ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

01.04.2019

Справа № 910/3706/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши заяву державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 14 119, 56 грн. з Державного агентства резерву України

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Державного агентства резерву України про стягнення 14 119, 56 грн. заборгованості за надані в II півріччі 2018 року послуги за договором № 10/1/211-06 від 10.02.2006.

Відповідно до частини першої та другої статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За змістом статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, що виникає за певним конкретним договором на підставі доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до положень частини четвертої статті 147, статті 232 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, насамперед, необхідно перевірити наявність обставин щодо факту виникнення та настання строку виконання боржником зобов'язання.

Відповідно до статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказує заявник, відповідно до договору № 10/1/211-06 відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 10.02.2006, державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» складено акт № 1114 на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за II півріччя 2018 року на суму 14 119, 56 грн. та надіслано 18.02.2018 на адресу Державного агентства резерву України.

Доданий до заяви акт № 1114 на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за II півріччя 2018 року від 31.12.2018 Державним агентством резерву України не підписаний, отже не свідчать про безспірність грошових вимог.

В якості доказів що підтверджують надіслання означеного акту, до заяви долучено копії акту опису вкладення та фіскального чека від 19.02.2019.

Зі змісту опису вкладення від 19.02.2019 якого не вбачається, що акт № 1114 на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за II півріччя 2018 року від 31.12.2018 надсилався на адресу боржника.

Таким чином, до заяви не додано документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, у зв'язку із чим із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника на підставі поданих документів, наявності та безспірності грошової заборгованості за вищевказаним договором у заявленому розмірі, що є обов'язковим для задоволення судом заяви про видачу судового наказу.

За наведених обставин, суд відмовляє державному підприємству «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 14 119, 56 грн. з Державного агентства резерву України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене та керуючись статтями 147-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити державному підприємству «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення 14 119, 56 грн. з Державного агентства резерву України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.04.2019.

Суддя Т.Ю.Кирилюк