ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.03.2019 Справа № 908/707/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Дроздова Світлана Сергіївна, розглянувши матеріали за позовом: Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97, )

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, )

до відповідача 2: Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (69057, м. Запоріжжя, вул. Антенна, 10, )

про зобов’язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про:

- визнання недійсною довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 2-0239-19 від 07.02.2019 р. складену представником Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за підсумками проведення позачергової повірки лічильника газу курс – 01G-650Б4 зав. № 9660, що належить Приватному акціонерному товариству «Бердянське підприємство теплових мереж»;

- скасування рішення комісії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про задоволення акту про порушення від 05.02.2019 р. № 958 оформленого протоколом засідання комісії по розгляду акту про порушення від 07.02.2019 р.;

- зобов’язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» негайно здійснити перерахунок об’єму спожитого Приватним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» природного газу за період з 01.02.2019 р. до 01.03.2019 р. за розрахунком Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 р., справу № 908/707/19 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Статтями 162 та 164 ГПК України встановлено вимоги щодо предмета спору, їх обґрунтування та комплектності документів, які повинні додаватися до неї.

Частиною 1 ст. 162 ГПК України встановлено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктами 4, 5, 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Приписами ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 20 ГК України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Нормами чинного законодавства України не передбачений захист права шляхом визнання недійсною довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 2-0239-19 від 07.02.2019 р. складену представником Державного підприємства «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за підсумками проведення позачергової повірки лічильника газу курс – 01G-650Б4 зав. № 9660, що належить Приватному акціонерному товариству «Бердянське підприємство теплових мереж».

Статтею 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об’єднано декілька вимог, пов’язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За приписами п. 3.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції” позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач в прохальній частині також просив суд зобов’язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» негайно здійснити перерахунок об’єму спожитого Приватним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» природного газу за період з 01.02.2019 р. до 01.03.2019 р. за розрахунком Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж».

Суд зазначає, що з 01.11.2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VІІІ (далі - Закон), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Статтею 4 Закону визначено, що Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції Регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими суб'єктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обов'язків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обов'язків суб'єктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обов’язкові для виконання суб’єктам ринку природного газу (крім споживачів) рішення, накладати штрафні санкції на суб’єктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обов'язки відповідно до цього Закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до статті 58 цього Закону;

У відповідності до підпункту 32 п. 1 ст. 1 Закону, Регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За приписами пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.

За приписами пп. 35 п.1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону оператор газорозподільної системи це - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Приписами ст. 1 Закону визначено, що: споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37 цієї статті); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп. 23 цієї статті); суб'єкт ринку природного газу – оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки ІМС, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп. 39 цієї статті).

З 01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно за вказаним, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед суб'єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи.

Оскільки Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» є лише Оператором газорозподільної системи, тому позовні вимоги позивача викладені не у відповідності до норм ГПК України.

Також вбачається, що позовні вимоги заявлені з підстав, які не пов’язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, та задоволення похідної вимоги не залежить від задоволення основної позовної вимоги.

Відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частинами 3 та 4 ст. 174 ГПК України передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності залишення без руху позовної заяви та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали, але не пізніше 09.04.2019 року, шляхом: - змін позовних вимог у відповідності до встановленого законом способу захисту права, роз’єднання позовних вимог, у відповідності до вимог законодавства, докази в підтвердження чого надати до суду у вказаний вище строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати строк Приватному акціонерному товариству «Бердянське підприємство теплових мереж» для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали, але не пізніше 09.04.2019р .

Суд роз'яснює позивачу, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу на підставі п.4 ст. 174 ГПК України.

Ухвали набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала підписана 28.03.2019 р.

Повний текст ухвали буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова