ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Справа № 906/741/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22 січня 2019 року (повний текст 25.01.2019) у справі № 906/741/18 (суддя Лозинська І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Локо Діджітал"

про зобов'язання повернути орендоване нерухоме майно та стягнення 1243,12 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22 січня 2019 року у справі №906/741/18 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про зобов'язання повернути орендоване нерухоме майно - відмовлено. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" про стягнення 1243,12 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ПАТ "Українська залізниця" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення господарського суду Житомирської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

В судове засідання представники сторін не з'явилися. При цьому, від представника апелянта на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи те, що ухвалою апеляційного суду від 18 лютого 2019 року, якою призначено розгляд справи, явку сторін визнано на власний розсуд, а також те, що з поданого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи - відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 вересня 2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та ТОВ "Локо Діджітал" (орендар/відповідач) був укладений договір оренди №1568 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір, т.1, а.с.16-18), за п. .1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - майданчик пл. 3,2 кв.м. (реєстровий №04713033.35.БКТЦВК059), що перебуває на балансі Відокремленого підрозділу - "Коростенської дирекції залізничних перевезень" ДТГО "Південно - Західна залізниця", відноситься до сфери управління Міністерства інфраструктури України та знаходиться за адресою: м. Малин, ст. Малин, у смузі полоси відводу залізниці, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість за станом на 31.03.2014 і становить 2170,00 грн. Майно не підлягає приватизації та передачі в суборенду.

Відповідно до п.1.2. договору, майно передається в оренду для встановлення металевої щогли на залізобетонній опорі з метою надання послуг з доступу до Інтернет.

Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна (п.2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору погоджено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п.3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2014 року 79,28 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень 2014 року.

За п.3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 7.1. договору, орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання - передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Згідно з п. 10.1. договору цей договір укладено до 01.04.2015 включно.

Зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.10.3. договору).

Згідно з п.10.4. договору продовження цього договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю за участю балансоутримувача (п. 10.9. договору).

Згідно з п.10.10. договору майно вважається поверненим орендодавцю та балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання - передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання - передавання при поверненні майна покладається на орендаря.

Пунктом 10.11. договору встановлено, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним 30.09.2014 між сторонами актом приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності (т.1, а.с.19).

01.04.2015 між РВ ФДМ України по Житомирській області та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір №1 (т.1, а.с.19 на звороті), відповідно до п.1 якого продовжено дію договору до 01.08.2015.

17.07.2015 між РВ ФДМ України по Житомирській області та відповідачем укладено Додатковий договір № 2 (т.1, а.с.20), відповідно до п.1 якого продовжено дію договору до 31.12.2015 включно.

У зв'язку з утворенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 № 4442-VI, постанови КМУ "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 № 200 та керуючись ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", 04.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (позивач) та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір до договору оренди нерухомого майна від 30.09.2014 №1569 (т.1, а.с.21), згідно з п.1. якого встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 30.09.2014 №1568 є ПАТ "Укрзалізниця".

У тексті Договору повне найменування - Відокремлений підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" та скорочене - Коростенська дирекція залізничних перевезень, зазначено замінити відповідно до наказу від 01.12.2015 № 001 на Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та скорочена назва - Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень (п.2 додаткового договору).

Також в п.3 додаткового договору викладено в новій редакції пункти договору.

Відтак, пунктом 3.1. договору передбачено, що орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 124,28 грн. без ПДВ.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п.3.6. договору орендна плата 100 % перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

За п. 10.1. договору він діє з 01.12.2015 до 31.03.2016 включно.

04.03.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" (позивач) та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" (відповідач) підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна (т.1, а.с. 22-23 у т.1), за п.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - майданчик, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Малин, ст. Малин, у смузі полоси відводу залізниці, площею 3,2 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2014 і становить за незалежною оцінкою 2170,00 грн.

Відповідно до п. 2 вказаного Акту об'єкт оренди обліковується на балансі Виробничого підрозділу Коростенська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Між сторонами укладались додаткові договори, якими вносились зміни у п.10.1 Договору розділу 10 "Строк чинності, умови зміни та припинення Договору", а також до п.3.1 розділу 3 "Орендна плата" (а.с.24 та на звороті, 25, 26, 27 та на звороті у т.1)

11.04.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє до 30 червня 2016 року включно" (т.1, а.с.24).

27.07.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції "Цей договір діє з 01 липня 2016 року до 31 липня 2016 року включно" (т.1, а.с.24, на звороті).

21.09.2016р між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір №6, відповідно до якого пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно" (т.1, а.с.25).

13.12.2016 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким було внесено зміни до п.3.1. договору оренди №1575, а саме в частині розміру орендної плати.

Таким чином з 01.10.2016 розмір орендної плати становить 131,00грн без ПДВ. Пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року включно" (т.1, а.с.27).

27.04.2017 між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ" укладено додатковий договір, яким пункт 10.1 викладено в наступній редакції: "Цей договір діє з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року включно" (т.1, а.с.27 на звороті).

Вищевказаний договір, додаткові договори та акти приймання-передання підписані та скріплені печатками сторін.

Листом від 05.12.2017 за №ДН-4/01-4/1491 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця", посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі договору №1575 від 30.09.2014 та непідписання додаткових угод, вимагало негайно повернути майно згідно зазначених договорів, за участю балансоутимувача - Коростенської дирекції залізничних перевезень (т.1, а.с.142).

20.03.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" листом за №НЗР-5/277 повідомило відповідача про закінчення 31.03.2018 дії договору оренди №1568 від 30.09.2014 на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та вимагало повернення орендованого майна, відповідно до п.10.9, 10.10 договору оренди, а також підписання відповідних актів приймання-передавання про повернення майна (т.1, а.с.28, докази надіслання 21.03.2018р - т.1, а.с. 29-30 та отримання 23.03.2018р - т.1, а.с.31).

23.03.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернувся до відповідача з листом №ДН-4/01-4/456 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди та про підписання акту прийому - передання майна (т.1, а.с.32, докази надіслання 23.03.2018р - т.1, а.с.33 та вручення відповідачу 26.03.2018р – т.1, а.с.34).

В матеріалах справи містяться акти від 11.04.2018 та від 02.07.2018 (т.1, а.с. 35-36), з яких вбачається, що спірне майно орендарем не вивільнено та відповідно до акту приймання - передавання не повернуто.

10.07.2018 виробничий підрозділ Коростенська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернувся до відповідача листом №ДН-4/01-4/1085 з вимогою про повернення майна та підписання актів (т.1, а.с.46, докази надіслання т.1, а.с. 47-48 та вручення відповідачу 12.07.2018р – т.1, а.с.49).

ТОВ "Локо Діджітал" відповіді на вищевказані листи не надав, викладені в них вимоги не виконав, майно не повернув.

Враховуючи викладене, ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", посилаючись на закінчення строку дії договору оренди 31.03.2018 та те, що ТОВ "Локо Діджітал" не повернуто нерухоме майно, звернулось до господарського суду з позовом про зобов'язання останнього повернути орендоване нерухоме майно та стягнути неустойку за час безпідставного користування ним у сумі 1243,12 грн.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями є, зокрема: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

Судом встановлено, що у зв'язку із утворенням Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" і згідно статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", сторонами були внесені зміни в договір шляхом укладання додаткового договору від 04.03.2016р відповідно до якого, орендодавцем та балансоутримувачем майна є - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" та внесені зміни щодо вартості оренди майна - 124,28грн, а додатковим договором від 13.12.2016р встановлена вартість орендної плати у розмірі - 131,00грн (т.1, а.с.21-23, 27).

Факт передання орендованого майна до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" підтверджується зведеним переліком майна від 18.08.2015р (т.1, а.с.37-38).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Згідно зі ст.329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст.115 Цивільного кодексу України, господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною 1 статті 770 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди.

Пунктом 10.5 договору оренди сторони погодили, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого майна (його правонаступників).

За загальним правилом наймодавець, який передав право власності на річ, або новий наймодавець мають попередити наймача про заміну сторони у договорі найму. В разі нездійснення такого попередження виконання наймачем своїх обов'язків на користь первісного наймодавця буде вважатися належним виконанням ним договору найму.

Отже, у розумінні наведених приписів орендар у будь-якому випадку не звільняється від виконання свого зобов'язання зі сплати орендної плати за користування майном будь-то первісному чи новому орендодавцю.

Як вбачається із Зведеного переліку майна Державного територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця", що вноситься до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, спірне майно по справі включено до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" (т.1, а.с. 37-38).

Отже, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства та наявних в матеріалах справи документів ПАТ "Укрзалізниця" набуло право власності на нерухоме майно - майданчик, розташований за адресою: Житомирська область, м. Малин, станція Малин, у смузі полоси відводу залізниці, площею 3,2 кв.м. та стало орендодавцем за договором оренди № 1568 від 30.09.2014, укладеним з відповідачем.

На виконання умов додаткового договору від 04.03.2016 до договору оренди від 30.09.2014 № 1568, ПАТ "Укрзалізниця" передано ТОВ "Локо Діджітал" нерухоме майно, яке є об'єктом оренди, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 04.03.2016 (т.1, а.с. 22-23).

Щодо встановлення обставин, пов'язаних терміном дії договору оренди №1568 від 30.09.2014, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.10.3. договору оренди № 1568 від 30.09.2014 зміни до його умов або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою особою.

Пунктом 10.4. договору оренди сторонами передбачено, що продовження цього договору здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п.10.6 договору оренди його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; ліквідації орендаря (юридичної особи); банкрутства орендаря.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За ч.4 ст.284 ГК України, ч.ч. 1,2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які ним були передбачені.

За приписами ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов’язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з п.10.1. договору оренди, цей договір укладено до 01.04.2015 включно (т.1, а.с.16-18). В подальшому термін договору сторонами продовжувався.

Так, відповідно до п.1. додаткового договору від 11.04.2016 (т.1, а.с. 24) продовжено дію договору до 30.06.2016 включно.

Згідно з п.1 додаткового договору від 27.07.2016 (т.1, а.с. 24 на звороті) зазначено, що цей договір діє з 01.07.2016 до 31.07.2016 включно.

Згідно з п.1 додаткового договору 6 від 21.09.2016 т.1, а.с. 25) цей договір діє з 01.08.2016 до 31.10.2016 включно.

Згідно з п.1 додаткового договору від 18.11.2016 (т.1, а.с. 26) орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 01.10.2016 становить 131,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 1 додаткового договору від 13.12.2016 (т.1, а.с. 27) погоджено, що цей договір діє з 01.11.2016 до 31.03.2017 включно.

Пунктом 1 додаткового договору від 27.04.2017 (т.1, а.с. 27 на звороті) погоджено, що цей договір діє з 01.04.2017 до 30.06.2017 включно.

25.07.2017 позивачем було відправлено на електронну адресу відповідача додатковий договір до договору оренди, згідно з яким строк його дії мав бути продовженим з 01.07.2017 до 31.08.2017. Згідно доводів відповідача, вказаний примірник договору підписано ТОВ "ЛОКО ДІДЖІТАЛ", відправлено позивачу рекомендованим листом №02/08/17-3 від 01.08.2017 та отримано позивачем 08.08.2017 (т.1, а.с.130-134), однак на адресу відповідача підписаний сторонами примірник договору не надійшов.

08.11.2017 відповідач отримав підписаний позивачем проект додаткового договору (т.1, а.с. 135-136), в якому зазначено термін його дії з 01.07.2017 до 31.08.2017 включно та внесено зміни в розділ 5 "Обов'язки орендаря": доповнено п. 5.14 в такій редакції: "Орендар зобов'язується повернути майно з оренди у місячний термін після отримання попередження про припинення або дострокове припинення цього договору".

Відповідач підписав додатковий договір з протоколом розбіжностей (т.1, а.с.137), які направлено позивачу згідно з листом від 13.11.2017, вих. № 13/11/17-1 (т.1, а.с. 138-139) та отримано позивачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.140-141).

Відповідно до протоколу розбіжностей від 13.11.2017 до додаткового договору до оренди нерухомого майна № 1568 від 30.09.2014 (т.1, а.с. 137) позивачу запропоновано виключити п.5.14. договору оренди та викласти п. 10.1. договору оренди у такій редакції: "Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.07.2017 до 31.05.2020 включно. Термін договору визначено відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"".

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача зазначеного договору з протоколом розбіжностей, після його розгляду позивачем.

Таким чином, приймаючи до уваги обставину надіслання відповідачем примірника додаткового договору з протоколом розбіжностей листом №13/11/17-1 від 13.11.2017 як зустрічної пропозиції редакції умов додаткового договору та відсутності доказів прийняття цієї пропозиції позивачем, суд враховує, що відповідно до положень статті 181 Господарського кодексу України одержання стороною у встановлений строк відповіді на пропозицію про укладення додаткового договору з протоколом розбіжностей від другої сторони не має наслідком автоматичне укладення відповідного договору в редакції відповідача, а лише передбачає право передати спір на вирішення суду.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про продовження строку дії договору №1575 до 31.05.2020 включно в порядку ст.181 Господарського кодексу України.

Разом з тим, 20.03.2018 позивач звернувся до відповідача з листом від 20.03.2018 № НЗР-5/277 про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди, оскільки, на його думку, договір оренди припинив свою дію (є розірваним) з 01.04.2018 (т.1, а.с. 28).

Іншими листами від 05.12.2017, від 23.03.2018, від 10.07.2018 позивач вимагав від відповідача повернути орендоване майно (т.1, а.с. 32, 46, 142).

Разом з тим, як зазначено у п.10.1. додаткового договору від 27.04.2017 (т.1, а.с.27), дію договору оренди продовжено на 3 місяці - з 01.04.2017 до 30.06.2017 включно.

Таким чином, позивач повинен був направити відповідачу відповідний лист про припинення договору оренди в термін, визначений ст.764 ЦК України.

Враховуючи вищевказані обставини, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що листи позивача від 05.12.2017, 20.03.2018, 23.03.2018, 10.07.2018 не можуть бути розцінені, як підстава для припинення дії договору оренди в порядку ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору такі повідомлення відповідачу не направлялися, та відповідно прийшов до правильного висновку, що договір оренди продовжувався на кожні наступні 3 місяці без укладення додаткових договорів.

Крім того, позивач належним чином не обґрунтував обставину щодо припинення дії договору оренди саме 31.03.2018, оскільки відповідно до додаткового договору від 27.04.2017 (т.1, а.с. 27) дію договору оренди продовжено до 30.06.2017 включно.

Разом з тим слід зазначити, що надана до справи копія додаткового договору (т.1, а.с. 134-135), згідно з яким строк дії визначено з 01.07.2017 по 31.08.2017 колегією суддів до уваги не береться, оскільки не містить дати його укладення.

Щодо позовної вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути орендоване нерухоме майно, то колегія суддів зазначає наступне.

Позивач, який набув права повного господарського відання спірним нерухомим майном, фактично повідомив відповідача про свою незгоду продовжувати орендні відносини і необхідність повернути орендоване майно, однак ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано жодного надісланого відповідачу повідомлення про припинення дії договору оренди, яке мало бути вчинене протягом місяця після закінчення дії договору оренди, тобто протягом місяця після 31.03.2018, чи 30.06.2018, чи після 30.09.2018.

Оскільки позивачем не дотримано вимоги пункту 10.3 договору оренди та вимог чинного законодавства, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що дія договору оренди нерухомого майна № 1568 від 30.09.2014 про оренду нерухомого майна - майданчик площею 3,2 кв.м. (реєстровий номер 04713033.35.БКТЦВК059), який знаходиться за адресою: м. Малин, ст. Малин, у смузі полоси відводу залізниці, не припинена.

Як зазначив сам позивач у відповіді на відзив від 25.10.2018, дія договору №1575 неодноразово продовжувалась сторонами на наступні терміни, зокрема, з 01.07.2017 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2018 по 31.03.2018, без підписання додаткових договорів.

Так, договірні відносини між сторонами не припинилися і після отримання відповідачем листа ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" від 05.12.2017р за №ДН-4/01-4/1491, в якому, посилаючись на закінчення строку дії договорів, у тому числі договору №1568 від 30.09.2014р, та непідписання додаткових угод, позивач вимагав негайно повернути майно згідно зазначених договорів (т.1, а.с.142).

Відповідач продовжував користуватися орендованим майном, сплачуючи орендні платежі за таке користування; позивачем, в свою чергу, орендна плата приймалася та у подальшому продовження дії договору на новий тримісячний строк підтверджувалась.

В листі №НЗР-5/277 від 20.03.2018 позивач окрім вимоги про повернення майна на протязі 3-х робочих днів після закінчення договору оренди, вказав, що вважає договір оренди №1575 таким, що припиняє свою дію (розірваним) з 01.04.2018.

Разом з тим, за результатами аналізу фактичних обставин справи в сукупності з нормативним і договірним регулюванням спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про невідповідність дій позивача щодо надіслання позивачем листа відповідачу №НЗР-5/277 від 20.03.2018 як умовам діючого між сторонами договору, оскільки відповідний порядок припинення дії договору останнім не передбачено, так і встановленому законом порядку повідомлення про припинення дії договору.

Так, у відповідності до вимог ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" повідомлення, що направляється до закінчення терміну дії договору, має бути направлене не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору та має містити обґрунтоване посилання на намір використовувати майно для власних потреб. В той же час договір не вважається таким, що продовжений на той самий термін і на тих самих умовах лише у разі направлення заяви сторони про припинення (або зміну умов) протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

В даному випадку, протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору (31.03.2018) відповідачу заява про припинення терміну дії договору позивачем не направлялася. А отже, і наслідків у вигляді припинення дії договору оренди з 01.04.2018 не відбулося.

Таким чином, за результатами аналізу умов укладеного між сторонами договору оренди та норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, доводи апелянта про те, що договір оренди припинено з 01.04.2018р, у зв’язку з закінченням строку його дії не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того слід зазначити, що договір оренди державного майна №1568 від 30.09.2014 було укладено з метою виконання умов договору №210/2011-ЦЮ про Співробітництво № 210/2011-НЮ від 29.09.2011, укладеного між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та ТОВ "Локо Діджітал" (т.1, а.с. 230-235), відповідно до п. 2.1. якого предметом цього договору є співробітництво сторін з питань створення та експлуатації телекомунікаційної мережі безпроводового доступу з метою надання сучасних телекомунікаційних послуг доступу до мережі Інтернет пасажирам пасажирських поїздів, іншим користувачам та задоволення технологічних потреб Укрзалізниці (Залізниць України) в безпроводових широкосмугових каналах зв'язку.

Також, на виконання зазначеного договору про співробітництво між сторонами укладено ряд інших договорів, зокрема, про надання місця в кабельній каналізації електрозв'язку (ЗПТ) (т.2, а.с. 90-92), які забезпечують функціонування орендованого майна разом з необхідними комунікаціями, як цілісної системи технологічного процесу.

01.10.2014 та 22.12.2014 між ТОВ "Локо Діджітал" та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно - Західна залізниця" укладено договори про відшкодування витрат балансоутримувача № ПЗ/ДН-4-146778/НЮ від 22.12.2014 та № ПЗ/ДН-4-146776/НЮ від 22.12.2014, з додатками та додатковими угодами до них (т.2, а.с. 27-44), за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт майданчика, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі.

Зазначені договори та додаткові угоди до нього є чинними та укладені між сторонами для забезпечення належного функціонування орендованого майна за договором № 1568 від 30.09.2014, за ними регулярно здійснюються платежі (т.2, а.с. 47, 124).

Тому, вищевказані правочини укладались між сторонами з метою забезпечення надання послуг безпроводного доступу до мережі інтернет пасажирам швидкісних потягів та іншим користувачам на комерційній основі.

ТОВ "Локо Діджітал" станом на дату розгляду справи продовжує користуватися об'єктом оренди. Доданими до справи документами ТОВ "Локо Діджітал" підтверджено здійснення платежів на виконання умов договору оренди та прийняття їх позивачем за вказаним договором оренди і на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача повернути орендоване нерухоме майно - майданчик площею 3,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Малин, станція Малин, у смузі полоси відводу залізниці.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1243,12 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном, то колегія суддів не може не погодитись з судом першої інстанції, що оскільки дія договору оренди не припинена, то у відповідача не виникло підстав для повернення позивачу майна з оренди, а відтак вимога про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення майна не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Житомирської області від 22 січня 2019 року у справі № 906/741/18 залити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 22 січня 2019 року у справі №906/741/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №906/741/18 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "28" березня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.