ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019м. ДніпроСправа № 904/280/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ

до Фізичної особи-підприємця АБРАМОВОЇ ОЛЕНИ ІВАНІВНИ

про стягнення 21084,98грн., з яких 15160,46грн. основна заборгованість; 563,96грн. пеня; 1025,55грн. 3% річних; 4335,01грн. інфляційні втрати (договір №010544 від 15.10.2002 про постачання теплової енергії)

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця АБРАМОВОЇ ОЛЕНИ ІВАНІВНИ (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 21084,98грн., 15160,46грн. основна заборгованість; 563,96грн. пеня; 1025,55грн. 3% річних; 4335,01грн. інфляційні втрати (договір №010544 від 15.10.2002 про постачання теплової енергії).

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

15.10.2002 між комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" та відповідачем укладено договір постачання теплової енергії.

Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 27.06.2016 №28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об'єктів і мереж теплопостачання" та акту приймання-передачі об'єктів і мереж теплопостачання, позивач отримав засоби теплопостачання.

У зв'язку з вищевикладеним позивачем запропоновано укласти тристоронню додаткову угоду до договору №010544 від 15.10.2002.

Позивач повідомленням від 05.10.2016 за вих.№2555/104 звернувся до відповідача із пропозицією щодо укладання додаткової угоди до договору. Разом з повідомленням на адресу відповідача направлено три примірники даної додаткової угоди. Повідомлення направлено відповідачу кур'єром на адресу місця ведення господарської діяльності та отримано відповідачем 17.10.2016.

Позивач вказує, що тристороння додаткова угода до договору відповідачем не підписана та позивачу не повернута.

Не зважаючи на не підписання тристоронньої додаткової угоди, відповідач рахунки за спірний період оплачувала частково, що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2017 на суму 1000,00грн. та платіжним дорученням від 13.02.2017 на суму 253,66грн.

Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії" передано на баланс КП "Теплоенерго" дебіторську заборгованість перед КП "Дніпропетровські міської теплові мережі", про що 06.11.2017 складено Акт приймання-передачі №1.

Відтак, заборгованість відповідача включена до Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017 розміщеному у додатку №1 до Акту приймання-передачі №1 від 06.11.2017.

Повідомленням від 11.10.2017 за вих.№1697-сс відповідачу повідомлено про наявність рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 та запропоновано розглянути та підписати акт звіряння. Вказане повідомлення отримано відповідачем 20.10.2017.

Позивач стверджує, що з 06.11.2017 набув право вимоги за зобов'язаннями споживачів перед КП "Дніпропетровські міські теплові мережі", що виникли до моменту передачі на баланс КП "Теплоенерго" основних фондів, об'єктів і мереж теплопостачання.

Відповідачу в період з грудня 2014 року по квітень 2018 року надавалися послуги з теплопостачання об'єктів, однак належної оплати не надходило, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 15160,46грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню у загальному розмірі 563,96грн. за загальний період з 13.02.2018 по 15.11.2018;

- три відсотки річних у загальному розмірі 1025,55грн. за загальний період з 20.01.2015 по 08.01.2019;

- інфляційні втрати у загальному розмірі 4335,01грн. за загальний період з лютого 2015 року по вересень 2018 року.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/280/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019.

Ухвалою від 29.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 27.02.2019.

08.02.2019 від позивача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Вказане клопотання задоволено; документи долучено до матеріалів справи.

Щодо отримання сторонами ухвали від 29.01.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Позивач ухвалу від 29.01.2019 отримав 05.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 27.02.2019.

Відповідач ухвалу від 29.01.2019 отримав, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 05.03.2019 з відміткою пошти.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 01.04.2019.

01.04.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі - енергопостачальна організація, позивач) та АБРАМОВОЮ ОЛЕНОЮ ІВАНІВНОЮ (далі - споживач, відповідач) укладено договір №010544 від 15.10.2002 про постачання теплової енергії (далі - договір).

Предметом договору визначено, що за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Ціну договору визначено у пункті 6.1, а саме тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором установлюється Дніпропетровською міською радою народних депутатів. Зміна тарифів не є підставою для переукладання договору (пункт 12.2 договору).

Строк. Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.10.2005 (пункт 11.1 договору). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 11.4 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи рішення у даній справі господарський суд звернув увагу, що у вступній частині договору вказано зі сторони споживача АБРАМОВУ ОЛЕНУ ІВАНІВНУ, яка діє на підставі свідоцтва №040524 Ф-0010077 від 07.02.2002.

Вказаний договір власноручно підписано ФОП АБРАМОВОЮ ОЛЕНОЮ ІВАНІВНОЮ (свідоцтво №040524 Ф-0010077 від 07.02.2002).

В додатку №1 зазначено ФО АБРАМОВА ОЛЕНА ІВАНІВНА.

Схема тепломережі, що перебуває на балансі споживача власноручно підписана ФОП АБРАМОВОЮ ОЛЕНОЮ ІВАНІВНОЮ.

Додаток №5 Перелік необхідної інформації у графі найменування організації (повна назва) містить зазначення "Частный предприниматель Абрамова Е.И.". Поштова адреса 49130, місто Дніпропетровськ, проспект Миру, будинок 12 поверх І. Вид діяльності "побутові послуги".

Також, матеріали справи містять копію договору оренди (суборенди) нежитлового приміщення від 03.07.2002 укладеного між Абрамовим Андрієм Вікторовичем та Абрамовою Оленою Іванівною. Предметом даного є нежиле приміщення загальною площею 105,9м. за адресою проспект Миру 12 для використання побутові послуги.

Відтак, проаналізувавши матеріали судової справи господарський суд дійшов висновку, що відповідач, як сторона договору №010544 від 15.10.2002 про постачання теплової енергії виступала в якості фізичної особи-підприємця.

Таким чином, юрисдикція справи визначена правильно.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 05.10.2016 за вих.№2555/104 в якому просив на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.06.2016 №28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об'єктів і мереж теплопостачання", наказу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" від 05.09.2016 №320 "Про передачу об'єктів і мереж теплопостачання на баланс КП "Теплоенерго", акту приймання-передачі об'єктів і мереж теплопостачання, статей 512-514, 520-521, 631 Цивільного кодексу України розглянути, погодити та підписати додаткову угоду від 14.09.2016 та Акти звіряння взаємних розрахунків.

Вказане повідомлення отримано відповідачем 17.10.2016, однак залишено без відповіді та задоволення.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням від 11.10.2017 за вих.№1697сс в якому просив на підставі рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об'єктів і мереж теплопостачання", наказу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" від 26.07.2017 №226 "Про передачу об'єктів і мереж теплопостачання на баланс КП "Теплоенерго", наказу КП "Теплоенерго" від 31.07.2017 №394 "Стосується організації виконання рішення міської ради від 19.07.2017 №24/23", акту приймання-передачі основних фондів та інших активів, які передаються з балансу КП "Дніпровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго", статей 512-514, 520-521, 631 Цивільного кодексу України розглянути та підписати Акти звіряння взаємних розрахунків.

Вказане повідомлення отримано відповідачем 20.10.2017, однак залишено без відповіді та задоволення.

За Актом приймання-передачі №1 від 06.11.2017, який складено на виконання рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 №24/23 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об'єктів і мереж теплопостачання" КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" передало, а КП "Теплоенерго" прийняло дебіторську заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію, згідно з відомостями бухгалтерського обліку та доданими документами у сумі 221419065,67грн. відповідно до Додатку №1 до цього акту, який є його невід'ємноюю частиною.

Додатком №1 до Акту №1 від 06.11.2017 є Реєстр дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017.

Господарський суд констатує, що заборгованість відповідача включена до Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017 розміщеному у додатку №1 до Акту приймання-передачі №1 від 06.11.2017 у сумі 7962,71грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №912/1883/17):

"32. Суд зазначає, що загальний порядок укладення договорів врегульований положеннями, зокрема, статей 205, 207, 638-642 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України.

33. З аналізу зазначених норм убачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо. Зокрема, прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України є вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплата коштів тощо). Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій."

Відтак, проаналізувавши матеріали справи господарський суд встановив вчинення відповідачем конклюдентних дій, які свідчать про прийняття оферти позивача щодо укладення додаткової угоди від 14.09.2016, а саме часткова оплата отриманих послуг у 2017 році на суму 1253,66грн. та фактичне прийняття наданих позивачем послуг.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №904/6293/17):

"Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Разом з цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів"."

Господарський суд констатує, що між сторонами фактично склалися договірні відносини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору про надання послуг, є господарськими зобов'язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку виконавця за договором надати роботи (послуги) відповідає обов'язок замовника прийняти та оплатити надані послуги.

За приписами статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 7.1 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до пункту 7.3 договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати Енергопостачальній організації вартість теплової енергії.

Остаточний розрахунок, відповідно до пункту 7.4 договору, за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку Енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим.

Відповідачу в період з грудня 2014 року по квітень 2018 року надавалися послуги з теплопостачання, однак належної оплати не надходило, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем складає 15160,46грн.

Доказів оплати послуг в сумі 15160,46грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 15160,46грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 8.2.3 пункту 8.2 договору визначено, що споживач несе відповідальність в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію, а саме нараховується пеня у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки.

Позивач нарахував пеню за загальний період з 13.02.2018 по 15.11.2018 у загальному розмірі 563,96грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував три відсотки річних за загальний період з 20.01.2015 по 08.01.2019 у загальному розмірі 1025,55грн.;

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував інфляційні втрати за загальний період з лютого 2015 року по вересень 2018 року у загальному розмірі 4335,01грн.

Відповідач контррозрахунку не надав.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1921,00грн. покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32688148) до Фізичної особи-підприємця АБРАМОВОЇ ОЛЕНИ ІВАНІВНИ (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення 21084,98грн., з яких 15160,46грн. основної заборгованості; 563,96грн. пені; 1025,55грн. 3% річних; 4335,01грн. інфляційних втрат (договір №010544 від 15.10.2002 про постачання теплової енергії) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця АБРАМОВОЇ ОЛЕНИ ІВАНІВНИ (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ТЕПЛОЕНЕРГО" ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (49044, місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 37; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32688148) 15160,46грн. (п'ятнадцять тисяч сто шістдесят грн. 46 коп.) основної заборгованості; 563,96грн. (п'ятсот шістдесят три грн. 96 коп.) пені; 1025,55грн. (одна тисяча двадцять п'ять грн. 55 коп.) 3% річних; 4335,01грн. (чотири тисячі триста тридцять п'ять грн. 01 коп.) інфляційних втрат; 1921,00грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 01.04.2019.

Суддя І.В. Петренко