ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 Справа № 917/1453/18

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", фактична адреса: пров. Очаківський, 5/6, м. Київ, 03151, юридична адреса: вул. Б.Грінченка, 1, м. Київ, 01001

до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", вул. Небесної Сотні (Леніна), 69, м. Полтава, Полтавська область, 36022

про стягнення 4 777 840,20 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 4 777 840,20 грн. заборгованості за договором № 63-06/15 від 21.08.15 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач допустив втрату (нестачу) зерна пшениці, прийнятого від позивача на умовах договору № 63-06/15 від 21.08.15 р.

Ухвалою від 26.11.2018. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи призначено у підготовче засідання на 18.12.2018.

При розгляді матеріалів справи суд встановив, що позовну заяву, що розглядається в даній справі, подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162 Господарського процесуального кодексу України. В зв'язку з цим на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України суд ухвалою від 18.12.2018. залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк до 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

26.12.18 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 12004). Зокрема, відповідач у відзиві проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів передачі відповідачу зерна для переробки, а також того, що довідка Аграрної біржі про ринкові ціни на зернові культури та продукти їх переробки не є належним доказом в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України.

04.01.19 від позивача надійшли доповнення до позову (вх. № 93).

Ухвалою від 08.01.2019 суд продовжив розгляд справи № 917/1453/18, признав підготовче засідання на 31.01.19, запропонував учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

11.01.19 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 238 від 11.01.19 р.), в якій він проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на те, що відповідно до документальних доказів відповідач зерно пшениці переробив в борошно, оприбуткував його, проте всупереч п. 2.2.7 Договору не забезпечив його зберігання. Позивач спростовує доводи відповідача стосовно визначення ціни на зернові культури на підставі статистичних даних, посилаючись на те, що інформація Державної служби статистики України, наведена на їх офіційному сайті http://www.ukrstat.gov.ua/, є статистичною формацією, яка відображає середні ціни реалізованої продукції сільського господарства, які не є ринковими та не визначає ціну борошна на відповідну дату.

31.01.19 р. від відповідача надійшло доповнення до відзиву на позов (вх. № 892 від 31.01.19 р.) та клопотання про продовження строку для надання доповнення до відзиву.

З огляду на прийняття судом ухвали від 18.12.18 р. про залишення позову без руху в порядку ст. 176 ГПК України (ч. 11) та надання позивачем на виконання цієї ухвали доповнення до позову, суд прийняв до розгляду доповнення до відзиву на позов, надане відповідачем.

Ухвалою від 31.01.2019 суд відклав підготовче засідання на 14.02.2019, запропонував учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликав учасників справи в підготовче засідання.

14.02.19 представник позивача в підготовчому засіданні надав пояснення по справі.

За клопотанням представника відповідача для надання часу для ознайомлення з наданими позивачем поясненнями в підготовчому засіданні 14.02.19 суд оголосив перерву до 19.02.19.

Присутні в засіданні 19.02.2019р. представники сторін повідомили суд про те, що заяв і клопотань не має, ними вчинені всі дії, передбачені у підготовчому провадженні.

Ухвалою від 19.02.2019 суд закрив підготовче провадження у справі №917/1453/18, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 12.03.19, викликав учасників справи в судове засідання.

В засіданні суду 12.03.19 судом було заслухано вступне слово, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України.

В засіданні суду 12.03.19 суд оголосив перерву до 26.03.19.

Після перерви представник відповідача просив суд оголосити перерву в засіданні для надання можливості врегулювати спір.

Представник позивача повідомив про відсутність можливості врегулювання спору між сторонами та просив суд вирішити спір по суті.

Суд відхилив клопотання відповідача як необгрунтоване, після чого перейшов до судових дебатів.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.03.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Між ПАТ «Аграрний фонд» (замовник) та державним підприємством «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (переробник) 21.08.2015 укладено договір на переробку зерна пшениці № 63-06/15 (далі-Договір), згідно з гі. 1.1. якого замовник передає переробнику зерно пшениці для переробки на борошно на підприємстві переробника, а переробник приймає зерно, у разі потреби згідно з «Правилами організації і ведення технологічного процесу на борошномельних заводах», затверджених наказом Міністерства агропромислового комплексу України від 20 березня 1998року № 83 (зі змінами), доводить його до борошномельних кондицій, забезпечує збереження і переробку цього зерна на борошно, зберігає і видає з підприємства переробника продукти переробки зерна за дозволом-довіреністю на відвантаження замовнику або підприємству- покупцеві згідно дозволу-довіреності на переоформлення, які видаються замовником.

01.11.2017 ПАТ «Аграрний фонд» видано дозвіл - довіреність на переробку зерна №06/348, згідно якого зерно, що знаходиться на зберіганні ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за складськими квитанціями на зерно від 01.11.2017 №360/1, від 01.11.2017 АЦ №435156, від 18.10.2017 №393, від 28.10.2017 №395, ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобовязано переробити в борошно. За складською квитанцією зерно від 01.11.2017 АЦ №435156 Відповідач зобовязався переробній в борошно 137,820 тонн зерна та на 2866,16 тонн зерна оформити складські квитанції на зерно.

На виконання договору від 21.08.15 № 63-06/15 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» було перероблено 997,300 тонн зерна, що підтверджуються актом оприбуткування продуктів переробки від 17.11.2017 №541 (даний акт доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи). В результаті переробки за актом від 17.11.2017 №541 отримано борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 344,650 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 361,650 тонн. Про факт переробки зерна в борошно свідчить акт від 17.11.2017 №541 за договором переробки від 21.08.15 № 63-06/15 та дозволом на переробку від 01.11.2017 №06/348.

05.12.2017 ПАТ «Аграрний фонд» видано дозвіл на переробку зерна №06/386 (даний дозвіл доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи), згідно якого зерно, що знаходиться на зберіганні ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за складськими квитанціями на зерно від 05.12.2017 АЦ №435165, від 27.10.2017 №394, від 09.11.2017 №396 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобовязано переробити в борошно. За складською квитанцією від 05.12.2017 АЦ №435165 Відповідач зобовязався переробити в борошно 594,480 тонн зерна та на 1221,750 тонн зерна оформити складські квитанції на зерно.

На виконання договору від 21.08.15 № 63-06/15 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» було перероблено 651,958 тонн зерна, що підтверджуються актом оприбуткування продуктів переробки від 28.12.2017 №622 (даний акт доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи). В результаті переробки за актом від 28.12.2017 №622 отримано борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 225,000 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 236,400 тонн. Про факт переробки зерна в борошно свідчить акт від 28.12.2017 №622 за договором переробки від 21.08.15 № 63-06/15 та дозволом на переробку від 05.12.2017 №06/386.

Актом наявності борошна та продуктів переробки зерна, що належать ПАТ «Аграрний фонд» від 19.10.2018 року (додаток № 1 до Договору), який складено за участі представників ПАТ «Аграрний фонд» та ДП «Полтавський КХП», виявлено та встановлено нестачу продуктів переробки зерна, що належить ПАТ «Аграрний фонд», а саме: борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 9,0 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 305,050 тонн.

Згідно з п. 2.2.7 Договору, Переробник зобов"язаний забезпечити зберігання зерна пшениці та продуктів його переробки. Нести повну матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування і зниження якості зерна та продуктів його переробки.

За умовами Договору, Переробник два рази на місяць (до 15-го та до останньої дати звітного місяця), з урахуванням умов зазначених в п. 2.2.3 Договору, надає Замовнику матеріали про фактичні обсяги переробленого зерна та виробленої продукції: форми № 117, № 34 (за умови її наявності), акти за договором переробки та акти оприбуткування (п. 4.2). Відповідно до наданих Переробником форм № 117, № 34 сторони підписують у двох ідентичних примірниках, для кожної із сторін, акт оприбуткування продуктів переробки зерна, який друкується на дозвільних бланках, і є підставою для взяття на облік готової продукції (п. 4.3).

Відповідно пункту 5.1 Договору у разі втрати (нестачі) прийнятого на переробку зерна пшениці та/або продуктів його переробки, переробник зобов'язується відшкодувати замовнику втрату (нестачу) шляхом оплати його/їх вартості в установлений замовником термін за ціною, що дорівнює подвійній ціні фіксінгу Аграрної біржі на дату виявлення втрати (нестачі).

Згідно наданого розрахунку ПАТ «Аграрний фонд» заявило до стягнення з ДП «Полтавський КХП» 4 777 840,20 гривень. грн. вартості втраченого майна. При цьому, розрахунок заборгованості здійснений за цінами фіксінгу Аграрної біржі станом на 19.10.2018.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов"язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України).

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на переробку зерна пшениці в частині забезпечення зберігання зерна пшениці та продуктів його переробки, внаслідок чого допустив втрату зерна пшениці.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами Договір містить елементи договору підряду та договору зберігання (змішаний).

За ч. 1 с. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між сторонами договір на переробку зерна пшениці № № 63-06/15 від 21.08.15 р. визнавався судом недійсним, а тому цей правочин є правомірним.

При цьому судом враховано, що в період дії договору сторонами сторони вносили зміни до договору шляхом укладення додаткових договорів № № 1-6, зокрема щодо реквізитів сторін, кількості зерна пшениці, що передавалася для переробки, тарифу за надання послуг, терміну дії договору.

Згідно додаткового договору № 6 договір діє до 31.12.2017р., але в будь-якому випадку разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов"язань. Закінчення дії договору не звільняє від виконання зобов"язань по ньому та від відповідальності за його порушення.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов"язання, що виникає між суб"єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб"єкт (зобов"язана сторона, у тому числі боржник) зобов"язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб"єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб"єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов"язаної сторони виконати її обов"язку.

Господарські зобов"язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться. Кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п. 8 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, яке в даному випадку полягає відшкодуванні відповідачем вартості втрати (нестачі) прийнятого на переробку зерна.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов"язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2017 ПАТ «Аграрний фонд» видано дозвіл - довіреність на переробку зерна №06/348, згідно якого зерно, що знаходиться на зберіганні ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за складськими квитанціями на зерно від 01.11.2017 №360/1, від 01.11.2017 АЦ №435156, від 18.10.2017 №393, від 28.10.2017 №395, ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобовязано переробити в борошно. За складською квитанцією зерно від 01.11.2017 АЦ №435156 Відповідач зобовязався переробній в борошно 137,820 тонн зерна та на 2866,16 тонн зерна оформити складські квитанції на зерно.

На виконання договору від 21.08.15 № 63-06/15 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» було перероблено 997,300 тонн зерна, що підтверджуються актом оприбуткування продуктів переробки від 17.11.2017 №541 (даний акт доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи). В результаті переробки за актом від 17.11.2017 №541 отримано борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 344,650 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 361,650 тонн. Про факт переробки зерна в борошно свідчить акт від 17.11.2017 №541 за договором переробки від 21.08.15 № 63-06/15 та дозволом на переробку від 01.11.2017 №06/348.

05.12.2017 ПАТ «Аграрний фонд» видано дозвіл на переробку зерна №06/386 (даний дозвіл доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи), згідно якого зерно, що знаходиться на зберіганні ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» за складськими квитанціями на зерно від 05.12.2017 АЦ №435165, від 27.10.2017 №394, від 09.11.2017 №396 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» зобовязано переробити в борошно. За складською квитанцією від 05.12.2017 АЦ №435165 Відповідач зобовязався переробити в борошно 594,480 тонн зерна та на 1221,750 тонн зерна оформити складські квитанції на зерно.

На виконання договору від 21.08.15 № 63-06/15 ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» було перероблено 651,958 тонн зерна, що підтверджуються актом оприбуткування продуктів переробки від 28.12.2017 №622 (даний акт доданий до позовної заяви та знаходиться в матеріалах справи). В результаті переробки за актом від 28.12.2017 №622 отримано борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 225,000 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 236,400 тонн. Про факт переробки зерна в борошно свідчить акт від 28.12.2017 №622 за договором переробки від 21.08.15 № 63-06/15 та дозволом на переробку від 05.12.2017 №06/386.

Пунктом 2.2.7 Договору на відповідача покладено обов"язок забезпечити зберігання зерна пшениці та продуктів його переробки та нести повну матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування і зниження якості зерна та продуктів його переробки.

Суд звертає увагу, що відповідач у відзиві не заперечує факт здійснення ним переробки зерна в обсягах, зазначених позивачем в позовній заяві. Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів, якими б підтверджувався факт передачі зерна на переробку, є необґрунтованим з огляду на надання позивачем актів оприбуткування № 622 та № 541, в яких зазначено, що відповідачем (Переробником) було перероблено зерно в кількості, що відображена позивачем, саме на виконання умов Договору від 21.08.15 № 63-06/15 (зазначені акти підписані зі сторони відповідача генеральним директором, що не заперечується відповідачем).

Також, суд зазначає, що зазначені вище докази спростовують посилання відповідача на те, що позивач в обгрунтування позову посилається на дані бухгалтерського обліку ПАТ «Аграрний фонд», проте не надає доказів в підтвердження того, що на його підприємстві має зберігатися борошно пшеничне вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 9,0 тонн та борошно першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 305,050 тонн.

Крім того, в акті від 19.10.2018 Відповідач підтвердив обсяг продуктів переробки, які знаходяться на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», як це визначено в бухгалтерському обліку Позивача. Поряд з цим, фактичну переробку зерна ПАТ «Аграрний фонд» на ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» підтверджується формою 117, яка видана самим Відповідачем.

Факт нестачі продуктів переробки зерна, що належить ПАТ «Аграрний фонд» а саме: борошна пшеничного вищого гатунку 2017 року виробництва в кількості 9,0 тонн та борошна першого гатунку 2017 року виробництва в кількості 305,050 тонн встановлено актом наявності борошна та продуктів переробки зерна, що належать ПАТ «Аграрний фонд» від 19.10.2018 року, який складено за участі представників ПАТ «Аграрний фонд» та ДП «Полтавський КХП».

Відповідачем не доведено посиланням на будь-які докази, що отримана внаслідок переробки за умовами Договору борошно було видане ним зі зберігання позивачу, або, за його вказівкою третім особам в порядку, визначеному п. 2.2.5 Договору. Відповідач не посилається на наявність таких обставин у відзиві. У відповідності до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно пункту 5.1 Договору у разі втрати (нестачі) прийнятого на переробку зерна пшениці та/або продуктів його переробки, переробник зобов'язується відшкодувати замовнику втрату (нестачу) шляхом оплати його/їх вартості в установлений замовником термін за ціною, що дорівнює подвійній ціні фіксінгу Аграрної біржі на дату виявлення втрати (нестачі).

Стаття 950 Цивільного кодексу України передбачає, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до ст. 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Відповідач проти визначення ринкової ціни на підставі даних Аграрної біржі заперечує, вважає, що визначення ціни на зернові культури має проводитись на підставі даних статистичної інформації, натомість не надав інших доказів, які б доводили той факт, що визначені в наданій позивачем довідці Аграрної біржі ціни не відповідали дійсним ринковим цінам борошна та продуктів його переробки станом на 19.10.2018 року.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2005 року № 1285, Аграрна біржа створена з метою підвищення рівня продовольчої безпеки країни, надання біржових послуг суб'єктам господарювання з укладення біржових договорів (контрактів) щодо сільськогосподарської продукції, продажу товарних деривативів, базовим активом яких є сільськогосподарська продукція, іпотечних сертифікатів та іпотечних закладних, а також з проведення та/або організації розрахунково-клірингової діяльності (п. 13). Предметом її діяльності є формування ринкової ціни на сільськогосподарську продукцію (пов"язані з нею послуги) та інші біржові товари (пп. 2 п. 14).

За наведеного, наданий позивачем розрахунок заборгованості за цінами Аграрної біржі про ринкові ціни на зернові культури та продукти їх переробки станом на 19.10.2018 року, тобто на дату виявлення втрати, здійснений у відповідності до п. 5.1 Договору, тому позовні вимоги про стягнення 4 777 840,20 грн. вартості втраченого борошна задовольняються судом повністю.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 71 667,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів", вул. Небесної Сотні (Леніна), 69, м. Полтава, Полтавська область, 36022 () на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", фактична адреса: пров. Очаківський, 5/6, м. Київ, 03151, юридична адреса: вул. Б.Грінченка, 1, м. Київ, 01001 () 4 777 840,20 грн. збитків, 71667,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.03.2019 року.

Суддя Киричук О.А.