ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/91/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Бабенецька А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро",

вул. Промислова, буд.20, м. Обухів, Київська область, 08702

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. М. Грушевського

с. Чесники, Рогатинський район, Івано-Франківська область,77042

про стягнення заборгованості в сумі 412 557,95 грн, з яких: 300 709,02 грн - основного боргу; 603,07 грн - відсотків за користування товарним кредитом; 22 244,23 грн - пені; 22 244,23 грн - 36% річних; 6 615,60 грн - індексу інфляції та 60 141,80 грн - штрафу

за участю:

від позивача: адвокат, ОСОБА_1, довіреність б/н від 06.09.2018 року; посвідчення №6846/10 від 05.09.2018

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, (довіреність б/н від 01.10.2018; посвідчення адвоката №3422/10 від 20.09.2007 )

від відповідача: представник не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" подало позов до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. М. Грушевського про стягнення заборгованості в сумі 412 557,95 грн, з яких: 300 709,02 грн - основного боргу; 603,07 грн - відсотків за користування товарним кредитом; 22 244,23 грн - пені; 22 244,23 грн - 36% річних; 6 615,60 грн - індексу інфляції та 60 141,80 грн - штрафу.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено розгляд справи по суті на 26.02.2019 року. В судовому засіданні 26.02.2019 року відкладено розгляд справи на 22.03.2019 року.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від відповідача поступило клопотання (вх.№4928/19), відповідно до якого просить суд відкласти підготовче засідання.

Таке клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито провадження у даній справі за правами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вимоги ст. 248 ГПК України та те, що строк розгляду справи спливає 28.03.2019 року - в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 165 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позивач посилається на те, що відповідно до п.2.4. договору поставки №197/18-ЛВ від 23 серпня 2018 року відповідач зобов'язувався здійснити оплату за поставлений товар в строки, вказані в додатках до договору, проте в порушення умов договору не оплатив вартість товару. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем згідно накладних за поставлений товар складає 300 709, 02 грн.

В силу п.2.6, 2.7 та 2.11 договору позивачем нараховані відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 1 192, 58 грн, які відповідач сплатив частково в розмірі 589, 51 грн. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем по відсотках за користування товарним кредитом складає 603, 07 грн.

Відповідно до п.п. 7.2 (А) - 7.2 (В) договору та ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити пеню, штраф, 36 відсотків річних та індекс інфляції, що всього складає 412 557, 95 грн. Також позивач просить суд відшкодувати витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 802, 50 грн, про що позивач вказав в заяві (вх.№3248/19).

Таким чином, з посиланням на ст.193 Господарського кодексу України, ст. 526, 625, 692, 694, 712 Цивільного кодексу України позивач просить задоволити позовні вимоги.

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між ТОВ "Спектр-Агро" (постачальник по договору/позивач по справі) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. М. Грушевського (покупець по договору/відповідач по справі) укладено договір поставки №197/18-ЛВ від 23.08.2018 року.

Відповідно до п.1.1 договору - в строки, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна сума договору становить загальну вартість товару, визначену з врахуванням вимог п.п.2.2-2.3. договору, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у додатках до договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару.

Вартість (ціна) товару, визначена на день підписання додатку до договору (п.2.3. договору).

Відповідно до п.2.4. покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної з врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточних рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або в рахунках на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.

За користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено додатком до договору, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору (п.2.6. договору).

Відповідно до п.2.7. договору строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не пізніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день розрахунку покупцем за поставлений товар.

Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.6 договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом (п.2.11. договору).

Пунктом 3.2.1. договору встановлено, що покупець зобов'язаний провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом з дотриманням порядку та термінів, передбачених п.2 договору та додатку до договору.

Господарські зобов'язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із з дня його підписання повноважними представниками сторін, крім обов'язків покупця по виконанню грошових зобов'язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання (п.5.1. договору).

Відповідно до п.7.2. договору - у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором. За порушення даних умов договору покупець: А) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання; Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання; В) сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

В додатку №1 до договору вказано номенклатурну групу товару, що купується покупцем на умовах товарного кредиту, графік оплати товару покупцем - строк оплати товару включно по 09.11.2018, а також вартість товару - 300 709, 02 грн.

Відповідно до видаткової накладної №35394 від 31.08.2018 року покупець отримав товар на суму 131 740, 14 грн.

Відповідно до видаткової накладної №36100 від 06.09.2018 року покупець отримав товар на суму 168 968, 88 грн.

Згідно з актом №38487 нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 03.10.2018 року - постачальником були нараховані відсотки по договору товарного кредиту в сумі 292, 92 грн.

Згідно з актом №40231 нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 02.11.2018 року - постачальником були нараховані відсотки по договору товарного кредиту в сумі 296, 59 грн.

Згідно з актом №41163 нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 03.12.2018 року - постачальником були нараховані відсотки по договору товарного кредиту в сумі 306, 48 грн.

Згідно з актом №14 нарахування відсотків за користування товарним кредитом від 02.01.2019 року - постачальником були нараховані відсотки по договору товарного кредиту в сумі 296, 59 грн.

З платіжних доручень №1963 від 05.12.2018 року та №1964 від 05.12.2018 року вбачається часткова оплата відповідачем відсотків за користування товарним кредитом відповідно до акту №38487 від 03.10.2018 року в сумі 292, 92 грн та акту №40231 від 02.11.2018 року в сумі 296, 59 грн.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Щодо вимоги про стягнення 300 709, 02 грн основного боргу слід вказати таке.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні зобов'язання на підставі договору поставки №197/18-ЛВ від 23.08.2018 року.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В спірному випадку в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем вартості поставленого товару за договором поставки №197/18-ЛВ від 23.08.2018, отриманого відповідачем згідно з видатковими накладними: №35394 від 31.08.2018 року на суму 131 740, 14 грн та №36100 від 06.09.2018 року на суму 168 968, 88 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення 300 709, 02 грн основного боргу.

Щодо вимоги про стягнення 603, 07 грн відсотків за користування товарним кредитом, слід вказати таке.

Відповідно до ч.1 ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Відповідно до ч.5 ст. 694 ЦК України встановлено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Пунктом 1.1 договору передбачено обов'язок покупця сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2.6. договору - за користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено додатком до договору, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору.

Відповідно до п.2.7. договору строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не пізніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день розрахунку покупцем за поставлений товар.

Відповідно до п.2.11. договору - відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.6 договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, а бо в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом.

Відповідно до актів №38487 від 03.10.2018 року, №40231 від 02.11.2018 року, № №41163 від 03.12.2018 року, №14 від 02.01.2019 року - постачальником були нараховані відсотки по договору товарного кредиту в загальній сумі 1192, 58 грн. Вказані акти підписано відповідачем та скріплено печаткою. Відповідно до платіжного доручення №1963 від 05.12.2018 року та №1964 від 05.12.2018 року відповідачем частково сплачено суму відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 589, 51 грн, що враховано позивачем при здійсненні розрахунку. Докази оплати решти суми відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 603, 07 грн - в матеріалах справи відсутні, а відтак така вимога визнається судом обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 22 244, 23 грн пені, 22 244, 23 грн 36% річних, 6615, 60 грн інфляційних втрат та 60 141, 80 грн штрафу, слід вказати таке.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором. За порушення даних умов договору покупець: А) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання; Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання; В) сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до поданого суду розрахунку пеня складає 22 244, 23 грн, 36% річних - 22 244, 23 грн, інфляційні втрати - 6615, 60 грн, штраф - 60 141, 80 грн.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати поставленого товару - в наявності підстави для настання відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, що передбачено п.7.2. договору, а тому вимога про стягнення 22 244, 23 грн пені, 22 244, 23 грн 36% річних, 6615, 60 грн інфляційних втрат та 60 141, 80 грн штрафу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Суд дослідивши подані докази, а саме: договір поставки №197/18-ЛВ від 23.08.2018 року, видаткові накладні: №35394 від 31.08.2018 року на суму 131 740, 14 грн та №36100 від 06.09.2018 року на суму 168 968, 88 грн, акти нарахування відсотків за користування товарним кредитом: №38487 від 03.10.2018 року, №40231 від 02.11.2018 року, №41163 від 03.12.2018 року, №14 від 02.01.2019 року - визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. В спірному випадку подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

Щодо вимоги позивача про стягнення 10 802, 50 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження своїх вимог що витрат на правову допомогу позивач подав до суду такі докази: договір №6 про надання правової (правничої) допомоги від 21.01.2019 року, довіреність від 06.09.2018 року, видана адвокату ОСОБА_1, копію ордеру про право на заняття адвокатською діяльністю, акт здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 10 802, 50 грн.

В спірному випадку, враховуючи подання заявником доказів в підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відсутність клопотання сторони про зменшення розміру цих витрат, суд, враховуючи також положення підпункту 1 п.4 ст.129 ГПК України - дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 802, 50 грн.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 11, 509, 526, 549, 625, 629, 655, 692, 693, 694 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України, ст. 73, 74, 86, 123, 126, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" /08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20, / до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. М. Грушевського /77042, Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Чесники, / про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в розмірі 412 557, 95 грн - задоволити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. М. Грушевського /77042, Івано-Франківська область, Рогатинський район, село Чесники, / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" /08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20, / заборгованість в розмірі 412 557, 95 грн (чотириста дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят сім гривень 95 к.), з яких: 300 709, 02 грн (триста тисяч сімсот дев'ять гривень 02 к.) - основного боргу, 603, 07 грн (шістсот три гривні 07 к.) - відсотків за користування товарним кредитом, 22 244, 23 грн (двадцять дві тисячі двісті сорок чотири гривні 23 к.) - пені, 22 244, 23 грн (двадцять дві тисячі двісті сорок чотири гривні 23 к.) - 36% річних, 6 615, 60 грн (шість тисяч шістсот п'ятнадцять гривень 60 к.) - індексу інфляції, 60 141, 80 грн (шістдесят тисяч сто сорок одна гривня 80 к.) - штрафу, а також судовий збір в розмірі 6 188, 37 (шість тисяч сто вісімдесят вісім гривень 37 к.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10802, 50 грн (десять тисяч вісімсот дві гривні 50 к.).

Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів до Західного апеляційного господарського суду (м. Львів).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.03.2019

Суддя Фрич М. М.