СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа № 905/1587/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.

від прокуратури Харківської області - Алекаєв Ю.В. прокурор відділу прокуратури Харківської області (посвідчення № 042342 видане 29.03.2016 дійсне до 29.03.2021);

від позивача Управління трансбезпеки у Донецькій області Державної служби безпеки на транспорті - Ткаченко Л.М. (за довіреністю від 22.12.2018);

від відповідача - не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення відповідачу Дізус Ю.В. 06.02.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Дізус Юрия Володимировича (вх. №140 Д/2) на рішення ухвалене Господарським судом Донецької області о 10 годині 47 хвилин 28.11.2018 (дата складання повного тексту 29.11.2018) у приміщенні Господарського суду Донецької області (м. Харків) суддею Лейба М.О. у справі № 905/1587/18

за позовом Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка Донецька область

в інтересах Держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби безпеки на транспорті

до Приватного підприємця Дізус Юрія Володимировича, м. Костянтинівка, Донецька область

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління Укртансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи - підприємця Дізус Юрія Володимировича, м. Костянтинівка, Донецька область з вимогою про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом у розмірі 1753,80 євро, що станом на дату розрахунку за курсом НБУ еквівалентно 56296,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень товару, з перевищенням параметрів, без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт №0004566 від 11.04.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.11.2018 позовні вимоги керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Управління Укртансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, до фізичної особи-підприємця Дізус Юрія Володимировича, м. Костянтинівка, Донецька область про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом у розмірі 1753,80 євро, що станом на дату розрахунку за курсом НБУ еквівалентно 56296,58 грн, задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця Дізуса Юрія Володимировича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України (отримувач: Слов'янське УК/ м.Слов'янськ/22160100, р/р №0075, МФО 834016, , код бюджетної класифікації 22160100 "Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні") плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом у розмірі 56296,58 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Дізуса Юрія Володимировича (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь прокуратури Донецької області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, б.6, , р/р 6251, Державна казначейська служба України, МФО 820172, отримувач - прокуратура Донецької області) 1 762,00 грн. судового збору.

За висновком місцевого господарського суду позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції: скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2018 у справі № 905/1587/18 повністю та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Здійснити перерозподіл судових витрат. На думку апелянта, судом першої інстанції не надано оцінки доводам відповідача про відсутність повноважень у прокуратури на звернення до господарського суду з даним позовом в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті, а тим більше із позовом в інтересах Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області , яке не є юридичною особою.

Автоматизованою системою розподілу справ (скарг) між суддями визначено склад колегії для розгляду даної справи : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу автоматизованого розподілу 09.01.2019).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у складі судді доповідача Шутенко І.А. апеляційну скаргу ФОП Дізус Ю.В. залишено без руху у зв'язку з виявленими апеляційним господарським судом недоліків апеляційної скарги, а саме ненаданням до скарги доказів сплати судового збору. Надано апелянту 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення виявлених судом недоліків скарги.

Від апелянта у строк встановлений процесуальним законом та судом надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додані належні докази усунення недоліків.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 у складі колегії суддів : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дізус Ю.В. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 13.03.2019.

Від Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області надійшло відзив (вх. 1673 від 15.02.2019) на апеляційну скаргу, в якому прокуратура наводить заперечення на доводи, викладені в апеляційній скарзі; вважає вимоги скарги безпідставними та просить відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

У зв'язку з відпусткою судді Плахова О.В. на підставі розпорядження керівника апарату Східного апеляційного господарського суду автоматизованою системою розподілу справ (скарг) між суддями визначено склад колегії для розгляду даної справи: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу від 12.03.2019).

В судове засідання 13.03.2019 відповідач не прибув, уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 06.02.2019 а.с. 137).

В судове засідання 13.03.2019 прибув прокурор відділу Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області та представник Управління трансбезпеки у Донецькій області Державної служби безпеки на транспорті, які пояснили, що вважають за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Зважаючи на те, що судом не визнано обов'язковою явку представників сторін до судового засідання, сторони належним чином та завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи містяться належні докази, суд дійшов висновку про те, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та дійшов висновку про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення суду першої інстанції вимогам закону в межах вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з урахуванням наступного.

10.04.2018 начальником Управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті видано направлення на рейдову перевірку №009645 на період з 10.04.2018 по 14.04.2018 а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 673 км. + 100 м.

11.04.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, в межах своєї компетенції, на дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський 673 км. + 100 м здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF модель 95XF реєстраційний номер НОМЕР_2 та причепу (напівпричепу) марки PANAV модель NS136 реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить Дізусу Юрію Володимировичу, про що складено акт №0004566 від 11.04.2018 про перевищення транспортним засобом відповідача нормативно вагових параметрів.

За результатами зважування вказаного автомобіля зафіксовано, що фактична маса транспортного засобу склала 41,85 т, при нормативно допустимій 40 т, а навантаження на строєну ось - 24,75 т (8,8т+7,85т+8,1т), при нормативно допустимій 22 т.

Наведене також підтверджено довідкою №0011106 від 11.04.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Одночасно 11.04.2018 головними спеціалістами ВДК проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт №012769, в якому зафіксовано: "Під час перевезень вантажів згідно ТТН №10/04-18 від 10.04.2018 перевізник Дізус Ю.В. не забезпечив наявність на т.з. НОМЕР_2 у водія ОСОБА_6 дозволу, який дає право руху автодорогами України виданий уповноваженими компетентними органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових т.з., передбаченого ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу ОСОБА_6 з актами №012769 від 11.04.2018, №0004566 від 11.04.2018 ознайомлений, про що свідчить підпис останнього на вказаних актах.

Згідно п. 41 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2017 №879 (далі - Порядок № 879) дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Відповідачем не надано доказів оскарження у встановленому законом порядку вищевказаних дій Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області та визнання їх неправомірними.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Відповідно до пп.9 п.2 Порядку № 879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно п.11, п.12 Порядку №879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підставі акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів № 0004566 від 11.04.2018 складено розрахунок плати за проїзд великоваговою та (або) великовагового засобу автомобільними дорогами загального користування, згідно з якими за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 1755 євро. Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Розрахунок відповідачу проведено у день габаритно-вагового контролю - 11.04.2018. Офіційний курс євро 11.04.2018 складав 32,10 грн.

Відповідно до п. 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїд автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету України.

За п. 6 ч. 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої частини 67-1 цього Кодексу) є плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Розрахунок плати за проїзд 23.04.2018 направлений відповідачу рекомендованим листом. Однак, відповідачем у добровільному порядку зазначені кошти не сплачені.

У пункті 5 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" зазначено, що у 2018 році кошти, отримані до спеціального фонду Держбюджету спрямовуються відповідно на розвиток мережі та утримування автомобільних доріг загального користування.

Несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі на утримання автомобільних доріг загального користування, що зачіпає та порушує економічні інтереси держави.

Постановою Кабінету міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (зі змінами та доповненнями) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річному транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно пункту 4 зазначеного Положення 103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Укртрансбезпеки здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 Положення).

Згідно з підпунктами 15,27 пункту 5 Положення Укртрансбезпеки відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету міністрів України № 320 від 25.04.2018 внесено зміни до підпункту 27 пункту 5 Положення 103, якими викладено підпункт 27 пункту 5 Положення 103 в новій редакції, а саме доповнено його словами : "вживає заходів щодо стягнення". Зазначені зміни набрали чинності 05.05.2018.

Як встановлено місцевим господарським судом, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем (заявником апеляційної скарги) на виконання покладених на неї повноважень Укртрансбезпеки здійснило перевірку, виявило порушення відповідачем законодавства та правил проїзду автомобільними дорогами, здійснило розрахунок та нарахування відповідної плати та звернулось до відповідача з вимогою сплатити нараховану плату. Однак, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час розгляду справи, відповідач ухиляється від сплати нарахованої йому плати за проїзд та не оплатив нараховану суму в добровільному порядку.

Зазначені обставини щодо добровільної несплати відповідачем нарахованої йому плати за проїзд стали підставою для звернення Управління Укртрансбезпеки в Донецькій області до органів прокуратури із заявою, в якій просить прокуратуру розглянути можливість представництва інтересів держави в суді щодо примусового стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на думку відповідача місцевим господарським судом не надано оцінки обставинам наявності підстав для представництва інтересів держави прокуратурою. Надаючи оцінку зазначеним доводам апелянта, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок представляти інтереси держави в суді у виключних випадках і в порядку визначеному законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

У справі, що розглядається, Прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, економічних інтересів держави, які полягають в тому, що до спеціального фонду державного бюджету не надходять грошові кошти за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Своєчасне та в повному обсязі надходження таких коштів сприяє належному наповненню відповідного фонду, а отже впливає на можливість держави фінансувати розвиток та утримання автомобільних доріг загального значення , а це питання має важливе державне та суспільне значення.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Судом встановлено , що Управління трансбезпеки у Донецькій області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті. Отже, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Однак, з 11.04.2018 (моментом встановлення уповноваженими посадовими особами факту перевезення вантажу автомобільним транспортом, який належить відповідачу, за відсутністю документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та нарахування плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного засобу, що рухався без відповідного дозволу, Державна служба України з безпеки на транспорті самостійно не звернулась з відповідною позовною заявою до суду.

Натомість, як встановлено та зазначено вище, управління Укртрансбезпеки у Донецькій області звернулось до Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області з листами від 06.06.2018 № 1271/22 та від 13.08.2018 № 1738/22-18, в яких повідомляє про порушення ФОП Дізус Ю.В. правил проїзду автомобільними дорогами транспортними засобами та несплату Дізусом Ю.В. нарахованої плати за проїзд в добровільному порядку. Також в зазначених листах Управління ініціює питання вжиття прокуратурою заходів представницького характеру щодо примусового стягнення заборгованості з Дізус Ю.В., мотивуючи зазначене звернення про представництво інтересів держави прокуратурою тим, що Укртрансбезпеки не має відповідних повноважень щодо звернення з відповідними позовами до суду.

Судом встановлено, що підпункт 27 п. 5 Положення 103 до 25.04.2018 мав наступну редакцію: "здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю".

В своєму листі - зверненні до прокуратури від 06.06.2018 № 1270/22-18 Укртрансбезпека посилається на відсутність повноважень у Державної служби України з безпеки на транспорті щодо звернення до суду за стягненням плати за проїзд. В обґрунтування зазначеного твердження посилається на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 про повернення позовної заяви по справі № 812/427/17 та постанову Донецького окружного адміністратиного суду від 19.10.2017 по справі № 805/4862/16-а.

Однак, як встановлено та зазначено вище Постановою Кабінету Міністрів № 320 від 25.04.2018 внесено зміни до підпункту 27 пункту 5 Положення № 103 та пункт 27, які набрали чинності з 03.05.2018, пункт 27 пункту 5 Положення з 03.05.2018 має редакцію:

"здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю".

Отже, станом на момент звернення Укртрансбезпеки до прокуратури 06.06.2018 для здійснення представництва зазначений орган був наділений відповідними повноваженнями щодо самостійного звернення до суду з відповідним позовом. Посилання Укртрансбезпеки, при цьому, на вказані судові рішення є безпідставним, оскільки вони ухвалювались відповідно до іншої редакції Положення № 103, яка була змінена 25.04.2018.

Отже, після внесення зазначених вище змін, маючи згідно до Закону повноваження щодо стягнення відповідної заборгованості, Укртрансбезпеки не виконує покладених на неї повноважень.

З урахуванням наведеного апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що з метою захисту економічних інтересів держави прокуратура на виконання покладених на неї функцій правомірно звернулась до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що Костянтинівська місцева прокуратура Донецької області після розгляду матеріалів інформації та звернення Укртрансбезпеки прийняла рішення про наявність порушення інтересів держави та наявність підстав для представництва інтересів, про що повідомила Державну службу України з питань безпеки на транспорті 15.08.2018.

Посилання відповідача (заявника апеляційної скарги) на відсутність у прокуратури повноважень для звернення до суду з позовом у даній справі не відповідають обставинам справи та не змінюють обов'язку відповідача сплатити нараховану йому повноважними особами Укртрансбезпеки плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні та не спростовують законні та обґрунтовані висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Інших доводів щодо невідповідності вимогам закону оскаржуваного рішення суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду законне, обґрунтоване, ухвалене при належному, повному та об'єктивному дослідженні обставин справи та вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, тому її вимоги залишаються без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Дізус Юрия Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 28.11.2018 у справі № 905/1587/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду в касаційному порядку передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.03.2019 (23.03.2019 - 24.03.2019 вихідні дні).

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна