у даній справі судом було встановлено, що позивач не є, та не був власником приміщення колишнього дитячого садка. Зазначене майно передано йому в оперативне управління.

Право оперативного управління - це речове право особи, яка не є власником, що захищається відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

З наведеного слідує, що позивач наділений правом на захист порушеного права щодо володіння та користування спірним майном. При цьому спір в даній справі випливає з права власності, а отже, правом на захист даного права наділений власник майна.

З урахуванням наведеного, рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 року № 56 «Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 за територіальною громадою с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради» не порушує права позивача як володільця та користувача зазначеного приміщення. Позивачем не надано, та в матеріалах справи не містяться доказів щодо порушення відповідачами зазначених прав позивача.

З цих підстав позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Аналогічна положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, судове рішення, прийняте в справі № 902/809/17, має преюдиціальне значення для вирішення даного спору, а встановлені ними факти не потребують повторного доведення, зокрема не потребує доведення факт відсутності права власності у Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини на спірне приміщення дитячого садка.

Відтак право власності не могло перейти до Держпродспоживслужби від Барської районної державної лікарні ветеринарної медицини, оскільки остання не була власником спірного приміщення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюване позивачем рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 року № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці по вул. Леніна, № 4 за територіальною громадою с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради" не зачіпає права Держпродспоживслужби як власника приміщення, оскільки позивач ним не являється.

Так як під час розгляду справи судом встановлено, що позивач статусу власника будівлі не набув, а тому названий їм інтерес не пов'язаний з його суб'єктивними правами і тому не підлягає правовому захисту і не може вважатись законним інтересом.

За таких обставин, у позивача відсутні правові підстави для звернення з суду з даним позовом.

Щодо заяви представника відповідача 1 ОСОБА_3 (лист № 50 від 14.03.2019 р.) про застосування позовної давності до спірних вимог судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 р. роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вказане заява про застосування строк позовної давності судом відхиляється, оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено по суті спору, а тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Враховуючи, що з викладених позивачем обставин та досліджених у справі доказів, суд не встановив обставин, з якими закон пов'язує наявність підстав для визнання недійсним рішення Виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області від 08.08.2011 р. № 56 "Про оформлення права комунальної власності на приміщення старого дитячого садка в с. Іванівці в особі ОСОБА_1 сільської ради", свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 сільською радою від 31.08.2011 р., скасування запису про державну реєстрацію права власності на будівлю дитячого садка у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 31.08.2011 р. та зобов'язання вчинити дії, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на позивача відповідно до приписів ст.129 ГПК України.

Також 14.03.2019 р. представником відповідача 1 адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про стягнення витрат на правову допомогу. В даному клопотанні представник відповідача 1 просив суд, у разі ухвалення рішення у даній справі на користь відповідача, включити до складу судових витрат стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

До клопотання представником відповідача копію акту № 35 приймання-передачі виконаних послуг за Договором про надання правової допомоги від 13.12.2018 р.

Згідно п. 3 акту сторони погоджуються з тим, що вартість (гонорар) становить 5000,00 грн. При цьому у дужках прописом вказано суму три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.

Проте позивачем не доведено обставин здійснення оплати послуг за надання правової допомоги в сумі 5000,00 грн., не надано доказів (платіжних доручень тощо), які б підтверджували фактичну оплату витрат на оплату послуг адвоката ОСОБА_1 сільською радою.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 сільської ради про стягнення з позивача 5000,00 грн. витрат на правову допомогу на користь відповідача 1.

14.03.2019 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення з відкладенням складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 42, 46, 73, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 4 ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 25 березня 2019 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 7 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - Державній службі з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) (вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001)

3 - відповідачу - ОСОБА_1 сільській раді Барського району Вінницької області (вул. Центральна, 10, с. Іванівці, Барський район, Вінницька область, 23013)

4 - відповідачу - Виконавчому комітету ОСОБА_1 сільської ради Барського району Вінницької області (вул. Центральна, 10, с. Іванівці, Барський район, Вінницька область, 23013)

5 - третій особі - Барській районній державній лікарні ветеринарної медицини (вул. М. Кривоноса, 62, м. Бар, Вінницька область, 23000)

6 - третій особі - Відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації (вул. Святого Миколая, 18, м. Бар, Вінницька область, 23000)

7 - третій особі - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій області (вул.Гоголя, 10, м. Вінниця)