ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.2019 Справа № 905/2201/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Святогірської міської ради, м. Святогірськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Донконсалтінвест», м. Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 175 231,26 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1972/02.01-15 від 14.12.2018р.

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 29.01.2019р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 28.02.2019 р.

У судовому засіданні 01.04.2019р. оголошено перерву до 16 год. 00 хв. 01.04.2019р.

Святогірська міська рада, м. Маріуполь Донецької області звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Донконсалтінвест», м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 175 231,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів за період з 08.06.2016р. по 31.10.2018р. за договором оренди землі від 28.04.2007р., внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 13, 55, 144 Конституції України, ст.ст. 10, 26, 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 11, 525, 526, 530, 610, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 96, 116, 124, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 20, 24, 27, 55, 129, 162-164, 171, 176 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2201/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 30.11.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/2201/18.

У підготовчому судовому засіданні 28.02.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2201/18 до розгляду по суті на 01.04.2019 р.

Представник позивача у судовому засіданні 01.04.2019р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

За висновками суду відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, буд.75 «А», офіс 10. Аналогічна адреса відповідача зазначена в позовній заяві.

У відповідності до листа Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 10.02.2016 № 7-14-72 відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Макіївки у звязку з чим ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Отже, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст. 178 та ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка належним чином повідомленого відповідача і ненадання ним витребуваних документів враховуючи достатність наданого судом часу для реалізації процесуальних прав останнім у світлі приписів ст.ст. 13, 42, ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України істотним чином не впливають на таку кваліфікацію.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2007 року між Святогірською міською радою (далі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донконсалтінвест» (далі Орендар) укладено договір оренди землі №14 (далі Договір), відповідно до п.1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення із земель рекреаційного призначення Святогірської міської ради, яка знаходиться м. Святогірськ, вул. Островського, 9, корпус 6. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,4431 га (кадастровий номер :01:001:0236), в тому числі: капітальна одно-та двохповерхова забудова 0,0215 га, капітальна трьох та більш поверхова забудова 0,0574 га, під проїздами, проходами, площадками 0,2225 га, під зеленими насадженнями 0,5150 га, інші 0,6247 га (п.2 договору).

Згідно з п.5 Договору (в редакції додаткової угоди від 25.06.2009р.) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період будівництва 737 496,25 грн. (51,10 грн. за 1 кв.м.). Після вводу в експлуатацію: 3 687 914,21 грн. (255,55 грн. за 1 кв.м.).

За приписами п.8 Договір укладено на 25 років (рішення міської ради №4-ХІІІ-5 від 27.03.2007р.).

У відповідності до п.9 Договору (в редакції додаткової угоди від 25.06.2009р.) орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі 5 (пять) відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що складає: на період будівництва всього річна 36 874,81 грн. (2,55 грн. за 1 кв.м.). Після вводу в експлуатацію 184 395,71 грн. (12,77 грн. за кв.м.).

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі: на період будівництва 3 072,90 грн.; після вводу в експлуатацію 15 366,30 грн., що становить 1/12 частину річної орендної плати, не пізніше 30 числа наступного за звітом місяця (п.11 Договору в редакції додаткової угоди від 25.06.2009р.).

Згідно п.40 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

На виконання зазначеного пункту, договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Державному підприємстві «Донецька регіональна філія земельного кадастру» при Держкоземі України» 28.04.2007р., про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №14.

Згідно акту про передачу прийом земельної ділянки від 28.04.2007р. Позивач передав, а Відповідач прийняв у користування земельну ділянку площею 1,4431 га (кадастровий номер :01:001:0236).

Претензією №1241-02.01-15 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату у 30-денний термін заборгованості з орендної плати станом на 31.07.2018р. у розмірі 150 526,58 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати орендних платежів за період 08.06.2016р. по 31.10.202018р. за договором оренди землі №14 від 28.04.2007р. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 175 231,26 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання грошових зобов'язань.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема, Законом України «Про оренду землі», Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди землі №14 від 28.04.2007р.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (ст.11 Цивільного кодексу України).

Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.17 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Зважаючи на наведені положення законодавства та наведені вище положення укладеного між сторонами договору оренди землі, суд дійшов висновку, що між сторонами наявні саме правовідносини щодо оренди землі, який регулює строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, а тому до цього договору в повній мірі застосовані положення Закону України «Про оренду землі» та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, проте відповідач неналежним чином виконав свій обов'язок щодо розрахунку за орендовану земельну ділянку, що призвело до виникнення заборгованості у спірній сумі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, орендна плата за землю має сплачуватися своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами укладеного договору оренди землі.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, внаслідок невиконання грошових зобов'язань за період 08.06.2016р. по 31.10.2018р. утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 175 231,26 грн. Відповідачем, супереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів іншого до матеріалів справи не надано.

У свою чергу, згідно з ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції на момент прийняття закону) під час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України (14 квітня 2014 року) та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Святогірськ, де розташований обєкт оренди.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження №1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016р. внесено зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зокрема, до ст.ст.4, 6, 7. закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» набрав чинності з 08.06.2016р.

Статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції Закону про внесення змін від 17.05.2016р. передбачено звільнити субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції Закону від 17.05.2016р. перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р. затверджені перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що м. Святогірськ Донецької області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р.

Таким чином, з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування», тобто з 08.06.2016р., відповідач зобовязаний був сплачувати орендну плату за орендовану земельну ділянку у м. Святогірську Донецької області.

За таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди землі №14 від 28.04.2007р. в розмірі 175 231,26 грн. за період з 08.06.2016 по 31.08.2017р. підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог п.1 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Святогірської міської ради, м. Святогірськ Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Донконсалтінвест», м. Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 175 231,26 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донконсалтінвест» (83114, м. Донецьк, вул. Рози Люксембург, буд.75 «А», офіс 10; ) на користь Святогірської міської ради (84130, Донецька область, м. Святогірськ, вул. Володимира Сосюри, 8; ) заборгованість у розмірі 175 231,26 грн. та судовий збір в сумі 2 628,47 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/