ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 Справа № 917/1470/18

за позовною заявою Першого заступника прокурора Полтавської області, вул.1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36020 в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, вул. Грушевського, 12,2, м. Київ, 01008

до 1. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033;

2. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство аграрної політики та продовольства України, вул. Хрещатик, 24, м. Київ, 01001

про визнання недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, визнання права власності

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

від прокуратури: Вороненко А.М.

представник позивача: Пуленко М.І.

представник відповідача 1: Перевозник П.М.

представник відповідача 2: не з'явився

представник третьої особи: не з'явився.

Перший заступник прокурора Полтавської області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація "Україна"; Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про визнання недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог заступник прокурора Полтавської області посилається на незаконне вибуття з державної власності державного майна.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.12.2018 р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначити підготовче засідання у справі на 20.12.2018 р.; залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство аграрної політики та продовольства України; викликати учасників справи у підготовче засідання; запропонувати відповідачу: протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк до 5 днів з моменту отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу: подати суду відповідь на відзив в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов; третій особі: протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду пояснення щодо позову.

20.12.2018 р. від Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення (вх. №11914).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.12.2018 р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 17.01.19, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

26.01.2019 р. від відповідачів надійшли відзиви на позов (вх. № 12025 та вх. № 12006).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 р. суд постановив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 13.02.19, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

18.01.19р. від Першого заступника прокурора Полтавської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповіді на відзив та відповідь на відзив (вх. № 506 від 18.01.19).

22.01.19р. від Першого заступника прокурора Полтавської області надійшла відповідь на відзив (вх. № 612 від 22.01.19).

Присутні в засіданні 13.02.2019р. представники сторін повідомили суд про те, що заяв і клопотань не має, ними вчинені всі дії, передбачені у підготовчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.02.2019 р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі №917/1470/18, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 28.02.2019р., викликати учасників справи в судове засідання.

В судовому засіданні 28.02.2019р. учасники справи виступили із вступним словом.

В судовому засіданні 28.02.2019р. оголошено перерву до 21.03.2019 р., про що суд ухвалою від 28.02.19 повідомив учасників справи, представники яких не з'явилися в судове засідання.

В засіданні суду 21.03.19 судом було з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 21.03.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 «Про заходи з утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» утворено Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», статутний капітал якого формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідуються (у тому числі Кременчуцького комбінату хлібопродуктів), з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства.

На виконання вказаної постанови Державному підприємству «Державна продовольчо - зернова корпорація України» передано згідно акту приймання - передачі від 30.03.2011 № 42 цілісний майновий комплекс ДП ДАК «Хліб України» «Кременчуцький комбінат хлібопродуктів».

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, відповідно до яких Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у Державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», визначивши, що повноваження з управління корпоративними правами здійснює зазначене Міністерство. Водночас, Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій Державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

Абзацом 2 частини 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України також передбачено, що товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Пунктом 3 постанови доручено Міністерству аграрної політики та продовольства здійснити в установленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 реорганізовано Державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України» та установлено, що товариство є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011 № 634 «Про деякі питання діяльності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» створено публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та затверджено Статут товариства, пунктами 1.4, 1.6 якого визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України, повноваження з управління корпоративними правами здійснює Міністерство, а товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Актом приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 18.11.2011 державним підприємством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передано, а публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийнято нерухоме майно Кременчуцького комбінату хлібопродуктів.

22.08.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком Вадимом Вікторовичем прийнято рішення (з відкриттям розділу) про проведення державної реєстрації прав приватної власності на цілісний майновий комплекс загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, буд. 21, за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (індексний номер рішення 31044877).

За результатами прийнятого рішення відповідачем-2 зареєстрований об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс, комплекс будівель та споруд за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця 1905 року, будинок 21 (реєстраційний номер 104) та 22.08.2016 внесений запис № 16024765 про право приватної власності на вказане майно за відповідачем-1.

Складовими частинами зареєстрованого об'єкта нерухомого майна є: побутовий корпус, загальною площею 258,8 кв. м., А, а, аг; склад готової продукції, загальною площею 1328,4 кв. м., 2, В; млин 3-х гатунковий, загальною площею 993,3 кв. м., Г; склад готової продукції, загальною площею 541,2 кв. м., 1, Д; склад тари для вибоя, загальною площею 816,7 кв. м., Д1, Д1Н; склад безтарного зберігання борошна (з ліфтом), Е; загальною площею 200 кв. м., склад висівок 2 секція, загальною площею 382,5 кв. м., Ж; склад висівок 1 секція, загальною площею 372,9 кв. м., З, З1;електроцех (душева, роздягальня ), №1 3-9; №2 1-5 , загальною площею 228,8 кв. м., К, К1; насосна, загальною площею 55,5 кв. м., Л; прохідна будка, загальною площею 8 кв. м., Н; будівля складу ПММ (погріб), загальною площею 44,8 кв. м., О. О1; депо тепловозне, загальною площею 94,2 кв. м., П1; гараж для автомашин, загальною площею 176,5 кв. м., Р; вбиральня, загальною площею 30,1 кв. м., С; майстерня бляхарів (пожежне депо), загальною площею 247,1 кв. м., Т; лабораторія, загальною площею 68,8 кв. м., 1-1,2,3,4,5,6,7,8,9, У, У1, У3; бойлерна, загальною площею 77 кв. м., Ц; трансформаторна підстанція ТП49А, загальною площею 70,7 кв. м., Ю; прохідна (караульна), загальною площею 96,4 кв. м., Х, х; склад мін. сировини, "Н", загальною площею 358, кв. м., "ДАБЛ-Ю"; склад висівок силосного типу,загальною площею 890,6 кв. м., Ш, ш, ш1, Шн, Шн1; вишка норійна, загальною площею 89,2 кв. м., "ес"; склад готової продукції, 3, загальною площею 1248,2 кв. м., В1; матеріальний склад, загальною площею 732 кв. м., "ЗЕД"; цех розфасування борошна, загальною площею 146,1 кв. м., "ВІ"; склад безтарного зберігання борошна, загальною площею 173,8 кв. м., "АР"; візувальна, загальною площею 17,7 кв. м., "ЕФ"; корнеплодосховище, загальною площею 31,5 кв. м., "КЬЮ"; зерносушка ДСП-32, загальною площею 50,7 кв. м., "КЬЮ"; пожежне депо, загальною площею 67 кв. м., "ЕМ"; градирня, загальною площею 18,1 кв. м., Ь; вбиральня, загальною площею 27 кв. м., "ЕЙЧ"; вагова будка, загальною площею 168,7 кв. м., "ТІ"; елеватор зерна, загальною площею 1072,1 кв. м., Щ; приміщення по перемотці електродвигунів, загальною площею 91,3 кв. м., 1-1,2,3, К1; ел.майстерня, загальною площею 124,9 кв. м., Р1; механічна майстерня (з навісом), загальною площею 68,8 кв. м., 2-1,2,3; 3-1,2, У, У1, У2; прибудова до РМЦ (прибудова), загальною площею 31,5 кв. м., 2-4, У2; будівля крамниці, загальною площею 201,6 кв. м., Ц1; склад готової продукції, 4, загальною площею 771,9 кв. м., В2; приймальний пристрій залізничного транспорту, загальною площею 279,5 кв. м., П; контора, загальною площею 543 кв. м., Ф; зерносклад, загальною площею 958,4 кв. м., Є; склад сировини, 1, загальною площею 875,6 кв. м., Є1; склад сировини, 2, загальною площею 647,8 кв.м., Є2; млин житнього помолу, 1;1-13,16-59,2-1,3-1, загальною площею 1107,1 кв. м., Я, Я1; вибій відділення, загальною площею 39,4 кв. м., Я1; навіс "Премікс", загальною площею 649,8 кв. м., Ч; автопіднімач ГУАР-30, загальною площею 817,9 кв. м., "ДІ"; дільниця зарядки акумуляторів, загальною площею 86,5 кв. м., "ЕФ"; водоймища місткістю 150, 300, 500, 75, М, М1, М2, М3, М4; підвищувальна насосна, загальною площею 44,2 кв. м., И; оздоровчий комплекс, загальною площею 748 кв. м., ч; склад цементу, загальною площею 568,2 кв. м., ч1; склад для зберігання обладнання, загальною площею 586 кв. м., ч2; котельня, загальною площею 148,5 кв. м., Б; зерносклад, Є, є, є1.

Підставою для реєстрації права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості стали наступні документи: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.05.2006 серія ЯЯЯ № 430848, видане Кременчуцькою міською радою Полтавської області; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2008 № 19140732; акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 30.03.2011 № 42, акт приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків від 18.11.2011, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325; наказ Міністерства аграрної політики та промисловості України від 17.11.2011 № 634; Технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна від 23.01.2015, інвентаризаційна справа № 2850.

Прокурор вказує, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком Вадимом Вікторовичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016 прийнято з перевищенням повноважень, за відсутності рішення власника про зміну правового статусу майна та суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки документи, що слугували підставою для проведення державної реєстрації права власності, регулюють порядок реорганізації державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», його структурування тощо та взагалі не регламентують порядок зміни режиму власності з державної у приватну.

Як вказує прокурор, право власності Держави на вказаний вище цілісний майновий комплекс відповідачами не визнається, їх дії суперечать законодавству, порушують права та інтереси держави, що й зумовило пред"явлення прокуратурою позову до суду з вимогами про визнання недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, визнання права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України.

Передумовою для застосування положень ст. 392 Цивільного кодексу України у даному випадку є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Прокурор зазначає, що власником спірного нерухомого майна є держава в особі Кабінету Міністрів України, у зв'язку із чим спірне майно підлягає поверненню у власність держави в особі Кабінету Міністрів України.

Відповідно статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Разом з тим, вказує прокурор, Кабінетом Міністрів України не вжито заходів щодо усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності цілісного майнового комплексу Кременчуцького комбінату хлібопродуктів, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21.

Вказане свідчить про невиконання уповноваженим органом своїх обов'язків з належного управління, ефективного використання та збереження державного майна.

Прокурор стверджує, що пред'являючи позов у вказаній справі, виходить саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення (зокрема щодо того, що за відсутності волевиявлення держави неправомірно передано цілісний майновий комплекс Кременчуцького комбінату хлібопродуктів у приватну власність товариства), існування яких виправдовує застосування механізму захисту інтересів держави у сфері державної власності.

Крім того, зазначає прокурор, що звернення до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - повернення у власність держави цілісного майнового комплексу, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Відповідач ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація України проти позовних вимог заперечує, посилаючись на наступні обставини:

- вказані прокурором у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності Позивача-1 на кожен зареєстрований за ПАТ «ДПЗКУ» об'єкт нерухомого майна та відсутність у ПАТ «ДПЗКУ» правових підстав для володіння майном;

- прокурором не надано належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують наявність права власності у Позивача на спірне індивідуально визначене майно;

- прокурором додано до позовної заяви копію Свідоцтва від 31.05.2016 про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого власником майна зазначено Державу в особі Верховної Ради України, та не надано жодного належного і допустимого доказу, що індивідуально визначене майно, яке зареєстровано за ПАТ «ДПЗКУ» до моменту реєстрації належало державі в особі Кабінету Міністрів України;

- ПАТ «ДПЗКУ» правомірно володіє спірним майном, що підтверджується спірне мйно передане йому до статутного капіталу, а в установчому документі Товариства, на підставі якого діє ПАТ «ДПЗКУ», і який затверджувався Міністерством аграрної політики та продовольства України, чітко визначено, що майно передане до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ» є власністю Товариства;

- до статутного капіталу ПАТ «ДПЗКУ» було передано саме спірне нерухоме майно, а не майнові права на нього;

- відсутність правових підстав у органів прокуратури для здійснення представництва Позивачів у відповідності до ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

З перелічених вище підстав, відповідач 1 робить висновок, що здійснюючи заходи з реєстрації права власності на нерухоме майно, передане до його статутного капіталу, зокрема, і на цілісний майновий комплекс філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кременчуцький КХП», жодним чином не порушило інтересів Держави, а лише реалізувало своє право на отримання правовстановлювальних документів на це майно - майно, в обмін на яке Держава стала акціонером ПАТ «ДПЗКУ» та набула весь обсяг прав з управління юридичною особою.

Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазурчук Вадим Вікторович проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що використовуючи своє право власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надала йому, як державному реєстратору, всі документи для проведення державної реєстрації, що були передбачені Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127.

За даних обставин, відповідач 2 робить висновок, що порушень у прийнятті рішення про державну реєстрацію та запису про право власності ним не порушено.

Прокурор у своїй відповіді на відзиви, зазначає про помилковість доводів відповідачів з відповідним обгрунтуванням.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч.3 ст.326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України Про Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 Закону України Про Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України у сфері економіки та фінансів … здійснює відповідно до закону управління об"єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об"єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб"єктам господарювання; подає Верховній Раді України пропозиції стосовно визначення переліку об"єктів права державної власності, що не підлягають приватизації; приймає рішення про залучення радників для підготовки до приватизації та продажу об"єктів;...

Відповідно до ст.5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 № 1000 «Про утворення Державної акціонерної компанії «Хліб України» утворено ДАК «Хліб України» у формі відкритого акціонерного товариства.

Згідно з п. 8 Статуту ДАК «Хліб України», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1375 від 12.11.1996, майно компанії є власністю держави і закріплюється за компанією на праві повного господарського відання.

Кабінетом Міністрів України 11.08.2010 прийнято постанову № 764 «Про заходи з утворення Державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», відповідно до якої статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідуються (у тому числі Кременчуцького комбінату хлібопродуктів), з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства.

Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 30.03.2011 № 42 комісія з ліквідації дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Кременчуцький комбінат хлібопродуктів» передала, а державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийняло спірний цілісний майновий комплекс.

Згідно з ст. 73 ГК України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Державне унітарне комерційне підприємство може бути перетворене у державне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого належать державі, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. ч. 2, 7 ст. 74 ГК України).

До державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності. Держава через уповноважені органи державної влади здійснює права власника також щодо об'єктів права власності Українського народу, зазначених у ч.1 ст. 148 цього Кодексу. Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб'єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом (ч. ч. 1, 5 ст. 141 ГК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, відповідно до якої КМУ погодився з пропозицією Мінагрополітики щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України». Також Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

В абзаці 2 частини 2 названої постанови КМУ визначено, що товариство не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

На виконання вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України Мінагрополітики України 07.07.2011 прийняло наказ № 325, яким реорганізовано державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

За таких обставин, оскільки публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» створено внаслідок перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків останнього, в тому числі прав та обов'язків стосовно державного майна, переданого від ліквідованого державного підприємства до статутного капіталу новоствореного товариства.

Таким чином, державне майно, передане до статутного капіталу ДАК «Хліб України», а в подальшому - до статутного капіталу державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та після реорганізації останнього - до його правонаступника публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», закріплено за вказаними суб'єктами господарювання на праві господарського відання.

Згідно зі ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

В силу ст. 136 ГК України розпорядження майном, переданим засновником до статутного фонду відповідача-2, можливе лише за згодою власника - держави.

Частиною 2 статті 145 ГК України передбачено, що зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» зміна державної форми власності може відбуватися виключно шляхом приватизації.

Акціонерне товариство, яке створюється на базі майна державного підприємства шляхом його корпоратизації, може набути право власності на майно, передане до його статутного фонду, за умови реалізації процедури приватизації.

Судом встановлено, що на підставі Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Кременчуцький комбінат хлібопродуктів не підлягає приватизації (додаток 1 Закону) і відсутній у переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані (додаток 2 Закону).

Отже, спірне майно не виключене з переліку майна, що не підлягає приватизації, заборона на внесення спірного майна до статутного (складеного) капіталу товариства прямо випливає із закону, а тому спірне майно надавалося відповідачу-1 для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.

Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну правового режиму спірного цілісного майнового комплексу, у зв'язку з чим зміна форми власності з державної на приватну не відбулась.

Доводи відповідача стосовно того, що зміна форми власності цілісного майнового комплексу з державної у приватну власність відбулася в рамках процедури реорганізації шляхом перетворення ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є помилковими та необґрунтованими, оскільки пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011р. №593 передбачено, що державне ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, в тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо. Таким чином, думка відповідача щодо переходу з державної у приватну власність спірного цілісного майнового комплексу, у звязку із перетворенням ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та втрата державою права власності на передане до статутного капіталу ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» майна, яке, на думку відповідача, держава обміняла на 100% акцій Товариства є помилковою та необґрунтованою.

За умови не виключення цілісного майнового комплексу із переліку майна, яке не підлягає приватизації, заборона на внесення спірного майна до статутного (складеного) капіталу товариства прямо виплаває із закону, що свідчить про надання спірного нерухомого майна ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» для здійснення статутної діяльності, а не у власність, тому зміна форми власності на спірне майно з державної на приватну була здійснення за відсутності законних на те підстав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України () права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс, комплекс будівель і споруд, який розташований за адресою: вулиця 1905 року, 21, місто Кременчук, Полтавської області, загальною площею 20572,3 кв. м., а саме: побутовий корпус, загальною площею 258,8 кв. м., А, а, аг; склад готової продукції, загальною площею 1328,4 кв. м., 2, В; млин 3-х гатунковий, загальною площею 993,3 кв. м., Г; склад готової продукції, загальною площею 541,2 кв. м., 1, Д; склад тари для вибоя, загальною площею 816,7 кв. м., Д1, Д1Н; склад безтарного зберігання борошна (з ліфтом), Е; загальною площею 200 кв. м., склад висівок 2 секція, загальною площею 382,5 кв. м., Ж; склад висівок 1 секція, загальною площею 372,9 кв. м., З, З1;електроцех (душева, роздягальня ), №1 3-9; №2 1-5 , загальною площею 228,8 кв. м., К, К1; насосна, загальною площею 55,5 кв. м., Л; прохідна будка, загальною площею 8 кв. м., Н; будівля складу ПММ (погріб), загальною площею 44,8 кв. м., О. О1; депо тепловозне, загальною площею 94,2 кв. м., П1; гараж для автомашин, загальною площею 176,5 кв. м., Р; вбиральня, загальною площею 30,1 кв. м., С; майстерня бляхарів (пожежне депо), загальною площею 247,1 кв. м., Т; лабораторія, загальною площею 68,8 кв. м., 1-1,2,3,4,5,6,7,8,9, У, У1, У3; бойлерна, загальною площею 77 кв. м., Ц; трансформаторна підстанція ТП49А, загальною площею 70,7 кв. м., Ю; прохідна (караульна), загальною площею 96,4 кв. м., Х, х; склад мін. сировини, "Н", загальною площею 358, кв. м., "ДАБЛ-Ю"; склад висівок силосного типу,загальною площею 890,6 кв. м., Ш, ш, ш1, Шн, Шн1; вишка норійна, загальною площею 89,2 кв. м., "ес"; склад готової продукції, 3, загальною площею 1248,2 кв. м., В1; матеріальний склад, загальною площею 732 кв. м., "ЗЕД"; цех розфасування борошна, загальною площею 146,1 кв. м., "ВІ"; склад безтарного зберігання борошна, загальною площею 173,8 кв. м., "АР"; візувальна, загальною площею 17,7 кв. м., "ЕФ"; корнеплодосховище, загальною площею 31,5 кв. м., "КЬЮ"; зерносушка ДСП-32, загальною площею 50,7 кв. м., "КЬЮ"; пожежне депо, загальною площею 67 кв. м., "ЕМ"; градирня, загальною площею 18,1 кв. м., Ь; вбиральня, загальною площею 27 кв. м., "ЕЙЧ"; вагова будка, загальною площею 168,7 кв. м., "ТІ"; елеватор зерна, загальною площею 1072,1 кв. м., Щ; приміщення по перемотці електродвигунів, загальною площею 91,3 кв. м., 1-1,2,3, К1; ел.майстерня, загальною площею 124,9 кв. м., Р1; механічна майстерня (з навісом), загальною площею 68,8 кв. м., 2-1,2,3; 3-1,2, У, У1, У2; прибудова до РМЦ (прибудова), загальною площею 31,5 кв. м., 2-4, У2; будівля крамниці, загальною площею 201,6 кв. м., Ц1; склад готової продукції, 4, загальною площею 771,9 кв. м., В2; приймальний пристрій залізничного транспорту, загальною площею 279,5 кв. м., П; контора, загальною площею 543 кв. м., Ф; зерносклад, загальною площею 958,4 кв. м., Є; склад сировини, 1, загальною площею 875,6 кв. м., Є1; склад сировини, 2, загальною площею 647,8 кв.м., Є2; млин житнього помолу, 1;1-13,16-59,2-1,3-1, загальною площею 1107,1 кв. м., Я, Я1; вибій відділення, загальною площею 39,4 кв. м., Я1; навіс "Премікс", загальною площею 649,8 кв. м., Ч; автопіднімач ГУАР-30, загальною площею 817,9 кв. м., "ДІ"; дільниця зарядки акумуляторів, загальною площею 86,5 кв. м., "ЕФ"; водоймища місткістю 150, 300, 500, 75, М, М1, М2, М3, М4; підвищувальна насосна, загальною площею 44,2 кв. м., И; оздоровчий комплекс, загальною площею 748 кв. м., ч; склад цементу, загальною площею 568,2 кв. м., ч1; склад для зберігання обладнання, загальною площею 586 кв. м., ч2; котельня, загальною площею 148,5 кв. м., Б; зерносклад, Є, є, є1 є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що доводи відповідача-1 щодо різниці у площах окремих будівель, зазначених у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 430848 від 31.05.2006, не спростовують доводів прокурора та не можуть бути підставою для відмови у позові з огляду на наступне.

Посилаючись у відзиві на те, що кожен об'єкт індивідуально визначеного нерухомого майна, який зареєстрований за ПАТ «ДПЗКУ» відрізняється по площі від того майна, яке йому передавалося та в момент передачі було зареєстровано за Державою в особі Верховної Ради України, відповідач 1 не повідомляє про наявність іншого майна, переданого йому, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, буд. 21.

Актом прийому - передачі від 30.03.2011 № 42 цілісний майновий комплекс ДП ДАК «Хліб України» «Кременчуцький комбінат хлібопродуктів» переданий до ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України», а у подальшому актом прийому-передачі від 18.11.2011 - до ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Вказані документи стали підставою для прийняття відповідачем-2 22.08.2016 рішення (з відкриттям розділу) про проведення державної реєстрації прав приватної власності на цілісний майновий комплекс що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, буд. 21, та запису № 160247675 про право приватної власності на вказане майно за відповідачем-1 (індексний номер рішення 31044877).

Таким чином, доводи відповідача-1 щодо різниці у площах окремих будівель, зазначених у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 430848 від 31.05.2006, не спростовують доводів прокурора.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, а також визнання незаконним і скасування запису № 16024765 про право приватної власності публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, реєстраційний номер 104, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, слід зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 2 та 4 ст. 182 Цивільного кодексу України державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов"язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

На підставі ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи, що судом встановлено, що власником нерухомого майна - цілісного майнового комплексу, комплексу будівель і споруд, який розташований за адресою: вулиця 1905 року, 21, місто Кременчук, Полтавської області, загальною площею 20572,3 кв. м. є держава в особі Кабінету Міністрів України реєстрація права приватної власності на вказаний цілісний майновий комплекс за відповідачем ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» є незаконною та такою, що вчинена з порушенням вимог чинного законодавства.

Приймаючи до уваги, що судом визнано право власності за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс, комплекс будівель і споруд, який розташований за адресою: вулиця 1905 року, 21, місто Кременчук, Полтавської області, загальною площею 20572,3 кв. м. рішення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Враховуючи, що вимога про визнання незаконним та скасування запису № 16024765 про право приватної власності публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, реєстраційний номер 104, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21 є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, вказаний запис підлягає визнанню незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, а також визнання незаконним і скасування запису № 16024765 про право приватної власності публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, реєстраційний номер 104, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо посилання відповідача 1 на відсутність правових підстав у органів прокуратури для здійснення представництва інтересів держави суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Необхідно мати на увазі, що «інтереси держави» можуть відрізнятися від інтересів інших учасників суспільних відносин. Це означає, що інтереси державного органу, органу місцевого самоврядування можуть не збігатися з інтересами держави. Неподання таких органів позовів до суду за захистом інтересів держави не позбавляє прокуратуру права подати від їх імені позов в інтересах держави.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За положеннями ч. ч. 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Як зазначено у позові першого заступника прокурора Полтавської області, Кабінет Міністрів України відповідно ст. 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Матеріалами даної справи підтверджено, що позивач, який наділений відповідними повноваженнями для звернення до суду, таких заходів не вживав.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної 20.09.2018 в постанові у справі № 924/1237/17, на яку посилається відповідач-1 у відзиві, прокурор набуває право на представництво, зокрема, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Як зазначено, Кабінетом Міністрів України на даний час не вжито заходів до усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності майнового комплексу за адресою: вул. 1905 року 21, м. Кременчук, Полтавської області.

Зазначене свідчить про невиконання уповноваженим органом своїх обов'язків з управління відповідача-1, що стало підставою для здійснення захисту прокуратурою області в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України.

Незаконне оформлення права приватної власності на цілісний майновий комплекс Кременчуцького комбінату хлібопродуктів за відповідачем-1 порушує інтереси держави у сфері реалізації прав власника об'єкта державної власності, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ним, що є підставою для захисту інтересів держави органом прокуратури шляхом пред'явлення цього позову.

Відтак, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Окрім того, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) Європейський Суд з прав людини, зокрема, зазначає: «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній із сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Незаконне оформлення права приватної власності на об'єкти нерухомого майна Кременчуцького комбінату хлібопродуктів за ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» порушує інтереси держави у сфері реалізації прав власника об'єктів державної власності, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними. Зазначений об'єкт має стратегічне значення для аграрного сектору, розвитку сільських територій, належної діяльності сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств. При цьому власником майна Кременчуцького комбінату хлібопродуктів є Держава в особі Кабінету Міністрів України.

Відтак, доводи відповідача-1 щодо відсутності законних підстав для представництва прокуратурою інтересів держави не відповідає вимогам закону та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов"язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов"язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов"язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України»).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позов у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому суд вважає, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача 1 щодо подання відповідачу 2 документів для оформлення та реєстрації за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» права приватної власності на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21, тому судові витрати, суд у порядку частини 9 статті 129 ГПК України, покладає на відповідача 1.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазурчука Вадима Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31044877 від 22.08.2016, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності за публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21.

3. Визнати незаконним і скасувати запис № 16024765 про право приватної власності публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на цілісний майновий комплекс, реєстраційний номер 104, загальною площею 20572,3 кв. м., що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 1905 року, 21.

4. Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України () право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс, комплекс будівель і споруд, який розташований за адресою: вулиця 1905 року, 21, місто Кременчук, Полтавської області, загальною площею 20572,3 кв. м., а саме: побутовий корпус, загальною площею 258.8 кв. м., А, а, аг; склад готової продукції, загальною площею 1328,4 кв. м., 2, В; млин 3-х гатунковий, загальною площею 993,3 кв. м., Г; склад готової продукції, загальною площею 541,2 кв. м., 1, Д; склад тари для вибоя, загальною площею 816,7 кв. м., Д1, Д1Н; склад безтарного зберігання борошна (з ліфтом), Е; загальною площею 200 кв. м., склад висівок 2 секція, загальною площею 382,5 кв. м., Ж; склад висівок 1 секція, загальною площею 372,9 кв. м., 3, 31; електроцех (душева, роздягальня ), №1 3-9; №2 1-5 , загальною площею 228.8 кв. м., К, К1; насосна, загальною площею 55,5 кв. м., Л; прохідна будка, загальною площею 8 кв. м., Н; будівля складу ПММ (погріб), загальною площею 44,8 кв. м., О. О1; депо тепловозне, загальною площею 94,2 кв. м., ПІ; гараж для автомашин, загальною площею 176,5 кв. м., Р; вбиральня, загальною площею 30,1 кв. м., С; майстерня бляхарів (пожежне депо), загальною площею 247.1 кв. м., Т; лабораторія, загальною площею 68,8 кв. м., 1-1,2,3,4,5,6,7,8,9, У, У1, УЗ; бойлерна, загальною площею 77 кв. м., Ц; трансформаторна підстанція ТП49А, загальною площею 70,7 кв. м., Ю; прохідна (караульна), загальною площею 96,4 кв. м., X, х; склад мін. сировини, "Н", загальною площею 358, кв. м., "ДАБЛ-Ю"; склад висівок силосного типу,загальною площею 890,6 кв. м., Ш, ш, ш1, Шн, Шн1; вишка норійна, загальною площею 89,2 кв. м., "ес"; склад готової продукції, 3, загальною площею 1248,2 кв. м., В1; матеріальний склад, загальною площею 732 кв. м., "ЗЕД"; цех розфасування борошна, загальною площею 146,1 кв. м., "ВІ"; склад безтарного зберігання борошна, загальною площею 173,8 кв. м., "АР"; візувальна, загальною площею 17,7 кв. м., "ЕФ"; корнеплодосховище, загальною площею 31,5 кв. м., "КЬЮ"; зерносушка ДСП-32, загальною площею 50,7 кв. м., "КЬЮ"; пожежне депо, загальною площею 67 кв. м., "ЕМ"; градирня, загальною площею 18,1 кв. м., Ь; вбиральня, загальною площею 27 кв. м., "ЕИЧ"; вагова будка, загальною площею 168,7 кв. м., "ТІ"; елеватор зерна, загальною площею 1072,1 кв. м., Щ; приміщення по перемотці електродвигунів, загальною площею 91,3 кв. м., 1-1,2,3, К1; ел.майстерня, загальною площею 124,9 кв. м., Р1; механічна майстерня (з навісом), загальною площею 68,8 кв. м., 2-1,2,3; 3-1,2, У, У1, У2; прибудова до РМЦ (прибудова), загальною площею 31,5 кв. м., 2-4, У2; будівля крамниці, загальною площею 201,6 кв. м., ЦІ; склад готової продукції, 4, загальною площею 771,9 кв. м., В2; приймальний пристрій залізничного транспорту, загальною площею 279,5 кв. м., П; контора, загальною площею 543 кв. м., Ф; зерносклад, загальною площею 958,4 кв. м., Є; склад сировини, 1, загальною площею 875,6 кв. м., Є1; склад сировини, 2, загальною площею 647,8 кв.м., Є2; млин житнього помолу, 1; 1-13,16-59,2-1,3-1, загальною площею 1107.1 кв. м., Я, Я1; вибій відділення, загальною площею 39,4 кв. м., Я1; навіс "Премікс", загальною площею 649,8 кв. м., Ч; автопіднімач ГУАР-30, загальною площею 817,9 кв. м., "ДІ"; дільниця зарядки акумуляторів, загальною площею 86,5 кв. м., "ЕФ"; водоймища місткістю 150, 300, 500, 75, М, МІ, М2, МЗ, М4; підвищувальна насосна, загальною площею 44,2 кв. м., И; оздоровчий комплекс, загальною площею 748 кв. м., ч; склад цементу, загальною площею 568,2 кв. м., ч1; склад для зберігання обладнання, загальною площею 586 кв. м., ч2; котельня, загальною площею 148,5 кв. м., Б; зерносклад, Є, є, є1.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033, код 37243279) на користь прокуратури Полтавської області (вул.1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, 36020, ) 48829,10 грн. витрат по сплаті судового збору (УДКСУ у м. Полтава /Полтавської області/, , банк отримувача ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.03.2019.

Суддя Киричук О.А.