ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м.Дніпро Справа № 912/2453/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам"янський граніт" на рішення господарського суду Кіровоградської області ( суддя Макаренко Т.В.) від 06.11.2018р. у справі №912/2453/18

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального ( аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій, м.Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам"янський граніт", м.Кропивницький

про стягнення 103 828, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам'янський граніт" про стягнення боргу за Договором №197/01 від 03.07.2017р. в сумі 103 828,44 грн., який складається з: заборгованості за Договором - 91 463,71 грн., втрат від інфляції - 953,42 грн., 3% річних - 1035,67 грн., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 10 375,64 грн.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області позов було задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам'янський граніт" на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій 103 809, 15 грн., з яких 91 463,71 грн. основний борг, 953,42 грн. втрати від інфляції, 1035,67 грн. 3% річних, 10 356,35 грн. пеня, а також 1762,00 грн. судового збору.

Вказане рішення обгрунтоване тим, що відповідач своїх зобов’язань щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги не виконав.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати частково та змінити рішення в частині стягнення боргу в сумі 63347,34грн.

Апеляційна скарга обгрунтованана наступним:

- у поштовому відправленні від 12.04.2018р. зазначено, що на адресу ТОВ «Знам’янський граніт» направлено рахунки та акти №№ 652, 42, 560, 150, 92, 525, 453-ф, 426-ф. При цьому, рахунок №92-ф виставлений за лютий 2018р., рахунок №42-ф виставлений за січень 2018р., рахунок №632-ф виставлений за грудень 2017р., рахунок №560-ф виставлений за листопад 2017р., але всі вони направлені на адресу відповідача лише 04.04.2018р. та доставлені 12.04.2018р.

- відповідач не мав можливості виконати умови п.4.4 договору, оскільки своєчасно не отримувало акти та рахунки від позивача.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Дарміна М.О., Березкіної О.В. від 11.03.2019 року у справі № 912/2453/18 ухвалено розгляд апеляційної скарги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 03.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Знам'янський граніт" (надалі - Замовник) та Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном Державної служби України з надзвичайних ситуацій (надалі - Виконавець, ДВГРЗ ДСНС України) укладено Договір №197/01 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій з протоколом розбіжностей від 14.08.2017р., узгоджених сторонами (а.с. 18-223).

Відповідно до розділу І Договору, Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечує роботи та заходи, спрямовані на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, у кількості 0,04 оперативної одиниці згідно з нормативом виїзду на об'єкти Замовника, що встановлений планом локалізації та ліквідації аварій. Виконавець здійснює постійне та обов'язкове обслуговування об'єктів Замовника.

Згідно пункту 2.2. Договору Виконавець зобов'язується забезпечувати функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення згідно з нормативом виїзду, відповідно до статуту ведення аварійно-рятувальних робіт та диспозиції виїздів ДВГРЗ ДСНС України на об'єкти Замовника, що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій).

У відповідності до п. 3.12 Договору, Замовник зобов'язаний оплачувати, відповідно до умов договору, постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування.

Згідно п. 4.1 Договору, вартість функціонування структурних підрозділів виконавця у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,04 оперативної одиниці складає: з 01.05.2017р. помісячно по 9 860,67 грн., з 01.12.2017р. помісячно по 10 200,38 грн.

Ця вартість узгоджена сторонами та визначена розрахунком (калькуляцією), які додаються і виконані згідно з вимогами законодавства України.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що перерахування коштів проводиться щомісячно в термін до 10 числа місяця, що слідує за звітним, згідно з наданими виконавцем рахунками.

Акти виконання умов договору повинні бути підписані впродовж 5 календарних днів з моменту надання їх замовнику. У разі відсутності впродовж 20-ти календарних днів мотивованої відмови Замовника від підписання Акту виконання умов договору на постійне та обов'язкове обслуговування вважається прийнятим Замовником без зауважень (п. 4.4. Договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору, оплата за виконані аварійно-рятувальні роботи проводиться за фактичними витратами на їх виконання додатково до фінансування загону на постійне та обов'язкове аварійно-рятувальне обслуговування (п.4.1), на підставі наданих підтверджувальних документів, узгоджених замовником.

Сторонами в пункті 5.3. Договору передбачено, що за порушення терміну оплати Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов'язків за даним Договором.

Договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та укладається на невизначений термін відповідно до вимог Наказу МНС України від 17.11.2003 №440 "Про порядок обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами", зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 05.12.200 за №1125/8446 (п. 7.1 Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

На виконання умов Договору №197/01 від 03.07.2017р., позивач за період з листопад 2017 року по липень 2018 року надав відповідачу послуги на загальну суму 91 463,71 грн., що підтверджується Актами виконання умов Договору від 30.11.2017р., від 31.12.2017р., від 31.01.2018р., від 28.02.2018р., від 31.03.2018р., від 30.04.2018р., від 31.05.2018р., від 30.06.2018р., від 31.07.2018р. (а.с. 40-47).

Крім того, позивачем направлено на адресу відповідача наступні рахунки: № 560-ф від 30.11.2017р. на суму 9 860,67 грн., № 632-ф від 31.12.2017р., № 42-ф від 31.01.2018р., № 92-ф від 28.02.2018р., № 150-ф від 31.03.2018р., № 199-ф від 30.04.2018р., № 249-ф від 31.05.2018р., № 302-ф від 30.06.2018р., №355-ф від 31.07.2018р. кожен на суму 10 200,38 грн. (а.с. 24-32). А всього на суму 91 463,71 грн. Докази направлення рахунків на адресу відповідача наявні в матеріалах справи (а.с.33-38).

Відповідач з позивачем за надані послуги не розрахувався, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Розглядаючи апеляційні вимоги ТОВ «Знам’янський граніт», судова колегія враховує положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Водночас порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи відповідачем не надано доказів сплати за надані позивачем послуги, а тому висновок господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 91463,71грн. є законим та обгрунтованим.

Крім основної суми заборгованості позивач нарахував та просив стягнути з відповідача втрати від інфляції в сумі 953,42 грн., 3% річних в сумі 1035,67 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 10 375,64 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, по рахункам № 632-ф від 31.12.2017р. та №42-ф від 31.01.2018р. було помилково визначений строк нарахування пені, а саме:

- по рахунку №632-ф від 31.12.2017р. на суму 10 200,38 грн. з 11.01.2018р. по 11.07.2018р., тоді як потрібно з 11.01.2018р. по 10.07.2018р. і сума пені становить 1679,29грн.;

- по рахунку №42-ф від 31.01.2018р. на суму 10 200,38 грн. з 12.02.2018р. по 11.08.2018р., тоді як потрібно з 11.02.2018р. по 11.08.2018р. і пеня становить 1718,14 грн.

Вказане нарахування перевірено колегією судді, воно є арифметично вірним, а тому господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені частково, в сумі 10356,35грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, здійснений позивачем, колегія суддів вважає правильним, він відповідає умовам договору та обставинам справи, а тому господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних за період прострочення з 11.12.2017р. по 27.08.2018р. в сумі 1035,67 грн. та інфляційні втрати за період з 01.12.2017р. по 01.08.2018р. в сумі 953,42 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав можливості виконати умови п.4.4 договору, оскільки своєчасно не отримувало акти та рахунки від позивача не приймаються судом до уваги, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору перерахування коштів за постійне і обов’язкове аварійно-рятувальне обслуговування проводиться в термін до 10 числа місяця, що слідує за звітним. При цьому виконання зобов’язань щодо перерахування коштів за постійне і обов’язкове аварійно-рятувальне обслуговування замовником не поставлено в залежність від отримання актів приймання-передачі робіт (послуг) або рахунків.

Крім того, в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на неотримання рахунків на оплату не може бути підставою для звільнення його від обов?язку здійснювати платіж, який згідно п. 4,3. Договору має здійснюватись щомісячним перерахуванням коштів.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, скаржник не надав.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Дніпропетровської області 22.01.2019р. у справі №904/5323/18 постановлено з дотриманням вимог ст.276 ГПК України, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам"янський граніт" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.11.2018р. у справі №912/2453/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 26.03.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін.