ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/707/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Лавровой Л.С.
при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:
від позивача - Кіпоть І.Г.

від відповідача - Перепадя В.І.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року до господарського суду Харківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу № 41ЕВКnz524-18 від 09.02.2018 р. у розмірі 131041,09 грн. - основного боргу, 4135,87 грн. пені, 3% річних у розмірі 344,66 грн., інфляційних втрат у розмірі 655,20 грн. Також, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені ТОВ "Харківгаз збут" судові витрати у сумі 2042,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу № 41ЕВКnz524-18 в частині оплати отриманого природного газу за січень 2019 року.

Ухвалою від 18.03.2019 р. було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи та призначено судове засідання на 01.04.2019 р. о 09:30.

В призначеному судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Присутній в судовому засіданні представник Військової частини НОМЕР_1 визнав заявлені позивачем позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За положеннями ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

09.02.2018 р. між ТОВ «Харківгаз збут» та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір на постачання природного газу №41ЕВКnz524-18 (надалі - Договір), за яким ТОВ «Харківгаз збут» (постачальник) зобов`язалося передати у власність Військової частини НОМЕР_1 (споживач) протягом 2018 року до 31.12.2018 р. (включно): код за ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ), належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а споживач зобов`язався оплачувати вартість прийнятого газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Додатковою угодою №13 від 16.01.2019 р. п.1.1, 1.2, 1.3 статті І «Предмет Договору» було викладено в новій редакції, зокрема за п. 1.1 в новій редакції постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у січні 2019 року природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Плановий обсяг постачання газу у січні 2019 року до 13,88 тис.куб.м. (п.1.2 Договору).

Згідно п. 3.6 Договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом другим цього Договору. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним Договором.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

- оплата вартості природного газу здійснюється споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником або 10% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

На виконання умов укладеного Договору позивачем було надано відповідачу послуги з постачання природного газу у січні 2019 р. в об`ємі 14,595 тис.куб.м вартістю 182646,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу №ХОЗ89000472 від 31.01.2019 р. (а.с. 27).

З урахуванням переплати, яка існувала в обліку позивача станом на 31.12.2018 р., сума основного боргу за поставлений природній газ складає 131041,09 грн. Наявність вказаної заборгованості було визнано і представником відповідача в судовому засіданні 01.04.2019 р.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом четвертим Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, умови укладеного Договору та порушення виконання зобов`язання відповідачем, позивачем за період з 11.02.2019 р. по 14.03.2019 р. було нараховано: 4135,87 грн. пені, 344,66 грн. 3% річних та 655,20 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Харківгаз збут» про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за Договором №41ЕВКnz524-18 від 09.02.2018 р. в розмірі 131041,09 грн., пені 4135,87 грн., 3% річних 344,66 грн. та 655,20 грн. інфляційних втрат, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРОПУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаззбут" (м.Харків, вул.Москалівська, 57/59 код за ) суму основного боргу на п/р НОМЕР_3 в АБ "Кліринговий дім" м. Київ - для оплати пені, 3 % річних, інфляційних втрат , МФО 300647, ідентифікаційний код 39590621) заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу № 41ЕВКnz 524-18 у розмірі 131041 ( сто тридцять одна тисяча сорок одна) грн.09 коп. - сума основного боргу, пеню у розмірі 4135 ( чотири тисячі тридцять п*ять) грн. 87 коп. , 3 % річних у розмірі - 344 ( триста сорок чотири) грн., 66 коп., інфляційних втрат у розмірі 655 ( шістсот п*ятдесят п*ять) грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 2042,65 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено "02" квітня 2019 р. р.

Суддя Л.С. Лаврова