ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.03.2019р.                      Справа №905/1441/18

Господарський суд Донецької ї області у складі судді Лейби М.О., розглянувши

заяву Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд” №б/н від 20.03.2019р. про забезпечення скарги на дії головного державного виконавця, скасування постанови про відкриття провадження та постанов про арешт коштів та майна боржника

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІС АВТО”, м.Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд”, м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 3357250,91грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.18р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “КРІС АВТО” до Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд” задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 2644720,56грн., пеню в розмірі 177186,96грн. та судовий збір в розмірі 49828,62грн.

08.01.19р. на виконання вищевказаного рішення виданий відповідний наказ.

22.03.19р. до господарського суду Донецької області надійшла скарга Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд” №б/н від 20.03.2019р. на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Разом зі скаргою відповідачем надано заяву №б/н від 20.03.2019р. про забезпечення скарги, у якій останній просить зупинити дію постанови про арешт коштів боржника від 19.03.2019р. по виконавчому провадженню №58486312 в частині примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 08.01.2019р. №905/1441/18 та накладення арешту на рахунки №5344, №2506, №1977, №0603, №9413, №3703, №4011, які відкриті в Краматорській філії АТ КБ "Приватбанк" м.Краматорськ (МФО 335548) до вступу у силу рішення за результатами розгляду скарги.

За приписом ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 138 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок подання заяви про забезпечення позову, відповідно до якого заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред’явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред’явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв’язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи зі змісту приведених норм господарського процесуального законодавства, визначено засоби, що призначені гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомоги яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Під забезпеченням позову розуміють діяльність судді (суду) щодо застосування передбачених процесуальним законом заходів, що гарантують реальне виконання майбутнього рішення у справі у випадку, якщо позов буде задоволено.

Розцінюючи забезпечення позову як сприяння виконанню рішення суду і гарантування можливості реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановлений ст.55 Конституції України, особою, яка може порушувати питання про вчинення процесуальних дій відповідно до ст.140 Господарського процесуального кодексу України (розгляд заяви про забезпечення позову), у межах справи №905/1441/18, є позивач.

Разом з тим, ст.326 Господарського процесуального кодексу України установлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини 1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст.ст.339, 342, ГПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зобов'язання державного виконавця зупинити дію постанови про арешт коштів боржника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та п.4ст.11 ГПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанцій при вирішенні господарських справ визначені ГПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Ураховуючи, що в ГПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.136,137 ГПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зобов'язання його зупинити дію постанови про арешт коштів боржника, суд не може вийти за межі своїх процесуальних повноважень.

З огляду на таке, заява Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд” №б/н від 20.03.2019р., у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.136, 234, 339 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Краматорського підрядного спеціалізованого дорожнього ремонтно-будівельного відокремленого підрозділу Товариства з додатковою відповідальністю “Облдоррембуд” №б/н від 20.03.2019р. про забезпечення скарги на дії головного державного виконавця, скасування постанови про відкриття провадження та постанов про арешт коштів та майна боржника, відмовити.

Ухвала набрала чинності 25.03.19р. та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя                                М.О. Лейба