ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" березня 2019 р. Cправа № 902/563/14

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали по справі

за заявою: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Костянтина Василенка, 21, м. Вінниця, 21027)

до: Приватного підприємства - компанія "Владімір" (, вул.Мічуріна, 32, м. Вінниця, 21000)

про банкрутство

без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/563/14 за заявою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Вінницькій області про банкрутство Приватного підприємства - компанії "Владімір".

Постановою суду від 25.04.2017 року визнано ПП - компанію "Владімір" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бойка В.О..

Ухвалою суду від 04.02.2019 року продовжено строк ліквідаційної процедури ПП - компанії "Владімір" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. до 21.05.2019 року та призначено справу до розгляду на 21.05.2019 року.

21.03.2019 року до суду від ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" надійшла позовна заява б/н від 21.03.2019 року (вх. № 02.1-36/219/19) до ліквідатора ПП - компанії "Владімір" Бойка В.О. та Товарної біржі "Прозора" про визнання недійсним укладеним Замовником аукціону з Товарною біржею "Прозора" договору про проведення аукціону щодо продажу майна банкрута по справі № 902/563/14.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року, вищевказану позовну заяву призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 22.04.2019 року.

При цьому, 21.03.2019 року до суду від ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" надійшла заява б/н від 21.03.2019 року (вх. № 02.1-50/29/19) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/563/14.

Суд розглянувши відповідну заяву та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

За змістом заяви б/н від 21.03.2019 року, заставним кредитором в межах справи про банкрутство № 902/563/14 подано позовну заяву про визнання господарським судом недійсним укладеного Замовником аукціону з Товарною біржею "Прозора" договору про проведення аукціону щодо продажу майна Приватного підприємства - компанії "Владімір".

При цьому, в позові зазначено, що в період з 26.03.2019 року по 10.04.2019 року ТБ "Прозора" (визначеною ліквідатором як організатор аукціону) буде проведено аукціон в електронній формі на сайті http://рrozorra.com.ua з продажу майна банкрута, що підтверджується оголошенням, розміщеним на сайті Вищого господарського суду, копія якого додана до позовної заяви.

Оскільки предметом позову є визнання недійсним договору про проведення аукціону щодо продажу майна банкрута, який укладений між ліквідатором та ТБ "Прозора", то відтак вирішення спору щодо недійсності договору про проведення аукціону та задоволення позову може вплинути на хід подальшої ліквідаційної процедури, зокрема, можливості проведення ТБ "Прозора" вже призначеного аукціону.

У разі задоволення позову після проведення аукціону призначеного на 26.03.2019 року, наслідки такого аукціону будуть недійсними, однак до вирішення спору судом може бути вже реалізоване переможцю аукціону.

Проведення з 26.03.2019 р. по 10.04.2019 р. аукціону та відчуження майна за аукціоном іншим особам та подальшого визнання господарським судом недійсності договору з ТБ "Прозора" про проведення аукціону, на думку заявника, може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів заставного кредитора та інших кредиторів у справі (оскільки до складу цілісного майнового комплексу входить не тільки заставне майно банкрута, адже згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язанні з його недійсністю, а отже в справі виникне необхідність у відновленні становища, що існувало до проведення аукціону, а отже призведене до істотного ускладнення виконання рішення господарського суду про визнання недійсними результатів аукціону та відновлення становища, що існувало до проведення аукціону).

Посилаючись на наведені вище обставини, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову по справі № 902/563/14 шляхом: 1) скасування аукціону з продажу майна Приватного підприємства - компанії "Владімір", проведення якого заплановано на період з 26.03.2019 року по 10.04.2019 року Товарною біржою "Прозора"; 2) заборони Товарній біржі "Прозора" проводити аукціон з продажу майна Приватного підприємства - компанії "Владімір".

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов до наступних висновків.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, питання щодо застосування заходів до забезпечення позову, висвітлено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 року (далі - постанова), яка на даний час є чинною.

Так, згідно п. 1, п. 3 постанови, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Суд, звертає увагу на те, що підставами для забезпечення позову є істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, заявником не надано суду доказів в підтвердження наявності обставин, які б свідчилили про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, доводи заявника щодо можливого порушення прав заставного кредитора та інших кредиторів, ймовірної реалізації майна банкрута переможцю аукціону, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Крім того, доводи заявника щодо недійсності, на його думку, договору про проведення аукціону щодо продажу майна банкрута, укладеного між ліквідатором боржника Бойко В.О. та Товарною біржею "Прозора" та можливого визнання судом договору недійсним, жодним чином не зупиняє дію договору та не звільняє сторін за цим договором від виконання взятих на себе зобов'язань.

Також, заявником не надано відповідних доказів стосовно вимоги щодо заборони Товарній біржі "Прозора" проводити аукціон з продажу майна банкрута у цій справі.

Окрім того, слід зазначити, що рішення суду за позовними вимогами про визнання недійсним договору, виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає. А відтак, і відсутні обставини, що обумовлюють неможливість або утруднення виконання такого рішення чи ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що згідно ч.ч. 1-4 ст. 54 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", організатор аукціону має право відмовитися від проведення аукціону не пізніше ніж за десять днів до його початку з негайним розміщенням повідомлення про це в друкованих засобах масової інформації, в яких публікувалося оголошення про проведення аукціону, із зазначенням причин. Повідомлення про скасування аукціону не пізніше ніж наступного дня після прийняття відповідного рішення надсилається організатором усім особам, що подали заяву про участь в аукціоні. У разі скасування аукціону організатор повертає учасникам сплачені ними гарантійні внески не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів. Рішення про скасування аукціону може бути оскаржено до господарського суду.

Отже, із наведеної норми Закону, вбачається, що скасування аукціону відноситься до повноважень організатора аукціону, а не суду.

Враховуючи викладене, наведені норми законодавства, зміст поданої заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" б/н від 21.03.2019 року (вх. № 02.1-50/29/19) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/563/14, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 8, 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 2, 3, 12, 13, 18, 73-79, 86, 136, 140, 232, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" б/н від 21.03.2019 року (вх. № 02.1-50/29/19) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №902/563/14 повністю.

2. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 25.03.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Відрук. 10 прим.:

1 - до справи;

2, 3 - ПП компанії "Владімір" - 21000, м. Вінниця, вул. Мічуріна, буд. 32; 21000, м.Вінниця, вул.Пирогова, 3;

4 - Арбітражному керуючому Бойку В.О. - АДРЕСА_1;

5 - Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області - вул. К. Василенка, 21, м. Вінниця, 21027;

6 - ПАТ "Банк "Київська Русь"- 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11А;

7 - ОСОБА_2 - АДРЕСА_2;

8 - ТОВ "Владімір сервіс" - 21012, м. Вінниця, вул. Ватутіна, 16 б;

9 - ТОВ "Фінансова компанія "Морган Кепітал" - вул. М. Драгомирова, буд. 20, м. Київ, 01103.

10 - Товарній біржі "Прозора" (вул. Я. Шепеля, 1, м. Вінниця, 21019).