ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м.Дніпро

Справа № 904/3461/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 (ухвалене суддею Рудь І.А., повне рішення складено 26.11.2018), у справі № 904/3461/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа"

про стягнення заборгованості у сумі 10 716,33 грн. за договором постачання природного газу від 07.11.2016 № 4902/1617-КП-3

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" про стягнення з останнього на свою користь боргу у загальній сумі 10 716, 33 грн., у тому числі: пеня у сумі 8 617, 36 грн.; три проценти річних у сумі 923, 29 грн.; інфляційні втрати у сумі 1 175, 68 грн. відповідно до умов договору постачання природного газу від 07.11.2016 № 4902/1617-КП-3, в редакції додаткових угод до договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/3461/18 позов задоволено частково; стягнуто з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у сумі 7 755, 62 грн., 3% річних у сумі 923, 29 грн., інфляційні втрати у сумі 1 175, 68 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762, 00 грн.; у решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором постачання природного газу № 4902/1617-КП-3 від 07.11.2016 щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем відповідачу протягом листопада 2016 - січня 2017 років природного газу, передбаченої умовами договору (п. 8.2.) відповідальності за неналежне виконання умов договору щодо оплати поставленого природного газу у вигляді пені, передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат. Врахувавши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем та заявленої до стягнення пені на 90% та наведені відповідачем обставини і надані відповідачем докази в його обґрунтування, суд дійшов висновку про можливість його задоволення частково та зменшення заявленої позивачем до стягнення пені на 10% - до 7 755, 62 грн.

Не погодившись з прийнятим місцевим господарським судом рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду в частині зменшення пені на 10% та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду в оскаржуваній його частині прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відповідно до статті 233 Господарського кодексу України при зменшенні розміру штрафних санкцій суд має враховувати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, тобто майновий стан і боржника і кредитора, а також не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд повинен дослідити обставини, що обумовили прострочення виконання зобов'язання.

Апелянт посилається на ті обставини, що відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан на кінець 2017 року торгова дебіторська заборгованість (основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 58 988 тис. грн. та має тенденцію до зростання у 2016 році становила 49 209 тис. грн.

Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис. грн., відстрочені податкові зобов'язання складають 67 304 тис. грн.

Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. грн., довгострокових 14 736 тис. грн. (дана інформація є публічно-доступною, а копія звіту наявна в матеріалах справи).

Наведені дані, на думку апелянта, свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

Апелянт посилається і на те, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, тобто як підприємство державного сектору економіку є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Основним нормативним документом, що регулює порядок та умови постачання природного газу та виділення номінацій захищеним споживачам у опалювальний період 2017-2018 років є постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187, якою затверджено ОСОБА_1 про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (ОСОБА_1 про ПСО). ОСОБА_1 визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов'язків, що покладаються на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації. ОСОБА_1 встановлено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені ОСОБА_1 про ПСО. Таким чином, за доводами апелянта, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов'язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Апелянт посилається на ті обставини, що держава, покладаючи на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідні обов'язки, не виконує свої зобов'язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб'єктом, тим самим спричиняючи збитки. Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 по справі № 826/6064/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов'язки.

Апелянт посилається і на те, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Апелянт вважає, що у даному випадку суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до наданого до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідач підтверджує, що 07.11.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством ""Жовтоводськтепломережа" було укладено Договір № 4902/1617-КП-3 постачання природного газу. У період дії цього Договору позивач передав, а відповідач спожив (прийняв) природний газ на загальну суму 1 193 240, 93 грн. За спожитий протягом дії Договору № 4902/1617-КП-З природний газ відповідач розрахувався в повному обсязі, але із незначним простроченням суми платежу, а саме:

за зобовязаннями листопада 2016 року (постачання природного газу у листопаді 2016 року) відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем природний газ із затримкою платежів (прострочення платежу) у 15 днів;

за зобовязаннями грудня 2016 року (постачання природного газу v грудні 2016 року) відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем природний газ із затримкою платежів (прострочення платежу) у 18 днів;

за зобовязаннями січня 2017 року (постачання природного газу у січні 2017 року) відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем природний газ із затримкою платежів (прострочення платежу) у 42 дні.

Як стверджує відповідач, враховуючи те, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за спожитий природний газ, позивач на підставі умов договору № 4902/1617-КП-3 (п. 8.2) нарахував відповідачу пеню у розмірі 8 617, 36 грн. Із нарахованою позивачем сумою пені відповідач погоджується, але просить суд звернути увагу на те, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором № 4902/1617-КП-3 зумовлено тяжким фінансовим станом відповідача, іншими обставинами, а саме: підприємство відповідача створене з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією згідно укладених договорів, надійного і безперервного виробництва та постачання електричної енергії, згідно ліцензій.

Відповідач зазначає, що відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2016 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямована на забезпечення тепловою енергією таких категорій: населення (87, 6%); бюджетні організації (10, 7%); інші споживачі (1, 74%). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" погоджена рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 20.10.2015 за № 470.

Відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій) виробництво та реалізація теплової енергії спрямована на забезпечення тепловою енергією таких категорій: населення (88, 14%); бюджетні організації (10,09%); інші споживачі (1,77%). Виробнича програма КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік погоджена рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 20.10.2016 за № 413.

Посилаючись на баланси КП "Жовтоводськтепломережа",складені станом на 31.12.2016 та станом на 31.12.2017 та порівнюючи їх, відповідач зазначає, що дебіторська заборгованість за спірний період істотно збільшилась в результаті несплати споживачами теплової енергії грошових коштів за отримані послуги з централізованого опалення у повному обсязі та несвоєчасних розрахунків держави (відшкодування пільг та субсидій, наявність заборгованості з різниці в тарифах), яка складає близько 72 млн. грн.

Окрім наведеного вище, відповідач посилається на ті обставини, що постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.07.2016, від 02.11.2016, від 09.02.2017 та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.02.2017 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відповідача у відповідних банківських установах.

У зв'язку з арештом коштів відповідач не має змоги виконувати свої зобов'язання перед найманими працівниками в частині своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати, внаслідок чого наймані працівники вимушені звертатися до Комісії з трудових спорів КП "Жовтоводськтепломережа" про стягнення належної до виплати заробітної плати в примусовому порядку. Заробітна плата найманих працівників відповідача стягується державним виконавцем на підставі постанов з примусового виконання рішень комісії з трудових спорів КП "Жовтоводськтепломережа".

Також, відповідач посилається на те, що протягом дії Договору № 4902/1617-КП-З розрахунки відповідача за природний газ перед позивачем (КП "Жовтоводськтепломережа" є виробником, транспортувальником та постачальником теплової енергії споживачам м. Жовті Води Дніпропетровської області на підставі отриманих ліцензій) здійснювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18 червня 2014 року "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах (затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12 2003 за № 1172/8493) з поточного рахунку із спеціальним режимом використання.

Так, згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки" цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у гарантованого постачальника природного газу такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "бюджетні установи", "Інші споживачі". У разі встановлення для певної категорії споживачів окремих тарифів на теплову енергію, комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води або цін на природний газ, що використовується для виробництва теплової енергії та комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для потреб окремої категорії споживачів, відкривається окремий спеціальний рахунок теплопостачальної організації для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від такої категорії споживачів. Відповідно до абзацу 1 п. 7 постанови № 217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання в уповноважених банках здійснюється відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах. Пунктом 1.8 вказаної Інструкції було визначено, що рахунки зі спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України, відносяться до поточних рахунків, а це означало, що вони відкриваються і використовуються у встановленому для поточних рахунків порядку. Розподіл коштів, що надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання газопостачального підприємства, здійснюється відповідно до нормативу розподілу коштів, який розраховується газопостачальним підприємством та затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Так, за доводами відповідача, у спірний період (а також поза його межами), а саме з листопада 2016 року по березень 2017 року норматив відрахувань з зазначеного рахунку зі спеціальним режимом використання складав відповідно:

81,21 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 8,66 % на рахунок відповідача у вересні 2016 року;

73,05 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 16,82 % на рахунок відповідача у жовтні 2016 року;

72,02 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 19.59 % на рахунок відповідача у грудні 2016 року;

84,44 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 7,17 % на рахунок відповідача у січні 2017 року;

85,74 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 6,57 % на рахунок відповідача у лютому 2017 року;

85.74 % на рахунок НАК "Нафтогаз України" та 6,57 % на рахунок відповідача у березні 2017 року.

На виконання вищезазначеного нормативного акту (ПКМУ № 217) відповідачем по справі було укладено Договір банківського рахунку № 464 від 01.08.2014, кошти, які надходили на рахунки відповідача від споживачів послуг з теплової енергії м. Жовті Води (підприємствами, організаціями та іншими споживачами), перераховувались (спрямовувалися без будь-якого втручання з боку відповідача) майже у 80 % еквіваленті на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України" відповідно до розрахунку нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ, направлених уповноваженим банкам. За таких обставин відповідач вважає, що відсутня його вина (умисел або необережність) в частині виконання зобов'язань по Договору № 4902/1617-КП-З у повному обсязі.

Відповідач посилається і на те, що вживає всіх заходів, спрямованих на покращення свого фінансово-економічного стану. Відповідач є комунальним підприємством, юридичною особою публічного права, яка створена органом місцевого самоврядування з метою забезпечення безперервного постачання населенню, комунально-побутовим та іншим підприємствам, організаціям, установам теплової енергії, не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно п. 1.2 договору № 4902/1617-КП-З природний газ, що постачається за даним договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води підприємствам, організаціям та іншим споживачам, а стягнення неустойки в повному обсязі значно погіршить господарську діяльність Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" та в цілому ставить під загрозу зрив проведення опалювального сезону 2018 - 2019 років, та як наслідок, залишення міста Жовті Води, в цілому, без опалення.

Крім того, відповідач зазначає, що на виконання вимог Закону України від 03.11.2016 № 1730 "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" 21.02.2018 та повторно 13.08.2018 відповідач звертався до позивача (з метою недопущення порушень вказаного Закону) із пропозицією щодо укладання договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ. Наразі договір не укладено, відповіді від позивача не надійшло.

Відповідач посилається на те, що є збитковим підприємством, проте, понесені позивачем збитки внаслідок несвоєчасного розрахунку відповідача за спожитий природний газ компенсуються позивачу нарахованими на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційними втратами та річними процентами (3% річних).

Відповідач зазначає і про те, що в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на свій консолідований звіт про фінансовий стан за кінець 2017, не надав його детальних розшифровок в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості, яка обраховується за відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії Договору № 4902/1617-КП-З, а доводи позивача про те, що ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перебуває у вкрай тяжкому стані, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять доказів, зокрема в підтвердження того, які збитки позивачу нанесені саме відповідачем у справі невиконанням Договору № 4902/1617-КП-З.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок щодо наявності підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з КП "Жовтоводськтепломережа", враховано майновий стан сторін, стан розрахунків, соціальну значущість підприємства, збиткову господарську діяльність відповідача, у звязку з чим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, об'єктивно здійснив оцінку того, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання зобов'язання.

Крім того, на думку відповідача, доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, а саме - посилання на наявність судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 у справі № 826/6064/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, яким визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не визначенні джерел фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов'язки, при прийнятті постанови від 01.10.2015 № 758 "Про затвердження ОСОБА_1 про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", є неправомірними, оскільки судовим рішенням у справі №826/6064/17 не визначено джерело фінансування та порядку визначення компенсації, що повинно надаватися позивачу (ПАТ "НАК "Нафтогаз України"), як суб'єкту ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки у перехідний період, а саме: у період з 01.05.2016 по 31.03.2017 (включно), а рішення у справі, яке оскаржується в частині зменшення пені, стосується постачання природного газу, який був використаний відповідачем для виробництва теплової енергії, яка споживалася підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій), а відтак посилання на нього скаржника, як на невиконання з боку держави своїх зобовязань з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених скаржником, що спричинило останньому збитки, є безпідставним.

Окрім того, відповідач вважає, що скаржником не наведено розмір таких збитків, спричинених невиконанням з боку держави своїх зобовязань, та обсягів газу, який було придбано позивачем для виконання зобовязань за Договором № 4902/1617/-КП-3.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі №904/3461/18; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, клопотань та заяв (за наявності), відзивів на них.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 07.11.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" (споживач) уклали Договір постачання природного газу № 4902/1617-КП-3.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах цього Договору.

За умовами п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

За цим Договором постачається імпортований газ, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01 листопада 2016р. по 31 березня 2017р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 245 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис.куб.м.):

МісяцьОбсягМісяцьОбсяг
жовтень-січень60
листопад40лютий60
грудень55березень30
ІV квартал 2016 р.95І кв. 2017 р.150

23.01.2017 сторони підписали Додаткову угоду № 3 (а.с. 26-27 т.1), якою доповнили розділ 1 "Предмет договору" після пункту 1.2. пунктом 1.3. в наступній редакції:

"1.3 Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно".

У пункті 2 Додаткової угоди № 3 зазначено наступне: "Вважати пункт 1.3 розділу 1 "Предмет договору" відповідно пунктом 1.4

Згідно з п. 3.1. Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна") у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, повязану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що ціна на природний газ визначається відповідно до п. 5.2 цього Договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до Договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов'язковою для сторін даного Договору. Споживач підписанням цього Договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

За умовами п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м газу за цим Договором з 01. листопада 2016 року становить 6 819 грн. 00 коп., крім того податок на додану вартість (20%) 1 363 грн. 80 коп. До сплати за 1000 куб.м природного газу з ПДВ 8 182 грн. 80 коп.

22.11.2016 сторонами Договору укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору у такій редакції:

"5.2. Ціна за 1 000 куб м газу за цим договором з 01.12.2016 становить 7 148, 00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1 429, 60 грн.

Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.12.2016.

21.12.2016 сторонами Договору укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору у такій редакції:

"5.2. Ціна за 1 000 куб м газу за цим договором з 01.01.2017 становить 6 979, 00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1 395, 80 грн.

До сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ 8 374, 80 грн."

Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.01.2017.

24.01.2017 сторонами Договору укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору у такій редакції:

"5.2. Ціна за 1 000 куб м газу за цим договором з 01.02.2017 становить 8 451, 00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1 690, 20 грн.

До сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ 10 141, 20 грн."

Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.02.2017.

24.02.2017 сторонами Договору укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти пункт 5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору у такій редакції:

"5.2. Ціна за 1 000 куб м газу за цим договором з 01.03.2017 становить 7 866, 00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1 573, 20 грн.

До сплати за 1000 куб м природного газу з ПДВ 9 439, 20 грн."

Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.03.2017.

Пунктом 5.4. Договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом п. 12.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 листопада 2016 до 31 березня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу протягом листопада-грудня 2016, січня 2017 року природний газ на загальну суму 1 193 240 грн. 93 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками Актами приймання-передачі природного газу, а саме:

Відповідно до Акту приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 позивачем передано відповідачу у листопаді 2016 року природний газ у обсязі 31, 893 тис. куб. м на загальну суму з урахуванням ПДВ (20%) 260 974, 04 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2016 позивачем передано відповідачу у грудні 2016 року природний газ у обсязі 52, 285 тис. куб.м на загальну суму з урахуванням ПДВ (20%) 448 479, 82 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 позивачем передано відповідачу у січні 2017 року природний газ у обсязі 57, 767 тис. куб. м на загальну суму з урахуванням ПДВ (20%) 483 787, 07 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач за отриманий природний газ розрахувався несвоєчасно, допустивши порушення умов договору в частині термінів оплати за поставлений природний газ, що підтверджується кінцевим сальдо по підприємству відповідача, довідкою по операціях із підприємством відповідача, наданими КП "Жовтоводськтепломережа" платіжними дорученнями тощо (а.с. 34, 35-36, 67-141 т.1).

В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених до стягнення сумах позивач посилається на прострочення виконання відповідачем визначених Договором зобов'язань щодо оплати поставленого йому природного газу у встановлений договором строк.

Переглядаючи оскаржуване рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

В силу приписів частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Отже, в силу наведеного, переданий на підставі договору позивачем та отриманий відповідачем природний газ у листопаді та грудні 2016 року, а також у січні 2017 року щодо кожного окремого місяця його поставки підлягав оплаті відповідачем в строк до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач у встановлений договором строк не розрахувався з позивачем за отриманий від нього протягом листопада 2016 січня 2017 років природний газ.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, частина перша статті 199 Господарського кодексу України передбачає, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

За умовами п. 8.2 Договору у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього Договору він зобовязується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача пені, яка за розрахунком позивача розрахована за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо, у загальному розмірі 8 617, 36 грн., 3% річних у розмірі 923,29 грн., інфляційних втрат у сумі 1 175,68 грн.

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції відповідач заявив клопотання про зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 861 грн. 74 коп, що становить 10% від заявленої позивачем до стягнення пені. В обґрунтування клопотання посилався на наступне:

- згідно із пунктом 2.1. статті 2 Статуту КП "Жовтоводськтепломережа" підприємство створене з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією згідно укладених договорів, надійного і безперервного виробництва та постачання електричної енергії, згідно ліцензій;

- відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2016 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій), погодженої рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 20.10.2015 за № 470, виробництво та реалізація теплової енергії спрямована на забезпечення тепловою енергією таких категорії: 1. Населення (87,6%); 2. Бюджетні організації (10,07 %); 3. Інші споживачі (1,74 %);

- відповідно до виробничої програми КП "Жовтоводськтепломережа" на 2017 рік (виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для надання послуги з централізованого опалення згідно отриманих ліцензій), погодженої рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради 20.10.2016 за № 413, виробництво та реалізація теплової енергії спрямована на забезпечення тепловою енергією таких категорій: 1. Населення (88,14 %); 2. Бюджетні організації (10,09 %); 3. Інші споживачі (1,77 %);

- згідно із балансом відповідача на 31.12.2016 та балансом на 31.12.2017, дебіторська заборгованість за спірний період суттєво збільшилась в результаті несплати споживачами теплової енергії (послуги з централізованого опалення) грошових коштів за отримані послуги з централізованого опалення у повному обсязі та несвоєчасних розрахунків Держави (відшкодування пільг та субсидій, наявність заборгованості з різниці в тарифах) та складає близько 72 млн. грн.;

- постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.07.2016, від 02.11.2016, від 09.02.2017 та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.02.2017 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відповідача у відповідних банках, у звязку з чим відповідач не має змоги виконувати свої зобовязання перед найманими працівниками в частині своєчасної та в повному обсязі виплати заробітної плати, внаслідок чого останні вимушені звертатися до Комісії з трудових спорів КП "Жовтоводськтепломережа" про стягнення належної до виплати заробітної плати в примусовому порядку;

- кошти, які надходили на рахунки відповідача від споживачів послуг з теплової енергії м. Жовті Води, перераховувались (спрямовувалися без будь-якого втручання з боку відповідача) майже у 80% еквіваленті на рахунок ПАТ НАК "Нафтогаз України", відповідно до розрахунку нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ, направлених уповноваженим банкам.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження викладених у клопотанні обставин відповідачем до матеріалів справи надані:

- копії балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2016 та звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 12 місяців 2016 року;

- копії балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2017 та звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 12 місяців 2017 року;

- копії рішень Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 20.10.2015 за № 470 (погодження виробничої програми на 2016 рік ) та сама виробнича програма; від 20.10.2016 № 413 (погодження виробничої програми на 2017 рік) та сама виробнича програма;

- копію договору банківського рахунку (у національній валюті) від 01.08.2014 № 464;

- копію постанови про арешт коштів боржника від 09.02.2017, винесеної у межах виконавчого провадження, відкритого щодо відповідача;

Матеріали розподілу коштів за спожитий природний газ на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792;

- копію статуту КП "Жовтоводськтепломережа".

Поставлений відповідачу природний газ призначений для використання його відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій). Несвоєчасна оплата відповідачем (покупцем) вартості отриманого природного газу зумовлена, у тому числі, несвоєчасною оплатою споживачами теплової енергії послуг з теплопостачання.

Наведені вище обставини підтверджують скрутний фінансовий стан відповідача. Апеляційний господарський суд приймає до уваги, що відповідач у повному обсязі оплатив основний борг за спірним Договором та не ухиляється від відповідальності за порушення умов договору, наявність прострочення оплати основного боргу не заперечує.

За приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який містить у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідження наданих відповідачем документів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зменшення пені, дає підстави вважати, що збиткова господарська діяльність боржника значною мірою зумовлена неналежним виконанням зобов'язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Жовті Води, які користуються пільгами та субсидіями.

Враховуючи те, що крім заявленої суми пені, позивачем застосовано до відповідача такий вид відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, враховуючи майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача, підтвердження відповідачем належними доказами обставин, викладених у клопотанні про зменшення розміру пені, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені на 10%.

Крім того, місцевим господарським судом зроблено правомірний висновок стосовно того, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобовязання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може; окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, а тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує доводи і позивача щодо погіршення його майнового стану через наявність боргу перед ним його контрагентів, однак при цьому вважає за необхідне зазначити, що позивач не надав жодних належних доказів в підтвердження тих обставин, що саме несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором з оплати придбаного природного газу спричинило позивачу збитки, розмір яких позивачем не підтверджено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті обставини, що судом першої інстанції не було враховано особливості майнового стану позивача, ступінь виконання та період прострочення, однак, у відповідності до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів понесення збитків, про наявність яких стверджує позивач, та спричинених саме простроченням відповідачем виконання зобов'язань з оплати природного газу, останнім не було подано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи ті обставини, що невиконання відповідачем зобов'язань за Договором виникло, зокрема, з причин скрутного фінансового становища відповідача, який не є організацією, створеною з метою отримання прибутку, а фінансовий стан відповідача зумовлений, у тому числі, несвоєчасністю розрахунків за поставлену ним теплову енергію, для виробництва якої використовується одержаний природний газ, враховуючи обставини оплати відповідачем заборгованості у повному обсязі, враховуючи недоведеність позивачем наявності збитків, які були б спричинені простроченням відповідача у спірних відносинах, застосовуючи до спірних відносин положення ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як того вимагає ст. 86 ГПК України, апеляційний господарський суд вбачає підстави дійти висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано скористався наданим йому правом та зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 10% до 7 755,62 грн.

Доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про неправомірність прийнятого судового рішення в частині зменшення розміру пені на 10 % є необґрунтованими, підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відсутні.

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України відноситься на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/3461/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 у справі № 904/3461/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко