ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Справа №924/647/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача 1 - не з'явився

позивача 2 - не з'явився

відповідача 1 - ОСОБА_1 (ордер серія ХМ № 008526 від 25.02.2019 р.)

відповідача 2 - ОСОБА_2

третьої особи - не з'явився

прокурор - Рункевич І.В. (посвідчення № 048709 від 22.11.2017 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західногоапеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18 (суддя Димбовський В.В., повний текст рішення складено14.11.2018 року)

за позовом Заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі

1) Кабінету Міністрів України

2) Міністерства аграрної політики та продовольства України

до Копистинської сільської ради

до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів - Державну акціонерну компанію "Хліб України"

про: 1) визнання незаконним та скасування рішення Копистинської сільської ради № 3 від 04.05.2012 року "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів";

2) визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САЕ № 295478 від 08.05.2012 року про право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області, видане публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України";

3) визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 кв.м., а саме: адмінбудинок - загальна площа 1009,0 кв.м., будинок для приїзжих - 114,1 кв.м., авто вагова - 195,8 кв.м., трансформаторна - 47,4 кв.м., хлів з протирадіаційним укриттям - 76,5 кв.м., ремонтно-механічний цех - 908,0 кв.м., тероремонта майстерня - 2303,6 кв.м., склади - 2433,3 кв.м., комбікормова лабораторія з переходом - 1071,6 кв.м., склад готової продукції млин заводу - 2791,3 кв.м., вагові - 838,5 кв.м., елеватор - 16878,0 кв.м., склад - 1071,0 кв.м., млин завод - 4456,0 кв.м., комбікормовий завод - 7470,1 кв.м., котельня - 1326,7 кв.м., склад сировини, цех попередн. змішув. - 4070,3 кв.м., пожежне депо - 166,0 кв.м., склад зерновий - 1264,3 кв.м., депо - 220,6 кв.м., гараж і майстерня - 1191,8 кв.м., вагова - 107,5 кв.м., вагова - 105,7 кв.м., сушарка № 3 - 41,6 кв.м., сушарка - 148,5 кв.м., автоприйомка - 274,2 кв.м., трансформаторна - 62,6 кв.м., прохідна № 2 - 6,1 кв.м., вагова - 9,0 кв.м., трансформаторна - 49,8 кв.м., пожежні водойми - 7,8 кв.м., трансформаторна - 166,9 кв.м., що розташований по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Копистинської сільської ради № 3 від 04.05.2012 року "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів". Визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії САЕ № 295478 від 08.05.2012 року про право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області, видане ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Визнано за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 50 883,6 кв.м., а саме: адмінбудинок - загальна площа 1009,0 кв.м., будинок для приїзжих - 114,1 кв.м., авто вагова - 195,8 кв.м, трансформаторна - 47,4 кв.м., хлів з протирадіаційним укриттям - 76,5 кв.м., ремонтно-механічний цех - 908,0 кв.м., тероремонта майстерня - 2303,6 кв.м., склади - 2433,3 кв.м., комбікормова лабораторія з переходом - 1071,6 кв.м., склад готової продукції млин заводу - 2791,3 кв.м., вагові - 838,5 кв.м., елеватор- 16878,0 кв.м., склад - 1071,0 кв.м., млин завод - 4456,0 кв.м., комбікормовий завод - 7470,1 кв.м., котельня - 1326,7 кв.м., склад сировини, цех попередн. змішув. - 4070,3 кв.м., пожежне депо - 166,0 кв.м., склад зерновий - 1264,3 кв.м., депо - 220,6 кв.м., гараж і майстерня - 1191,8 кв.м., вагова - 107,5 кв.м., вагова - 105,7 кв.м., сушарка № 3 - 41,6 кв.м., сушарка - 148,5 кв.м., автоприйомка - 274,2 кв.м., трансформаторна - 62,6 кв.м., прохідна № 2 - 6,1 кв.м., вагова - 9,0 кв.м., трансформаторна - 49,8 кв.м., пожежні водойми - 7,8 кв.м., трансформаторна - 166,9 кв.м., що розташований по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Стягнуто з Копистинської сільської ради на користь прокуратури Хмельницької області 308 350,00 грн. сплаченого судового збору. Стягнуто з ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь прокуратури Хмельницької області 308 350,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012 року "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, з перевищенням компетенції та порушує інтереси держави, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

В наслідок встановлення невідповідності чинному законодавству спірного рішення Копистинської сільської ради № 3 від 04.05.2012 року, суд першої інстанції визнав обґрунтованою і вимогу про визнання недійсними та скасування свідоцтва серії САЕ № 295478 від 08.05.2012 року про право власності на нерухоме майно, що було видано Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на підставі скасованого рішення органу місцевого самоврядування;

Враховуючи, що Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" неправомірно набуло право власності на спірний комплекс будівель та споруд та не визнає право держави Україна як власника цього майна, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на комплекс будівель та споруд, що розташовані по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Також, судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку прокурором не був пропущений передбачений ст.257 Цивільного кодексу України трирічний строк, в межах якого він звернувся до господарського суду з даним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач 2 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Стягнути з Прокуратури Хмельницької області на користь скаржника понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" посилалось на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що він законно набув право власності на спірне майно, яке було передано до його статутного капіталу внаслідок волевиявлення Держави, яке було виражене в постанові №593, наказі Мінагрополітики №325 та статуті ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Також, апелянт посилається на те, що, у заявленому позові заступником прокурора не зазначено підстави, а також не надано доказів на підтвердження права звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" інтереси Кабінету міністрів України у судах представляє Міністерство юстиції України, а не прокуратура, а тому суд першої інстанції відповідно до п. ч.1 ст. 226 ГПК України, зобов'язаний був залишити позов без розгляду, оскільки він був підписаний особою, яка не мала права його підписувати.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 року, серед іншого, поновлено ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року у справі №924/647/18. Розгляд скарги призначено на 26.02.2019 року об 11:00 год.

29.01.2019 року на адресу апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання, про участь у судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 року, клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, доручено Голосіївському районному суду м. Києва забезпечення проведення судового засідання 26.02.2019 року об 11:00 год. по справі №924/647/18 в режимі відеоконференції.

08.02.2019 року від прокуратури Хмельницької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18 залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2019 року №01-04/50 у зв'язку із перебуванням у відпустці головуючого судді (судді-доповідача) Огородніка К.М. у період з 19.02.2019 року по 12.03.2019 року та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/647/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 року прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18, яка призначена до розгляду на 26.02.2019 року.

Судове засідання 26.03.2019 року проводилось в режимі відеоконференції з Голосіївським районним судом міста Києва.

В судове засідання 26.03.2019 року з'явились прокурор та представники відповідачів Позивачі та третя особа не забезпечили явку в судове засідання уповноважених представників.

Сторони по справі були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідачів та прокурора, дослідивши відзив на апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 №1000 утворена Державна акціонерна компанія "Хліб України" Державна акціонерна компанія "Хліб України", з метою забезпечення інтересів держави та населення у процесі реформування системи закупівель і використання зерна державних ресурсів, створення сприятливих умов для інвестування елеваторної, борошномельно-круп'яної і комбікормової промисловості.

У додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 №1000 вказано перелік підприємств і організацій, що підлягають перетворенню у відкриті акціонерні товариства, не менше 51 відсотка акцій яких залишається у загальнодержавній власності і передається до статутного фонду Державної акціонерної компанії "Хліб України". У переліку зазначено по Хмельницькій області - Богдановецький комбінат хлібопродуктів.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.1996 №1375, якою затверджено статут ДАК "Хліб України", майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1997 №1218 "Про прискорення приватизації хлібоприймальних та хлібозаготівельних підприємств" Міністерство агропромислового комплексу України зобов'язано передати у двомісячний термін до статутного фонду ДАК "Хліб України" державне майно підприємств, зазначених у додатку №3 до цієї постанови, перетворивши їх у дочірні підприємства компанії. У переліку хлібоприймальних і зернопереробних підприємств, державне майно яких передається до статутного фонду ДАК "Хліб України" (додаток №3 до постанови), по Хмельницькій області значиться Богдановецький комбінат хлібопродуктів.

Постановою Верховної Ради України №88/95ВР від 03.03.1995 було затверджено перелік об'єктів, які не підлягають приватизації, до якого включено (953088) Богданівецький комбінат хлібопродуктів - 281440, ст. Богданівці Хмельницького р-ну. Названа постанова втратила чинність на підставі Закону України від 07.07.1999р. "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", яким було затверджено перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, серед яких вказано (00953088) Богдановецький комбінат хлібопродуктів - 281440, Хмельницький район, смт Богданівці.

За пунктом 1.3 листа Міністерства юстиції України від 11.01.2007 №19-32/2 "Роз'яснення порядку реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна залежно від форм власності" власником майна, переданого до статутного фонду державного акціонерного товариства, є держава в особі Кабінету Міністрів України (чи іншого органу виконавчої влади, який виступив засновником такого товариства), майно якої передано до статутного фонду державного акціонерного товариства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" створено державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764 статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідуються, в тому числі і шляхом передачі цілісного майнового комплексу дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів".

За актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу №31 від 20.01.2011р. комісією з ліквідації дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Богданівецький КХП" передано державному підприємству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" цілісний майновий комплекс: оборотні активи ринковою вартістю (без ПДВ) 2227152,63 грн. та необоротні активи ринковою вартістю (без ПДВ) 67650483,83 грн. Разом - 69877636,46 грн.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" погоджено пропозицію Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України", повноваження з управління корпоративними правами якого здійснює зазначене Міністерство. Установлено, що 100 % акцій державного публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінетом Міністрів України; державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача у заставу тощо. Також, постановлено Міністерству аграрної політики та продовольства України здійснити в установленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

07.07.2011р. Міністерством аграрної політики та продовольства України прийнято наказ №325, яким реорганізовано державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Згідно з п. 4 Наказу №325 статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

За п. п. 1.4, 1.6 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Мінагрополітики України від 17.11.2011 №634, засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами Товариства відповідно до постанови Кабінету міністрів України №593 від 06.06.2011р. "Про внесення зміни до постанови Кабінету міністрів України від 11.08.2010р. №764" здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Відповідно до п.п. 5.1, 6.6 статуту статутний капітал товариства становить 867 717 000 грн. та формується за рахунок вартості майна, переданого йому засновником. До прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України 100% акцій товариства, які випускаються на величину його статутного капіталу, є власністю держави.

18.11.2011р. державним підприємством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" передало, а Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийняло майновий комплекс державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відповідно з додатками, про що складено відповідний акт від 18.11.2011р., затверджений Міністерством аграрної політики та продовольства України. У матеріалах справи наявний витяг з додатку №2 до акту витяг з переліку необоротних активів (у тому числі й нерухомого майна), що передаються як вклад (внесок) до статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - Богданівецького КХП.

У матеріалах справи наявний лист заяву філії ПАТ "Державної продовольчо-зернової корпорації України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" від 27.04.2012р., адресований Копистинській сільській раді, про прийняття рішення про надання дозволу на оформлення права приватної власності та видачі Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" свідоцтва про право приватної власності на цілісний майновий комплекс до складу якого входять будівлі і споруди філії ПАТ "Державної продовольчо-зернової корпорації України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" по вул.Привокзальній, 1 в с.Богданівці Хмельницького району, Хмельницької області.

Копистинською сільською радою 04.05.2012р. розглянуто заяву ПАТ "Державної продовольчо-зернової корпорації України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 м2, що розташований по вул.Привокзальній, 1 в с.Богданівці Хмельницького району, Хмельницької області, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", п.8.1. "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно" затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за №157/6445, сесія сільської ради

Рішенням Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. вирішено оформити право власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 м2, а саме: адмінбудинок - загальна площа 1009,0 кв.м, будинок для приїзжих 114,1 кв.м, автовагова -195,8 кв.м., трансформаторна - 47,4 кв.м, хлів з протирадіаційним укриттям - 76,5 кв.м, ремонтно-механічний цех- 908,0 кв.м, тароремонтна майстерня -2303, 6 кв.м., склади - 2433,3 кв.м, комбікормова лабораторія з переходом - 1071,6 кв.м. склад готової продукції млинзаводу- 2791,3 кв.м, вагові - -838,5 кв.м, елеватор - 16878,0 кв.м, склад -1071,0 кв.м., млинзавод- 4456,0 кв.м., комбікормовий завод - 7470,1 кв.м., котельня -1326,7 кв.м, склад сировини, цех попередн.змішув. - 4070,3 кв.м, пожежне депо - 166.0 кв.м., склад зерновий - 1264, 3 кв.м, депо - 220,6 кв.м., гараж і майстерня -1191,8 кв.м., вагова - 107,5 кв.м,вагова - 105,7 кв.м., сушарка №3 -41,6 кв.м.,сушарка-148,5 кв.м., автоприйомка -274,2 кв.м., трансформаторна - 62.6 кв.м,прохідна №2- 6,1 кв.м.,вагова - 9,0 кв.м., трансформаторна - 49,8 кв.м,пожежні водоєми - 7,8 кв.м., трансформаторна -166,9 кв.м., що розташований по вул.Привокзальній, 1 в с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів". Також вирішено Хмельницькому бюро технічної інвентаризації оформити свідоцтво про право власності і провести державну реєстрацію вказаного в п.1 обєкту нерухомого майна. Сільській раді посвідчити оформленні Хмельницьким бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності.

В матеріалах справи наявний протокол тринадцятої сесії сільської ради шостого скликання Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р., у якому зазначається про проект рішення про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу, а саме: адмінбудинок -1009,0 кв.м, будинок для приїзжих 114,1 кв.м, автовагова - 195,8 кв.м., трансформаторна - 47,4 кв.м, хлів з протирадіаційним укриттям - 76,5 кв.м, ремонтно-механічний цех- 908,0 кв.м, тароремонтна майстерня - 2303,6 кв.м., склади - 2433,3 кв.м, комбікормова лабораторія з переходом -1071,6 кв.м. склад готової продукції млинзаводу- 2791,3 кв.м, вагові - -838,5 кв.м, елеватор -16878,0 кв.м, склад -107.1,0 кв.м., млинзавод - 4456,0 кв.м., комбікормовий завод - 7470,1 кв.м., котельня -1326,7 кв.м, склад сировини, цех попередн.змішув. - 4070,3 кв.м, пожежне депо -166.0 кв.м., склад зерновий - 1264, 3 кв.м, депо - 220,6 кв.м„ гараж і майстерня -1191.8 кв.м., вагова -107,5 кв.м,вагова - 105,7 кв.м., сушарка №3 -41,6 кв.м.,сушарка - 148,5 кв.м., авто прийомка - 274,2 кв.м., трансформаторна - 62.6 кв.м,прохідна №2- 6,1 кв.м.,вагова -9,0 кв.м., трансформаторна - 49,8 кв.м,пожежні водоєми - 7,8 кв.м., трансформаторна -166,9 кв.м., с.Богданівці Хмельницького району, Хмельницької області за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" " Богданівецький комбінат хлібопродуктів"

08.05.2012р. видано свідоцтво серії САЕ №295478 про право приватної власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 кв.м, що розташований за адресою: вул. Привокзальна, будинок 1, с.Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області, видане публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №501 від 10.08.2012р. "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація України" складено Довідку №24/321 від 17.09.2012р. про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" за 1 півріччя 2012 року. В довідці описано, зокрема, структуру товариства, вказано структурні підрозділи, філії та їх повноваження, статутні документи, перелічені види діяльності товариства. В довідці зазначено, що станом на 20.08.2012р. деякі філії, в т.ч. і Богданівецький КХП, виготовили технічні паспорти та отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником якого є товариство.

Також у матеріалах справи наявний датований 29.11.2013р. звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2010-2012 роки та І квартал 2013 року.

Заступник Міністра аграрної політики та продовольства України доручив керівникам структурних підрозділів, які координують діяльність державних підприємств надати в строк до 12.06.2013р до Управління державного майна (ОСОБА_3М.) в електронному вигляді загальну інформацію щодо обєктів державної власності, за формою, що додається в електронному форматі. Контактна особа - ОСОБА_4.

Мінагрополітики з метою належної підготовки інформації по державним установам та підприємствам, які належать до сфери управління Мінагрополітики, звернулось до ПАТ "ДПЗКУ" з листом від 07.06.2013р за №37-11-5-13/11197 в якому просило в термін до 10 години 12.06.2013 року подати до Управління державного майна (ОСОБА_3М.) в електронному вигляді загальну інформацію щодо обєктів державної власності, за формою, що додається в електронному форматі. Контактна особа -ОСОБА_4.

ПАТ "ДПЗКУ" у відповідь на дане звернення, підготувало Мінагрополітики лист від 13.06.2013р. за №130-2-116/1-9/2156 в якому вказало: "Згідно постанови КМУ від 06.06.2011р. №593 "Про внесення змін до постанови КМУ від 11.08.2010р №764" ДП "ДПЗКУ" перетворено у ПАТ "ДПЗКУ" та установлено, що 100 відсотків акцій товариства є державною власністю. Випуск акцій товариства зареєстровано, що підтверджено видачею Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку свідоцтва про реєстрацію від 06.12.2011р №529/1/11. За договором про обслуговування емісії цінних паперів, укладений з ПАТ "Національний депозитарій", здійснено кодифікацію акцій товариства, відкрито рахунок у цінних паперах та депоновано глобальний сертифікат товариства до сховища Депозитарію. Цінні папери товариства (акції) у кількості 8677170 штук загальною вартістю 867717000,00грн зараховано на рахунок товариства в Депозитарії. Враховуючи вищевикладене, єдиним обєктом державної власності, управління яким здійснює Мінагрополітки, є акції товариства (зведений обліковий реєстр власників цінних паперів додається)".

На виконання доручення Премєр міністра України від 10.04.2014р. №13021/0/1-14 проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності (фінансово-майновий стан, залишки товарно-матеріальних цінностей) ПАТ "ДПЗКУ, за результатами якої складено довідку №07-21/74 від 21.07.2014р.

В загальній довідці №07-21/74 від 21.07.2014р. Держфініспекції України №07-21/74 від 21.07.2014р. зазначено (с. 38 довідки, перший абзац): перевіркою наявності документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно, яке увійшло до статутного капіталу ПАТ "ДПЗКУ" встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які видані місцевими органами виконавчої влади за місцем його фактичного розташування, та витягом з реєстру права на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником майна за місцем розташування 34-х філій корпорації є ПАТ "ДПЗКУ". Далі в означені довідці перелічено десять філій корпорації стосовно яких, корпорацією ведеться робота щодо отримання свідоцтва про право власності. В переліку означених філій гне зазначено філію ПАТ "ДПЗКУ" Білокриницький КХП.

У листі Державної фінансової інспекції України від 21.07.2014р. зазначено, що Державна фінансова інспекція України на доповнення до листів від 06.04.2014р. №07-12/455 від 29.05.2014р. №07-12/688 надає інформацію про результати перевірок окремих питань фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", Державної спеціалізованої бюджетної установи "Аграрний фонд" та Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", проведений на виконання доручення Прем'єр-міністра України від 10.04.2014р. №13021/0/1-14. Також у листі зазначено про надсилання загальних довідок перевірок ДП "ДПЗКУ", ДСБУ "Аграрний" фонд" і ПАТ "Аграрний фонд" та повідомлено, що за потреби додатки до цих довідок (54 томи) та довідки перевірок, які складені на регіональному рівні будуть направлені Кабінету Міністрів України додатково. Додаток: на 117 арк. Лист отриманий та зареєстрований Секретаріатом Кабінету Міністрів України 22.07.2014р.

В матеріалах справи також наявна загальна довідка Державної фінансової інспекції України №07/14/922 від 21.07.2014р.

У листі Державної аудиторської служби України від 26.02.2018р., адресованому ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", зазначено, що аналітично-статистичний збірник, в якому міститься запитувана товариством інформація (щодо інформації за результатами ревізій фінансово-господарської діяльності у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України), листом від 31.10.2013р. №02-12/1314 в порядку інформування була надіслана до Кабінету Міністрів України, до Мінагрополітики зазначений збірник не надсилався. До листа додано копію витягу з Аналітично-статистичного збірника в частині результатів ревізій у системі Мінагрополітики.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №124243256 від 17.05.2018р., 08.05.2012р. до нього внесено запис про право приватної власності на нерухоме майно загальною площею 50883,6 м2 по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області за Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 05.04.2012р. САЕ №295478.

У листі Міністерства аграрної політики та продовольства України, зареєстрованого Прокуратурою Хмельницької області 21.06.2018р. за вх. №05-13625вх18 (у відповідь на лист Прокуратури Хмельницької області від 22.05.2018р.), зазначено, що про оформлення права приватної власності Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс Богданівецький комбінат хлібопродуктів стало відомо з моменту надходження листа прокуратури.

В листі Секретаріату Кабінету Міністрів України №9018/0/2-18 від 01.06.2018р., зареєстрованого Прокуратурою Хмельницької області 04.06.2018р. за вх. №05-12411вх18, зазначено, що на запит від 21.05.2018 р. №05-785вих-18 що про реєстрацію за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права власності на майновий комплекс Богданівецького комбінату хлібопродуктів (вул. Привокзальна 1, с. Богданівні Хмельницького району Хмельницької області), який раніше належав дочірньому підприємству ДАК '"Хліб України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів", Секретаріату Кабінету Міністрів стало відомо із запиту прокуратури Хмельницької області.

19.07.2018 року заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом, у якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів";

- визнати недійсним та скасувати свідоцтва серії САЕ №295478 від 08.05.2012 про право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області, видане публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України";

- визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 м2, що розташований по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

В обґрунтування позову посилався на те, що оспорюване рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. прийнято із перевищенням повноважень, за відсутності рішення власника про зміну правового статусу державного майна та суперечить вимогам чинного законодавства.

Розглянувши позовні вимоги Заступника прокурора Хмельницької області суд першої інстанції дійшов висновку про їх задоволення.

Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Хмельницької області про задоволення позову враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. ст. 328, 330 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Матеріали справи свідчать, що предметом дослідження у даній справі є встановлення наявності чи відсутності підстав для оформлення за відповідачем-2 права власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 325 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Майно, передане господарському товариству у власність засновниками і учасниками як внески, є власністю господарського товариства. Забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом (ст. ст. 85, 86 Господарського кодексу України).

З вище викладеного вбачається, що внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу забороняється, а відтак юридичній особі не може належати таке майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

Згідно з п. 4 ст. 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" зміна державної форми власності може відбуватися виключно шляхом приватизації.

Зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства чи майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду (ст. 145 Господарського кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є правонаступником всіх прав та обов'язків Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за яким спірне нерухоме майно було закріплене на праві господарського відання. Окрім того, Богдановецький комбінат хлібопродуктів було включено до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації відповідно до додатку 1 Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". В переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказане нерухоме майно відсутнє.

Згідно із ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до положень ст.115 Цивільного кодексу України та ст. 85 Господарського кодексу України, господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність, як вклад до статутного (складеного) капіталу. При цьому вкладом до статутного капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно п. 1.4 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови КМУ від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови КМУ від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Як вже зазначалось, за п.1.6 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

При цьому, при внесенні змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764 у постанові №593 від 06.06.2011 також встановлено, що Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо, тоді як право власності відповідно до норм ст.ст. 316, 317 ЦК України передбачає розпорядження майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом (ч.2 ст. 145 ГК України).

Частиною 3 статті 145 Господарського кодексу України передбачено, що правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

Держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" і визначила розмір статутного капіталу останнього. При цьому, спірне майно було надано ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не у приватну власність, а лише для здійснення статутної діяльності і це майно залишається об'єктом права державної власності.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно надавалося ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до виключення з відповідного законодавчого переліку не може вибути з державної власності законнним шляхом є правомірним.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 28.03.2018р. по справі №925/792/17.

Окрім того, місцевим судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну правового режиму спірного майна, у зв'язку з чим зміна форми власності з державної на приватну не відбулась.

У даному випадку, фактична зміна статусу спірного майна з державної на приватну власність суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593, яка чітко передбачає відсутність у ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права розпорядження щодо майна переданого засновником (державою) до його статутного капіталу в якості внеску, а тому, на думку суду, враховуючи наявність постанови КМУ №593, Копистинська сільська рада не мала права приймати оскаржуване рішення, на підставі якого ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було видане оскаржуване свідоцтво про право власності, що не передбачає будь-яких обмежень прав останнього на спірне майно.

Також, відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" Богдановецький комбінат хлібопродуктів входить до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток 1 Закону), а в переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний об'єкт відсутній.

Чинне законодавство України про приватизацію та корпоратизацію, як і Закон України "Про акціонерні товариства", не передбачають, що заборона щодо внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу товариства не розповсюджується на випадки перетворення державних унітарних комерційних підприємств в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належить державі.

Оскільки, спірне майно не виключене з переліку майна, що не підлягає приватизації, заборона на внесення спірного майна до статутного (складеного) капіталу товариства прямо випливає із закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне майно надавалося ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.

Однак, приймаючи оскаржуване рішення Копистинська сільська рада не з'ясувала належності права власності на спірне майно та безпідставно надала дозвіл на оформлення свідоцтва на право власності на спірний майновий комплекс за ПАТ "ДПЗК України".

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведене узгоджується з положеннями статті 41 Конституції України, яка є основним Законом України (ст.321 Цивільного кодексу України).

Статтями 15 та 386 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.182 Цивільного кодексу України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється на підставі документів, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п.8.1 "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", затвердженого наказом МЮУ №7/5 від 07.02.2002 (чинного станом на травень 2012 року) оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування, зокрема, юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками).

Згідно із п.п. 8.2, 8.3 "Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно" до заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням. Підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до законодавства можуть проводити БТІ.

В пункті 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують зміну форми власності вказаних будівель з державної на приватну, а тому Копистинська сільська рада повинна була відмовити ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в оформленні права приватної власності на спірне нерухоме майно відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Копистинська сільська рада не мала законних підстав для прийняття оспорюваного рішення №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що рішення №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" прийняте Копистинською сільською радою з порушенням вимог чинного законодавства України, з перевищенням наданої їй компетенції та порушує інтереси держави, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як вже зазначалося вище, за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №124243256 від 17.05.2018р., 08.05.2012р. до нього внесено запис про право приватної власності на спірне нерухоме майно по вул. Привокзальна, будинок 1, с. Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області за Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 05.04.2012р. САЕ №295478.

Законодавець у ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема такий спосіб як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вимога про визнання незаконним та скасування рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів" заявлена у комплексному поєднанні з вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно, яке видане на підставі оскаржуваного рішення. При цьому, свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а тому позов про визнання недійсним свідоцтва про право власності може бути предметом розгляду в господарських судах як окремий спосіб захисту спрямований на поновлення порушених прав у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015р. по справі №911/3396/14 та від 30.09.2015р. у справі №911/3396/14.

Оскільки, Копистинською сільською радою рішення №3 від 04.05.2012р було прийнято з перевищенням повноважень, за відсутності рішення власника (держави Україна) про зміну правового статусу державного майна, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оспорюване свідоцтво видано Товариству на підставі незаконного рішення.

Аналогічна правова позиція щодо скасування свідоцтва органу місцевого самоврядування викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2018р. по справі №925/875/17.

А тому, враховуючи, що рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів", на підставі якого ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" видано свідоцтво серії САЕ №295478 від 05.04.2012р. на право приватної власності на майновий комплекс, не відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання недійсним цього свідоцтва є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин та відповідно до приписів ст.15 цього Кодексу має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" неправомірно набуло право власності на спірний комплекс будівель та споруд та не визнає право держави Україна як власника цього майна.

У відповідності до Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та Закону України "Про Кабінет Міністрів України" повноваження щодо управління державним майном здійснює Кабінет Міністрів України.

Отже, власником спірного нерухомого майна є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.

А тому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс загальною площею 50883,6 м2, а саме: адмінбудинок - загальна площа 1009,0 кв.м., будинок для приїзжих - 114,1 кв.м., авто вагова - 195,8 кв.м, трансформаторна - 47,4 кв.м, хлів з протирадіаційним укриттям - 76,5 кв.м, ремонтно-механічний цех - 908,0 кв.м, тероремонта майстерня - 2303,6 кв.м, склади - 2433,3 кв.м, комбікормова лабораторія з переходом - 1071,6 кв.м, склад готової продукції млин заводу - 2791,3 кв.м, вагові - 838,5 кв.м, елеватор- 16878,0 кв.м, склад - 1071,0 кв.м, млин завод - 4456,0 кв.м, комбікормовий завод - 7470,1 кв.м, котельня - 1326,7 кв.м, склад сировини, цех попередн. змішув. - 4070,3 кв.м, пожежне депо - 166,0 кв.м, склад зерновий - 1264,3 кв.м, депо - 220,6 кв.м, гараж і майстерня - 1191,8 кв.м, вагова - 107,5 кв.м, вагова - 105,7 кв.м, сушарка №3 - 41,6 кв.м, сушарка - 148,5 кв.м, автоприйомка - 274,2 кв.м, трансформаторна - 62,6 кв.м, прохідна №2 - 6,1 кв.м, вагова - 9,0 кв.м, трансформаторна - 49,8 кв.м, пожежні водойми - 7,8 кв.м, трансформаторна - 166,9 кв.м, що розташований по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо посилань апелянта на відсутність повноважень прокуратури на представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом положень ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що Прокурором визначено в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовано необхідність їх захисту і вірно вказані Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та промисловості України як органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

За ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, повязаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських обєднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Враховуючи, що Кабінет Міністрів України листом від 18.07.2018р. повідомлявся про встановлення підстав та намір здійснювати представництво в суді, а в підготовчому судовому засіданні та в судовому засіданні при розгляді справи по суті представництво інтересів Кабінету Міністрів України здійснювалось уповноваженим представником за довіреністю від 02.01.2018р. ОСОБА_5, який наполягав на обґрунтованості позовної заяви, поданої прокуратурою в інтересах держави, а також з огляду на наявність порушень інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та обґрунтованість позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність повноважень прокуратури на представництво в суді інтересів Кабінету Міністрів України.

Щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Строк, у межах якого пред'являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах зазначеної особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється однаково - з моменту, коли особа довідалася або мала об'єктиву можливість довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органів державної влади, права та інтереси яких він захищає, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах №3-932гс17 від 18 жовтня 2017р., №3-869гс17 від 16 серпня 2017р., №3-455гс17 від 7 червня 2017р.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.05.2014р. у справі №5011-32/13806-2012.

Згідно з положеннями ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа не тільки довідалася, а й могла довідатися про порушення свого права. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому, за змістом вказаної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти (постанова Верховного Суду України від 21.05.2014р. №6-7цс14).

З матеріалів справи вбачається, що прокурору стало відомо про наявні порушення інтересів держави та необхідність їх захисту в травні 2018 року за результатами вивчення законності вибуття цілісного майнового комплексу Богданівецького комбінату хлібопродуктів з власності держави та опрацювання інформації різних органів державної влади, установ та організацій, а саме: Кабінету Міністрів України (лист №9018/0/2-18 від 01.06.2018р.), Міністерства аграрної політики та продовольства України (лист №37-27-15/15670 від 15.06.2018р.), що є об'єктивними обставинами, пов'язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень законодавства у сфері державної власності та інтересів держави.

В свою чергу, Кабінету Міністрів України про вказані обставини стало відомо лише із запиту прокуратури Хмельницької області від 21.05.2018р., про що зазначено в листі Секретаріату Кабінету Міністрів України №9018/0/2-18 від 01.06.2018р., Міністерству аграрної політики та продовольства України стало відомо про оформлення права приватної власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на цілісний майновий комплекс Богданівецький комбінат хлібопродуктів з моменту надходження листа прокуратури від 22.05.2018р.

Матеріали справи свідчать, що Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України не приймали участі у прийнятті спірного рішення виконавчого комітету та оформленні спірного свідоцтва про право приватної власності, свою волю з цих питань не висловлювали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що про вказані порушення щодо державного майна Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики раніше не було відомо.

При цьому, відповідачами не доведено, що спірне рішення і свідоцтво були оприлюднені та прокуратура чи позивачі повинні були про них дізнатися, а також що позивачі, як державні органи, могли знати про порушення прав та інтересів держави Україна.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачі могли дізнатись про порушене право власності - про прийняття оскаржуваного рішення та видачу свідоцтва до отримання ними звернення прокуратури в листах, які надійшли на адресу позивача-1 та позивача-2 21.05.2018р. та 22.05.2018р. відповідно, а відповідачами не доведено оприлюднення оскаржуваного рішення та наявність у нього ознак публічної загальнодоступної інформації, зважаючи на те, що в розумінні частини 1 статті 21 ЦК це рішення є суто правовим актом індивідуальної дії, спрямованим на регулювання прав і обов'язків конкретного суб'єкта господарювання - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Окрім того, до повноважень позивачів не віднесено здійснення моніторингу ні державних реєстрів прав, ні офіційних стендів органів місцевого самоврядування, в тому числі щодо прийнятих рішень, а процедура проведення державної реєстрації прав за новим власником не передбачала повідомлення попереднього власника про внесені зміни та проведені реєстраційні дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2018р. по справі №916/916/16.

Щодо наявного в матеріалах справи листа відповідача-2 від 13.06.2013р за №130-2-116/1-9/2156, адресованого Міністерству аграрної політики та продовольства України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Заступник Міністра аграрної політики та продовольства України доручив керівникам структурних підрозділів, які координують діяльність державних підприємств надати в строк до 12.06.2013р до Управління державного майна (ОСОБА_3М.) в електронному вигляді загальну інформацію щодо обєктів державної власності, за формою, що додається в електронному форматі.

В свою чергу, на виконання зазначеного доручення, Мінагрополітики з метою належної підготовки інформації по державним установам та підприємствам, які належать до сфери управління Мінагрополітики, звернулось до ПАТ "ДПЗКУ" з листом від 07.06.2013р за №37-11-5-13/11197 в якому просило в термін до 10 години 12.06.2013 року подати до Управління державного майна (ОСОБА_3М.) в електронному вигляді загальну інформацію щодо обєктів державної власності, за формою, що додається в електронному форматі.

ПАТ "ДПЗКУ" у відповідь на дане звернення, підготувало Мінагрополітики лист від 13.06.2013р. за №130-2-116/1-9/2156 в якому вказало: "Згідно постанови КМУ від 06.06.2011р. №593 "Про внесення змін до постанови КМУ від 11.08.2010р. №764" ДП "ДПЗКУ" перетворено у ПАТ "ДПЗКУ" та установлено, що 100 відсотків акцій товариства є державною власністю. Випуск акцій товариства зареєстровано, що підтверджено видачею Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку свідоцтва про реєстрацію від 06.12.2011р. №529/1/11. За договором про обслуговування емісії цінних паперів, укладений з ПАТ "Національний депозитарій", здійснено кодифікацію акцій товариства, відкрито рахунок у цінних паперах та депоновано глобальний сертифікат товариства до сховища Депозитарію. Цінні папери товариства (акції) у кількості 8677170 штук загальною вартістю 867717000,00 грн. зараховано на рахунок товариства в Депозитарії. Враховуючи вищевикладене, єдиним обєктом державної власності, управління яким здійснює Мінагрополітки, є акції товариства (зведений обліковий реєстр власників цінних паперів додається)".

Отже, зазначений лист містить інформацію лише щодо акцій товариства як єдиного об'єкта державної власності, управління яким здійснює Мінагрополітики. Жодних відомостей стосовно зміни форми власності майна з державної на приватну, щодо прийняття оспорюваного рішення, видачі 08.05.2012р. відповідачу-2 свідоцтва на право приватної власності на нерухоме майно, лист відповідача-2 від 13.06.2013р. не містить.

Мінагрополітики, при цьому, у зверненні від 07.06.2013р. запитувало у ПАТ "ДПЗКУ" загальну інформацію щодо обєктів державної власності, за формою, що додається в електронному форматі. Водночас, самої форми матеріали справи не містять, а в листі відповідача-2 від 13.06.2013р. за №130-2-116/1-9/2156 лише зазначено, що додатком до нього є зведений обліковий реєстр власників цінних паперів.

А тому, із змісту листа ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №130-2-116/1-9/2156 Мінагрополітики не могло дізнатися про факт і зміст порушень.

Крім того, відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2008р., розрахунковим документом, що підтверджує надання послуг поштового звязку є касовий чек, розрахункова квитанція тощо. Відповідачем не надано доказів надсилання Міністерству аграрної політики та продовольства України поштою або вручення листа від 13.06.2013р. №130-2-116/1-9/2156, як не надано будь-яких інших доказів, з яких би вбачалось отримання позивачами листів та повідомлень, у яких би повідомлялось про прийняття оскаржуваного рішення.

Будь-яких документів та/або інформації, з яких Міністерству аграрної політики та продовольства України стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення та видачу свідоцтва на право власності на нерухоме майно надано не було. В свою чергу на Міністерство аграрної політики не покладено обов'язок контролювати діяльність органів місцевого самоврядування та перевіряти їх рішення на предмет дотримання вимогам законодавства, таким чином, воно не знало і не могло знати про порушення вимог закону до моменту отримання інформації від органів прокуратури про виявлення останніх

З вище викладеного вбачається, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не доведено належними та допустимими доказами як факт повідомлення позивачів про спірне рішення та оформлення товариством права приватної власності на майно, так і факт того, що про наявність таких обставин останні могли дізнатися, в тому числі, із наданих товариством листів.

Щодо посилань апелянта на звіт про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України за 2013 рік від 29.11.2013р. та на довідку про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" за 1 півріччя 2012 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №501 від 10.08.2012р. "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було складено відповідну Довідку №24/321 від 17.09.2012р. про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація України за 1 півріччя 2012 року.

В зазначеній довідці, зокрема, описана структура товариства, вказані структурні підрозділи, філії та їх повноваження, статутні документи, перелічені види діяльності товариства. Також вказано про те, що станом на 20.08.2012р. деякі філії, в т.ч. і Богданівецький КХП, виготовили технічні паспорти та отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником якого є товариство.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у наданій довідці не вказано ні на підставі яких документів були отримані свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ні їх ідентифікуючі дані (номер, дата, серія). Разом з тим, у довідці йде мова про те, що свідоцтва про право власності до перевірки не надані.

У звіті про результати ревізій у системі Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013р. не зазначається про факт прийняття спірного рішення яким було фактично визнано та переоформлено право власності на майновий комплекс, що розташований по вул. Привокзальній, 1 в с Богданівці, Хмельницького району, Хмельницької області.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити що відповідно до статей 4, 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" повноваження щодо управління об'єктами державної власності здійснює Кабінет Міністрів України, а не Мінагрополітики України

Однак, доказів обізнаності Кабінету Міністрів України про порушення права власності держави Україна внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування оспорюваного рішення ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не надано.

Правова позиція щодо аналогічних правовідносин наведена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018р. по справі №925/875/17.

Посилання апелянта на лист Державної аудиторської служби України від 26.02.2018р., у якому зазначається про направлення Кабінету Міністрів України листом від 31.10.2013р. №02-12/1314 аналітично-статистичного збірника, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення Кабінету Міністрів України, а також отримання ним листа від 31.10.2013р. №02-12/1314.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на лист Державної фінансової інспекції України від 21.07.2014р., судом враховується, що у вказаному листі зазначено про направлення позивачу-1 інформації про результати перевірок окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та про надсилання загальних довідок перевірок ДП "ДПЗКУ", ДСБУ "Аграрний" фонд" і ПАТ "Аграрний фонд".

При цьому, у листі не конкретизується кількість таких довідок, їх зміст. Додатки на 113 аркушах, про які зазначено у листі від 21.07.2014р., матеріали справи не містять. Також не вказана інформація, з якої можна було б встановити, що позивачу-1 направлялася у складі додатків саме загальна довідка Державної фінансової інспекції України №07/14/922 від 21.07.2014р., а не будь-які інші довідки.

Факт датування листа Державної фінансової інспекції України від 21.07.2014р. та загальної довідки №07/14/922 від 21.07.2014р. однією й тією ж датою не може бути доказом того, що загальна довідка №07/14/922 була направлена вищенаведеним листом з огляду на те, що вказаним листом направлялися відразу декілька загальних довідок без їх конкретизації. А тому встановити направлення Кабінету Міністрів України загальної довідки №07/14/922 від 21.07.2014р. без доказів такого направлення не вбачається можливим.

У листі Державної фінансової інспекції України від 21.07.2014р., зазначено про те, що за потреби додатки до цих довідок та довідки перевірок, які складені на регіональному рівні будуть направлені Кабінету Міністрів України додатково.

Однак, матеріали справи не містять доказів надсилання позивачу-1 та отримання ним також додатків, або інших доказів, які б свідчили про поінформованість Кабінету Міністрів України щодо прийняття рішення Копистинської сільської ради №3 від 04.05.2012р. "Про оформлення права власності на приміщення цілісного майнового комплексу за ПАТ "Державною продовольчо-зерновою корпорацією України" "Богданівецький комбінат хлібопродуктів".

Відповідно до листа №9018/0/2-18 від 01.06.2018р. Секретаріат Кабінету Міністрів України зазначав, що йому не було відомо про реєстрацію за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права власності на майновий комплекс Богданівецького комбінату хлібопродуктів до запиту прокуратури Хмельницької області.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що до повноважень позивачів не віднесено здійснення моніторингу ні державних реєстрів прав, ні офіційних стендів органів місцевого самоврядування, в тому числі щодо прийнятих рішень, а процедура проведення державної реєстрації прав за новим власником не передбачала повідомлення попереднього власника про внесені зміни та проведені реєстраційні дії.

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не доведено належними та допустимими доказами як факт повідомлення позивачів про спірне рішення та оформлення товариством права приватної власності на майно, так і факт того, що про наявність таких обставин останні могли дізнатися, в тому числі, із наданих товариством листів.

Також, апелянтом не доведено належними та допустимими доказами, що названі державні органи могли дізнатися про порушення прав та інтересів держави Україна раніше травня 2018р.

Враховуючи, що з даним позовом прокурор звернувся до господарського суду 24.07.2018р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не доведено пропуск строку позовної давності, а тому підстави для задоволення заяви про застосування позовної давності відсутні.

Таким чином, передбачений ст.257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності для звернення до господарського суду з даним позовом не було пропущено.

Інші доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі обгрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв'язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 05.11.2018 року по справі №924/647/18 залишити без змін.

3. Справу №924/647/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" березня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.