ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2389/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року

у справі № 904/2389/18 (суддя - Новікова Р.Г., м. Дніпро)

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет

спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера", м. Дніпро

до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед, м. Лімассол, Республіка Кіпр

про визнання іпотекодержателем за іпотечним договором

у справі

за позовом Національного банку України м. Київ

до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед м. Лімассол, Кіпр

третя особа Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року повернуто позовну заяву третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера", м. Дніпро разом з доданими до неї документами.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнення доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Акватера" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Акватера" посилається на те, що оскаржувана ухвала господарського суду була прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає скасуванню. Основним та єдиним критерієм прийнятності позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору є єдиний з первісним позовом предмет спору. Самостійність вимог третьої особи означає наявність в неї заінтересованості в розвязанні спору, яка виключає задоволення вимог Позивача та Відповідача. Вимоги третьої особи за змістом можуть мати окремі як предмет, так і підстави позову, які відрізняються від первинного позову. Матеріально-правовим обєктом, з приводу якого виник конфлікт між позивачем та відповідачем є предмет іпотеки, а саме нерухоме майно, що належить Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед. В первісному позові Національний банк України просить звернути стягнення на «предмет спору» - предмет іпотеки. В позові ТОВ "Акватера" третя особа просить визнати його іпотекодержателем на «предмет спору» - предмет іпотеки. Тобто, предметом спору і в первинній позовній заяві НБУ, і в позовній заяві ТОВ "Акватера" є нерухоме майно компанії Тровелко Холдінгз Лімітед, яким забезпечується виконання зобовязань АТ КБ "Приватбанк" перед НБУ за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року. Висновок же Господарського суду Дніпропетровської області про те, що позов ТОВ "Акватера" не є позовом третьої особи , що заявляє самостійні вимоги на предмет спору у звязку з тим, що позовні вимоги ТОВ "Акватера" не є тотожними вимогам Національного Банку є таким, що не відповідає положенням статті 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки самостійні вимоги третьої особи і не мають бути тотожними вимогам за первісним позовом.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 року відкрито апеляційне провадження та постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Національний банк України м. Київ звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед м. Лімассол, Кіпр про звернення стягнення на майно Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед м. Лімассол - предмет іпотеки за іпотечним договором № 38 від 30.05.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованим в реєстрі за № 5063, а саме: комплекс: адміністративна будівля літ. А-5, А1-1, А11-2, а1-1, а2-1, а3-1, загальною площею 3861,2 кв.м; навіс літ. А111, ганки літ. а2, а5, а6, сходи літ. а4, господарська будівля з автостоянкою літ. Б-1, Б1-1, загальною площею 749,1 кв.м; огорожа № 1-7, мостіння І, ІІ, фонтан № 8, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 42б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що належить йому на праві власності на користь Національного банку України в рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року перед Національним банком України в сумі 3 674 478 038 грн.; встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 58 656 994 грн. без ПДВ.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року (із змінами та доповненнями), положення іпотечного договору № 38 від 30.05.2014 року, меморіальні ордери, листи-вимоги про усунення порушень кредитного договору № 19 від 03.03.2009 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2018 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.01.2019 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ПАТ Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ та зупинено провадження у справі № 904/2389/18 на період виконання судового доручення, але не пізніше 22.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019 року провадження у справі було поновлено.

04.02.2019 року на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера", м. Дніпро до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед, м. Лімассол, Кіпр про визнання ТОВ "Акватера" іпотекодержателем за іпотечним договором № 38 від 30.05.2014 року, укладеним між Національним банком України та Компанією Тровелко Холдінгз Лімітед, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та зареєстрованим в реєстрі за № 5063, в частині виконання ТОВ "Акватера" зобов'язання в сумі 24 977 962 грн. за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ "Акватера" посилається на укладення між Національним банком України (іпотекодержатель) та ТОВ "Акватера" (іпотекодавець) іпотечного договору № 35 від 29.05.2014 року з метою забезпечення вимог іпотекодержателя, що виникають з кредитного договору № 19 від 03.03.2009 року, підписаного Національним банком України та ПАТ Комерційний банк "Приватбанк". ТОВ "Акватера" зазначає, що згідно пункту 9 іпотечного договору № 35 від 29.05.2014 року Товариством передано в іпотеку нерухоме майно вартістю 24 977 962 грн. Після отримання листа - вимоги Національного банку України № 41-0009/57108 від 17.08.2017 року про усунення порушень за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року та сплати заборгованості в розмірі 4 406 807 568,50 грн., ТОВ "Акватера" платіжним дорученням № 360 від 24.10.2017 року перерахувало на користь Національного банку України суму в розмірі 24 977 962 грн.

На підставі викладеного та відповідно до положень статей 512, 514 Цивільного кодексу України ТОВ "Акватера" наполягає на переході до Товариства всіх прав кредитора за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року та прав іпотекодержателя за іпотечним договором № 38 від 30.05.2014 року в частині виконаного зобов'язання. Також ТОВ "Акватера" вказує, що в листопаді 2017 року АТ КБ "Приватбанк" було повідомлено листом про заміну боржника у зобов'язанні за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року в межах суми 24 977 962 грн. та висунуто вимогу про сплату банком заборгованості в розмірі 24 977 962 грн. на користь ТОВ "Акватера". Оскільки вимога була залишена без реагування, ТОВ "Акватера" звернулось з відповідним позовом до суду.

Розглянувши позовні вимоги третьої особи ТОВ "Акватера" місцевий господарський суд ухвалою від 11.02.2019 року повернув позовну заяву разом з доданими до неї документами. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду у справі є вимога Національного банку України до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед про звернення стягнення за іпотечним договором № 38 від 30.05.2014 року на предмет іпотеки, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 42б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що належить на праві власності Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 58 656 994 грн. без ПДВ. Предметом позову ТОВ "Акватера" як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору є вимога до Компанії Тровелко Холдінгз Лімітед про визнання ТОВ "Акватера" іпотекодержателем за іпотечним договором № 38 від 30.05.2014 року в частині виконання ТОВ "Акватера" зобов'язання в сумі 24 977 962 грн. за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року. Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Акватера" не є тотожними вимогам Національного банку України. З огляду на положення статті 49 Господарського процесуального кодексу України позов ТОВ "Акватера" не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній справі, а тому підлягає поверненню заявнику.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Норми права, що підлягають застосуванню.

Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

Стаття 6.

1. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

1. Україна повністю визнає на своїй території дію … статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Стаття 1. Визначення термінів.

1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

Конвенція - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

Суд - Європейський суд з прав людини;…

Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду.

1. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі".

"Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Господарський процесуальний кодекс України.

Стаття 49. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

1. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

2. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

5. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Стаття 180. Пред'явлення зустрічного позову.

1. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

2. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

3. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

6. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

3.3.2. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин 1, 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Колегія суддів виходить з того, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов'язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно з обставинами, встановленими судом першої інстанції та які підтверджуються матеріалами справи, вимогою за первісним позовом є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 58 656 994 грн. без ПДВ. Натомість третя особа у своєму позові заявила вимогу про визнання іпотекодержателем за іпотечним договором.

З викладеного вбачається, що позовна заява третьої особи безпосередньо не спрямована на предмет спору між Позивачем і Відповідачем звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду першої інстанції, про те що вимога третьої особи, яка спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що предметом спору як за заявленим ним позовом, так і за первісним позовом позивача є предмет іпотеки, яким забезпечений кредитний договір № 19 від 03.03.2009 року, оскільки вказані доводи свідчать про наявність лише опосередкованого зв'язку між вимогами третьої особи та вимогами позивача.

3.3.3. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву ТОВ "Акватера", оскільки вона не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі. В зв'язку з чим ухвала місцевого господарського суду у даній справі має бути залишеною без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

3.3.4. Розподіл судових витрат.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року у справі № 904/2389/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ О.В. Чус

Суддя _________________ В.О. Кузнецов