ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2019 Справа № 905/2233/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали

за позовом: Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (, адреса: 87500, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, 70),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток (, адреса: 87515, АДРЕСА_1),

про: стягнення 115225,75 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток, про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору №12 від 21.02.2013, у розмірі 115225,75 грн.

Нормативно вимоги обґрунтовані приписами статей 610, 611, 612, 622, 526, 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 173, 180, 181, 193 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів №12 від 21.02.2013 з додатками та додатковими угодами; претензію №26 від 30.07.2018 №31.5 38729 31.5.1, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2233/18; визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.01.2019; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив тощо); явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

Ухвалою суду від 22.01.2019 підготовче засідання відкладено на 18.02.2019; визначено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру; явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

Ухвалою суду від 18.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкладено на 12.03.2019; визначено позивачу та відповідачу: виконати вимоги суду, викладені в ухвалі від 22.01.2019; явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

19.02.2019 від позивача через канцелярію суду отримано клопотання №31.5 8834 31.5.1 від 14.02.2019 про долучення до матеріалів справи документів, згідно переліку, на виконання ухвали суду від 22.01.2019.

19.02.2019 від позивача через канцелярію суду отримано додаткові пояснення №31.5 9032 31.5.1 від 15.02.2019, з доданими до них документами, які долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, що відбулось 02.04.2019, позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, втім, процесуальні документи суду повернулись без вручення відповідачу з відміткою поштового відділення зв"язку "за закінчення терміну зберігання".

Адреса, на яку надсилались процесуальні документи суду, відповідає відомостям щодо місцезнаходження відповідача, вказаним позивачем у позовній заяві, а також відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд враховує, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України Про доступ до судових рішень (який набрав чинності з 01.06.2006), ст. ст. 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Проявивши належну обачність Товариство з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток могло дізнатись з Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація якого є загальнодоступною, цілодобовою та безоплатною, про рух справи №905/2233/18 та необхідність вчинення ним відповідних процесуальних дій.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин (ст.7 ГПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (ст. 14 ГПК України).

Відповідно до приписів частин вісім та девять статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву в строк, встановлений судом, не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач не представив суду письмового відзиву по суті спору та документів, на яких такий відзив ґрунтується, явка сторін в судове засідання обовязковою визнана не була, тому справа розглядається за наявними матеріалами без участі представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Виконавчим комітетом Маріупольською міською радою (далі виконком, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток (далі розповсюджувач, відповідач) укладено договір № 12 від 21.02.2013 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів із додатками.

За умовами цього договору, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2013 №77 Про розгляд звернень субєктів господарської діяльності щодо розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, виконком надає розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування зазначеними місцями згідно з умовами цього договору. Місця розташування рекламних засобів, які надаються виконкомом в тимчасове платне користування розповсюджувачу, зазначені в додатку 1 до цього договору, який є невідємною частиною цього договору. Місця розташування рекламних засобів являються собою площу зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або території на відкритій місцевості у межах м. Маріуполя, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, управління ними, в тому числі укладання договорів щодо них, здійснюється виконавчим комітетом Маріупольської міської роди. Місця розташування рекламних засобів надаються розповсюджувачу виключно для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, зазначених в дозволі, виданому на підставі відповідного рішення виконкому міської ради. (п.п. 1.1. - 1.4. договору).

Всі необхідні відомості щодо конструкції рекламних засобів, які підлягають встановленню на місцях розташування рекламних засобів, зазначаються у дозволі на розміщення зовнішньої реклами (п. 1.5 договору).

Місця розташування рекламних засобів вважаються переданими виконкомом і прийнятими розповсюджувачем з моменту укладення цього договору (п. 1.6 договору).

Вказаний договір передбачає обов'язок розповсюджувача зокрема, неухильно виконувати вимоги Закону України Про рекламу, Типових правил розміщення зовнішньої реклами. Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, правових актів органів місцевого самоврядування м. Маріуполя, які регламентують розміщення зовнішньої реклами в місті Маріуполі; не розміщувати рекламні засоби на місцях, наданих йому в користування, до отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку та отримати у встановленому порядку дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на місця розташування рекламних засобів, надані йому в користування. Також, розповсюджувач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів в порядку та в строки, обумовлені цим договором (п.п. 2.3.1. - 2.3.3 та 2.3.15. договору)

Згідно п.п. 3.1. 3.5. договору, плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, встановлена в порядку, визначеному виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу, становить 3890,90грн. в місяць. Розрахунок розміру плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів наведений в Додатку 1, який є невідємною частиною цього договору. Загальна сума договору з 18.01.2012 по 18.07.2017 становить 233577,89грн. Плата за тимчасове користування місцями, наданими в користування розповсюджувачу, зараховується до міського бюджету м. Маріуполя. Внесення плати за тимчасове користування місцями здійснюється розповсюджувачем: перший платіж протягом пяти робочих днів з дня укладання договору, наступні платежі авансом до 10 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Дія цього договору поширюється на зобовязання щодо внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів за попередній період.

Зобовязання розповсюджувача щодо внесення плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів вважається виконаним у день зарахування коштів до місцевого бюджету м. Маріуполя. У випадку внесення змін до законодавства України або прийняття органами місцевого самоврядування м. Маріуполя рішення про зміну розміру або порядку внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, передбачений цим договором, підлягає обовязковому коригуванню з метою його приведення у відповідність до зміненого тарифу. Плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів вноситься розповсюджувачем незалежно від факту встановлення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами. Внесення плати здійснюється розповсюджувачем без отримання рахунку, шляхом перерахування грошових коштів до міського бюджету м. Маріуполя (п.п. 3.6, 3.8, 3.9, 3.11. договору).

Відповідно до розділу 5 Строк договору сторони визначили, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання. Договір вважається укладеним з дня його підписання сторонами. У випадку отримання розповсюджувачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, наданих йому в користування на підставі цього договору, цей договір діє протягом строку, на який видано відповідний дозвіл, але не більше 5 років. Строк цього договору не підлягає автоматичному поновленню.

Згідно п. 6.4. договору за несвоєчасну або неповну сплату платежів за користування місцями розташування рекламних засобів розповсюджувач сплачує виконкому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

У додатку №1 до договору визначено перелік місць розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами - 6 од., що надається у тимчасове користування, а саме:

бигборд (3х6), № за схемою 573 за адресою (пр. Будівельників, район будинку №98), термін дії 18.07.2012-18.07.2017;

бигборд (3х6), № за схемою 570 за адресою (пр. Металургів, 166а), термін дії 18.07.2012-18.07.2017;

бигборд (3х6), № за схемою 444 за адресою (перехрестя пр. Перемоги та вул. Олімпійської), термін дії 18.01.2012-18.01.2017;

бигборд (6х6), № за схемою 441 за адресою (пр. Перемоги, 98), термін дії 26.06.2012-26.06.2017;

бигборд (3х6), № за схемою 575 за адресою (перехрестя вул. Варганова та вул.Казанцева), термін дії 18.07.2012-18.07.2017;

бигборд (3х6), № за схемою 576 за адресою (перехрестя вул. Варганова та вул.Казанцева), термін дії 18.07.2012-18.07.2017.

Відповідно до умов розділу 5 Строк договору договору №12 від 21.02.2013 останній набирає чинності з моменту його укладення. Договір вважається укладеним з дня його підписання сторонами. У випадку отримання розповсюджувачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, наданий умов в користування на підставі цього договору, цей договір діє протягом строку на який видано відповідний дозвіл, але не більше 5 років. Строк цього договору не підлягає автоматичному поновленню. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, які мали місце під час дії договору.

Договір №12 від 21.02.2013 з додатками підписано сторонами без розбіжностей.

Додатковою угодою №02 від 20.03.2014 до договору сторони виклали в новій редакції п. 3.2. та п. 3.3. Розділу 3 договору, а саме: «Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданими в користування розповсюджувачу, визначається у додатку 1 до додаткової угоди №02. Розрахунок розміру плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів наведений в Додатку 1, який є невідємною частиною цього договору. Загальна сума договору за пять років після отримання розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами, становить 175124,32грн. Внесення плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів здійснюється розповсюджувачем згідно з додатком 2, який є невідємною частиною цього договору».

Додатковою угодою №03 від 28.11.2016 до договору сторони виклали в новій редакції п. 3.2. та п. 3.3. Розділу 3 договору, а саме: «Розмір плати, від якої звільняється розповсюджувач зовнішньої реклами у звязку з розміщенням соціальної реклами протягом 2015 року, наведений у додатку 1, який є невідємною частиною цієї додаткової угоди. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 2890,01грн. в місяць з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2015 року, згідно з додатком 1 додаткової угоди. 3.3 Загальна сума договору за пять років з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2015 року становить 173400,86грн. згідно з додатком 1 додаткової угоди».

Додатковою угодою №04 від 14.11.2017 до договору сторони виклали в новій редакції п. 3.2. та п. 3.3. Розділу 3 договору, а саме: «Розмір плати, від якої звільняється розповсюджувач зовнішньої реклами у звязку з розміщенням соціальної реклами протягом 2016 року, наведений у додатку 1, який є невідємною частиною цієї додаткової угоди. Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 2787,41грн. в місяць з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2015 року, згідно з додатком 1 додаткової угоди. 3.3 Загальна сума договору за пять років з урахуванням розміщення соціальної реклами протягом 2016 року становить 167244,48грн. згідно з додатком 1 додаткової угоди».

Додатковою угодою №05 від 15.11.2017 до договору сторони виклали в новій редакції п. 3.2. та п. 3.3. Розділу 3 договору, а саме: «Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу зовнішньої реклами, становить 2749,66грн. в місяць з урахуванням демонтованої рекламної конструкції, згідно з додатком 1 додаткової угоди. 3.3 Загальна сума договору за пять років з урахуванням рекламної конструкції становить 164979,30грн. згідно з додатком 1 додаткової угоди».

У той же час, в матеріалах справи відсутні і на вимогу суду позивачем не надано дозволів на розміщення зовнішньої реклами Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток, які мали бути видані на підставі відповідного рішення виконкому міської ради.

Так, в листі - відповіді Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради №30.5/5061 від 08.02.2019 управління повідомило наступне:

ТОВ «Єврофасад Восток» 07.04.2017 подало заяву до виконавчого комітету Маріупольської міської ради на продовження терміну дії дозволів номери за схемою 441, 444,Є 573, 576. На підставі Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами на території м. Маріуполя, затвердженого рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 22.03.2017 №46, робочим органом 19.04.2017 замовнику видано по два примірника дозволу для погодження з балансоутримувачами інженерних комунікацій та інспекцією міської ради з благоустрою м. Маріуполя. До теперішнього часу дозволи на схеми 441 та 444 не повернуто до управління. Рекламні конструкції (номери за схемою 573, 576) демонтовані на підставі рішення Маріупольської міської ради від 29.06.2017 №7/19-1574 «Про розгляд звернень субєктів господарської діяльності щодо продовження терміну дії дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на території м. Маріуполя (акти демонтажу від 16.11.2017 (номер за схемою 573) та від 05.11.2018 (номер за схемою 576). Рекламні конструкції (номери за схемою 570 та 575) демонтовані (акти демонтажу від 14.01.2016 (номер за схемою 570) та від 01.08.2012 (номер за схемою 575)).

30.07.2018 позивач направив відповідачу претензію №26 від 30.07.2018 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 115225,75грн., які залишена останнім без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Відповідно до ст.16 Закону України Про рекламу розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 2067 від 29.12.2003, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Типових правил.

Відповідно п. 32 вказаних Типових правил плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 178 від 15.06.2011 було затверджено «Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами та елементів зовнішнього художнього оформлення на території м. Маріуполя» (далі - Положення), розділ 6 якого регулює оплату за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій, які знаходяться у комунальній власності.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 11 цього Кодексу серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків визначено договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

На підставі статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості якого є офіційними та загальнодоступними, в провадженні господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/5806/14 за позовом Маріупольського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави, в особі: Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкції зовнішньої реклами, що перебуває в комунальній власності, яка виникла на підставі договору № 12 від 21.02.2013, що виникла за період лютий 2013 по грудень 2014 у розмірі 44206,60грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 по справі №905/2233/18, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015, позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість з внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення спеціальної рекламної конструкції зовнішньої реклами, що перебуває у комунальній власності, яка виникла на підставі договору від 21.02.2013 №12, у розмірі 44 206, 00грн., а також стягнуто з відповідача на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 по справі №905/2233/18, що набрало законної сили, мають преюдиційний характер при розгляді справи № 905/2233/18 в силу приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

З розрахунку позивача вбачається, за період з 10.01.2015 по 10.06.2017 за відповідачем рахується заборгованість щодо внесення плати за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів на загальну суму 115225,75грн.

В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надано документального підтвердження повного чи часткового виконання своїх грошових зобовязань за договором № 12 від 20.02.2013, також не надано доказів дострокового розірвання цього договору, доводів позивача про наявність боргу за період з 10.01.2015 по 10.06.2017 у розмірі 115225,75грн. відповідач не спростував, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу за договором у вказаному розмірі підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Суд враховує, що позивачем предявлено до стягнення з відповідача заборгованість, яка не була предметом розгляду по справі №908/5806/14, Товариством з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток не спростовано належними доказами доводів позивача про наявність боргу з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за період з 10.01.2015 по 10.06.2017 на загальну суму 115225,75грн.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток про стягнення 115225,75грн. задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Єврофасад Восток (, адреса: 87515, АДРЕСА_1) на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (, адреса: 87500, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, 70) заборгованість за договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів № 12 від 21.02.2013 в розмірі 115225,75грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати судовий наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 02.04.2019.

Суддя Н.В. Величко