ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 927/676/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Москаленко Г.С.,

за участю представників:

від позивача - Вдовиченко Т.В., адвокат, ордер №20471 від 04.03.2019;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2018 у справі №927/676/18 (суддя Лавриненко Л.М., повний текст складено - 08.11.2018) за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про стягнення 53 468,79 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (після зміни найменування - Акціонерне товариство «Київенерго») звернулося до суду з позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради 53 468,79 грн.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов'язань по відшкодуванню витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період з 01.12.2015 по 31.07.2018.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2018 у справі №927/676/18 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 53 468,79 грн. боргу та 1 762,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконано, витрати за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям за період з 01.12.2015 по 31.07.2018 позивачу в розмірі 53 468,79 грн. не відшкодовано, а тому позовні вимоги за висновком суду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, а висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. За твердженнями апелянта, неможливість проведення відшкодування виникла у зв'язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення відшкодування пільг за послуги зв'язку у Законі України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не передбачені, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм. Тому, відповідач не мав можливості відшкодувати позивачу пільги за послуги зв'язку за грудень 2015 року та 2016 рік. Також, скаржник вказує на те, що Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради не є належним відповідачем в частині позовних вимог за 2017-2018 роки, оскільки, на його думку, питання відшкодування заборгованості з компенсації пільг на телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян на території Новозаводського району м. Чернігова, у 2017-2018 роках належить до компетенції Управління транспорту та зв'язку Чернігівської міської ради.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідач правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався, проте від представника останнього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі, а також з урахуванням того, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Так, у період з 01.12.2015 по 31.07.2018 позивачем надавалися послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, які проживають на території Новозаводської районної у місті Чернігові ради, на загальну суму 53 468,79 грн., згідно положень Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства», «Про прокуратуру», що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за грудень 2015 року, 2016 рік, 2017 рік та січень-липень 2018 року за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України 04.10.2007 №535.

Нараховані позивачем суми наданих пільг визначеним категоріям населення збігаються з наявними у справі розрахунками витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг по кожній пільговій категорії населення та по кожному з заявлених позивачем періодів надання відповідних пільг, з 01.12.2015 по 31.07.2018.

Позивачем також складено акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, станом на 01.01.2016, 01.02.2016. 01.03.2016, 01.04.2016, 01.05.2016, 01.06.2016, 01.07.2016, 01.08.2016, 01.09.2016, 01.10.2016, 01.11.2016, 01.12.2016, 01.01.2017, 01.02.2017, 01.03.2017, 01.04.2017, 01.05.2017, 01.06.2017, 01.07.2017, 01.08.2017, 01.09.2017, 01.10.2017, 01.11.2017, 01.12.2017, 01.01.2018, 01.02.2018, 01.03.2018, 01.04.2018, 01.05.2018, 01.06.2018, 01.07.2018. Вказані акти підписані відповідачем, але у графі заборгованість поставлено прочерк, крім акту на 01.01.2016, в якому зазначена заборгованість в сумі 1 772,12 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами №1205 від 06.06.2018, №1568 від 31.07.2018 та до Чернігівського міського голови з листами №2119 від 04.10.2017, №2329 від 03.11.2017, №2523 від 29.11.2017, №200 від 18.01.2018, №509 від 28.02.2018, №688 від 26.03.2018, №904 від 24.04.2018, щодо фінансування та відшкодування коштів, пов'язаних з наданням пільг на послуги зв'язку окремим категоріям громадян.

У відповідь на листи відповідач повідомив позивача про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян, так само і не встановлено, що Управління є головним розпорядником всіх коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому не має повноважень щодо відшкодування витрат за надання послуг зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян у 2017-2018. На 2018 рік видатки на надання пільг з місцевого бюджету не передбачені, а тому відшкодувати кошти в сумі 53 468,79 грн. Управління не має можливості (листи №10/7899 від 19.06.2018 та №10/10458 від 20.08.2018).

Позивач звернувся з позовом до суду, у зв'язку з тим, що вартість послуг зв'язку, наданих ним на пільгових умовах в період з 01.12.2015 по 31.07.2018, відповідачем не відшкодована, внаслідок чого виник борг у розмірі 53 468,79 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.ч. 3, 4 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір про надання телекомунікаційних послуг є публічним, оператор, провайдер телекомунікацій зобов'язаний здійснювати надання послуг зв'язку кожному, хто до нього звертається на законних підставах, не має права відмовити у наданні послуг за наявності у нього такої можливості або надавати перевагу одному споживачеві перед іншими щодо укладення публічного договору, крім випадків, передбачених законодавством. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Приписами ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема: пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 01.12.2015 №621, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» () включено до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за №4798, що підтверджується також Повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації №04-7367/101 від 02.12.2015. Тобто, публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є оператором телекомунікацій.

Відповідно до Ліцензії серія ДЛ №000135, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (рішення №622 від 01.12.2015), публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» надає послуги фіксованого місцевого телефонного зв'язку з ємністю мережі до 10000 номерів з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку на території м. Київ, Київської, Житомирської, Хмельницької, Чернігівської областей.

Категорії громадян, яким надано пільги з оплати послуг зв'язку, визначені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства», «Про прокуратуру».

Положеннями вказаних нормативно-правових актів, зокрема, встановлено право фізичних осіб, які мають визначений законами соціальний статус на отримання послуг зв'язку на пільгових умовах (з частковою оплатою їх вартості або безкоштовно), та обов'язок провайдера, оператора телекомунікацій надавати такі послуги з урахуванням встановлених чинним законодавством пільг.

Згідно приписів ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

З огляду на пп. «б» п. 4 ч. 1 ст. 89, ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України, в редакції, що діяла з 01.01.2017, видатки місцевих бюджетів на державні соціальні програми, передбачені у пп. «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, зокрема, щодо пільг окремим категоріям громадян, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 102 Бюджетного кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 затверджено «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 3 Порядку, в редакції, що діяла до 24.06.2017 передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.1 розділу І Положення про управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, затвердженого рішенням районної у місті ради 29.12.2015 (друга сесія сьомого скликання), управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради є виконавчим органом районної у місті ради.

За змістом п. 2 Положення, управління забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціально-трудових відносин, у тому числі оплати, охорони та умов праці, соціального обслуговування та соціального захисту населення, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних громадян, дітей сиріт, одиноких матерів, багатодітних, малозабезпечених сімей з дітьми, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших соціально незахищених громадян, які потребують допомоги і соціальної підтримки з боку держави.

Згідно із п. 1. розділу ІІ Положення, основним завданням управління є виконання функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету, здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

У відповідності до підпунктів 2.19, 2.20, 2.21, 2.46 п. 2 розділу ІІ Положення управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, що мають право на пільги; здійснює контроль за правильністю надання пільг підприємствами - надавачами послуг окремим категоріям громадян; веде розрахунки з підприємствами - надавачами комунальних послуг за надані пільги за рахунок коштів субвенцій з Державного та місцевого бюджетів; здійснює інші, передбачені законодавством, повноваження.

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території Новозаводської районної у м. Чернігові ради державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями - надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 №426, яка набрала чинності з 24.06.2017, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256.

З огляду на те, що даними змінами з п. 1 Порядку були виключені норми про те, що цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету, отже за таких обставин, до 24.06.2017 відшкодування витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям, наданих позивачем, повинно було проводитись відповідачем за рахунок субвенції з державного бюджету до місцевого бюджету Новозаводської районної у м. Чернігові ради.

Враховуючи викладене та оскільки відповідачем доказів сплати позивачу відшкодування витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям, наданих позивачем, в період з 01.12.2015 по 24.06.2017 не надано, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян, в період з 01.12.2015 по 24.06.2017.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 25.06.2017 по 31.07.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 3, 10, 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад: організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1 - пільга», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою « 5-пільга» та реєстр розрахунків згідно з формою « 7-пільга»; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга»; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою « 3-пільга»; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами « 4-пільга» та « 6-пільга».

За таких обставин, відповідач, як орган уповноважений державою здійснювати від її імені повноваження в спірних правовідносинах, зобов'язаний належно, у відповідності до вимог чинного законодавства виконати обов'язок з виплати позивачу відшкодування витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період з 25.06.2017 по 31.07.2018, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено обов'язку Управління відшкодувати заборгованість з компенсації пільг на телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян за грудень 2015 - липень 2018, а також посилання відповідача на ту обставину, що в частині позовних вимог про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян у 2017-2018 роках за рахунок коштів місцевого бюджету відповідач не є належним відповідачем у даній справі, оскільки на його думку, це питання належить до компетенції Управління транспорту та зв'язку Чернігівської міської ради є безпідставними, з огляду на те, що як вже було встановлено судом, саме до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території Новозаводської районної у м. Чернігові ради державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями - надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян.

Крім того, відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки не є підставами для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання, оскільки право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним пільговим категоріям споживачів підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України та відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування, видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки законодавство, що визначає фінансові зобов'язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Так само, є безпідставними посилання відповідача на відсутність субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту населення, оскільки відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність органу державної влади чи місцевого самоврядування та не є підставою для уникнення від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання з відшкодування витрат за надані позивачем послуги зв'язку на пільгових умовах окремим категоріям громадян за період з 01.12.2015 по 31.07.2018 в розмірі 53 468,79 грн. не виконав, доказів, які б звільняли його від обов'язку відшкодувати вказані витрати відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та стягнення з відповідача на користь позивача 53 468,79 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.11.2018 у справі №927/676/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 01.04.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко