ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3010/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1
допершого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", 61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269 , другого відповідача - ОСОБА_3, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2 , третього відповідача - ОСОБА_4, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3
про визнання недійсним окремих положень статуту
за участю представників:

позивача - ОСОБА_5 за довіреністю від 07.11.2018

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача - не з'явився

третього відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", ОСОБА_3 та до ОСОБА_4 (надалі - відповідачі), в якій просить визнати недійсним окремі положення статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (ідентифікаційний код в ), зареєстрованого 30 травня 2011 року, номер запису 0002230, а саме:

- пункту 4.7 в редакції, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів;

- пункту 5.9, що учасник товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- підпункту 4.3.1 пункту 4.3 в редакції, що з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3 рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів.

07.11.2018 до господарського суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_3 (вх. № 31586) про відвід судді Прохорову Сергію Анатолійовичу від розгляду справи № 922/3010/18.

Також, 07.11.2018 до суду надійшло клопотання ТОВ "Агентство корпоративних новин" (вх. №31620) про надання дозволу на трансляцію судових засідань по справі в засобах масової інформації.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.11.2018 відвід судді Прохорова С.А. у справі № 922/3010/18 визнано необґрунтованим; заяву про відвід передано на розгляд іншому судді, в порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.11.2018 (суддя Рильова В.В.) було відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 09.11.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

12.11.2018 до суду надійшло клопотання позивача (вх. №31965 від 12.11.2018) про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2018 було задоволено клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи № 922/3010/18 у закритому судовому засіданні. Постановлено проводити розгляд справи № 922/3010/18 у закритому судовому засіданні. В задоволенні клопотання ТОВ "Агентство корпоративних новин" про надання дозволу на трансляцію щодо процесу розгляду справи №922/3010/18 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2018 було продовжено строки підготовчого провадження до 06.02.2019.

28.11.2018 другим відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх. № 33379) згідно якого заперечує проти позову та просить суд застосувати до позивача заходи процесуального примусу.

Також другим відповідачем стосовно розгляду справи були заявлені:

- клопотання про повернення позовної заяви (вх. № 31594 від 07.11.2018) та визнання зловживанням процесуальними правами подання позивачем завідомо безпідставного позову,

- повідомлення про рейдерство (вх. № 31593 від 07.11.2018),

- заяву (вх. №33627 від 30.11.2018) про повернення позовної заяви та визнання зловживанням процесуальними правами подання позивачем завідомо безпідставного позову.

Вказані документи, подані другим відповідачем долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.01.2019 було відмовлено у застосуванні до позивача заходів процесуального примусу, відмовлено задоволенні заяви та клопотання другого відповідача про повернення позовної заяви та визнанні зловживанням процесуальними правами позивачем.

20.12.2018 від другого відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання вх. № 3013 про здійснення подальшого розгляду справи №922/3010/18 у відкритому судовому засіданні та надання вільним слухачам та засобам масової інформації бути присутніми на судових засіданнях по справі №922/3010/18.

Також, 20.12.2018 до господарського суду Харківської області надійшло клопотання (вх. № 35425) ТОВ "Агентство корпоративних новин" про надання дозволу на трансляцію судового засідання по справі №922/3010/18.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2018 по справі №922/3010/18 клопотання другого відповідача ОСОБА_3 вх. № 3013 від 19.12.2018 було прийнято до розгляду та частково задоволено, розгляд клопотання ОСОБА_3 вх. № 34906 від 14.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову, призначене на 20.12.2018 було проведено у відкритому судовому засіданні. Також, задоволено клопотання ТОВ "Агентство корпоративних новин" вх. № 35425 від 20.12.2018 по справі №922/3010/18 та надано ТОВ "Агентство корпоративних новин" дозвіл здійснювати трансляцію судового засідання по справі №922/3010/18, призначеного на 20.12.18 по розгляду клопотання ОСОБА_3 вх. № 34906 від 14.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову.

14.01.2019 позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 981 від 14.01.2019).

22.01.2019 другим відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 1894) згідно яких просить відмовити в задоволенні позову.

24.01.2019 представником позивача в судовому засіданні заявлено про уточнення позовних вимог.

Згідно своєї заяви від 24.01.2019 позивач виклав позовні вимоги в наступній редакції :

"Визнати недійсним з 17.06.2018 року окремі положення Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ідалія" (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 0002230, а саме:

- пункту 4.7 в редакції, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів;

- пункту 5.9, що учасник Товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обв'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей Товариства, може бути виключено з Товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- підпункту 4.3.1 пункту 4.3. в редакції, що з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3. рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують Учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів.

Судові витрати покласти на відповідачів.".

Ухвалою суду від 24.01.2019 було прийнято до розгляду заяву позивача з уточненнями позовних вимог, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 06.02.2019.

25.01.2019 за вх. № 164/19 до господарського суду Харківської області надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2019 по справі № 922/3010/18 згідно якої відкрито касаційне провадження у справі №922/3010/18за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 та ухвалу господарського суду Харківської області від 12.11.2018 та витребувано з господарського суду Харківської області справу №922/3010/18.

Ухвалою суду від 28.01.2019 провадження у справі 922/3010/18 зупинено до розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 та ухвалу господарського суду Харківської області від 12.11.2018 по справі №922/3010/18 та повернення матеріалів справи №922/3010/18 до господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 06.03.2019 провадження у справі 922/3010/18 було поновлено, розгляд справи по суті було призначено на 14.03.2019.

Судове засідання по розгляду справи було відкладено протокольною ухвалою на 25.03.2019 .

На стадії судових дебатів, в судовому засіданні було оголошено перерву до 26.03.2019.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідачі правом на участь представників в судових засіданнях по розгляду справи по суті не скористалися.

Другим відповідачем подано заяву (вх. № 6381 від 14.03.2019) про розгляд справи без участі його представника за наявними в справі документами.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідачів.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.03.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив.

ОСОБА_2, є одним з учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", , місцезнаходження: місто Харків, проспект Московський, 257 (надалі - Товариство) та володіє часткою, що дорівнює 33% статутного капіталу Товариства .

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а також Статуту Товариства в редакції, зареєстрованій 30 травня 2011 року, номер запису 0002230, що є діючою на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Статут), іншими учасниками Товариства є:

ОСОБА_3, частка якого дорівнює 33% статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_4, частка якої дорівнює 34% статутного капіталу Товариства.

Підставою для звернення до суду Позивача було скликання ОСОБА_3 (другим відповідачем) загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" на 30 листопада 2018 року. Перелік питань порядку денного загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", скликаних на 30 листопада 2018 року другим відповідачем, містив серед інших такі питання :

Про зміну складу учасників Товариства

Про розподіл часток в статутному капіталі Товариства

Про внесення змін до статуту Товариства;

Про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів

Про перерозподіл часток між учасниками Товариства

Про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації Товариства та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора).

Про зміну місцезнаходження Товариства

Також другим відповідачем була запропонована для затвердження 30 листопада 2018 року загальними зборами учасників нова редакція Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ідалія», яка не містить оскаржуваних Позивачем положень Статуту.

17 червня 2018 року набув чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (Закон № 2275-VIII), який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю (далі - товариство) та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов'язки їх учасників.

Позивач наголошує, що в зв'язку з набуттям чинності Закону № 2275-VIII був посилений захист прав учасників товариств з міноритарною часткою, а тому з 17.06.2018 року окремі положення Статуту Товариства порушують корпоративні права Позивача, що полягають у неможливості впливати на прийняття рішень загальними зборами учасників ТОВ фірма "Ідалія" з питань, по яким необхідно отримати 75% голосів на загальних зборах учасників.

Суд звертає увагу, що на час затвердження загальними зборами учасників 30 травня 2011 року нової редакції Статуту ТОВ фірма "Ідалія" діяв Закон України "Про господарські товариства".

Відповідно до ч.2 перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю " Закон України "Про господарські товариства" втратив чинність у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю з дня набуття чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

В Рішенні Конституційного суду України від 09.0.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) встановлено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, норми Закону України "Про господарські товариства" в частині, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, втратили чинність з 17 червня 2018 року.

Частиною 3 перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено, що протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом.

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 "Про деякі питання вирішення корпоративних спорів" передбачено, що під час вирішення корпоративних спорів про визнання недійсними установчих документів господарські суди повинні виходити з того, що затвердження установчого документа є необхідною дією у процесі створення юридичної особи. Тому під час визначення підстав для визнання установчих документів недійсними господарським судам слід керуватися пунктом 2 частини першої статті 110 ЦК України.

З урахуванням положень цієї норми підставами для прийняття рішення про визнання недійсними установчих документів є порушення закону, які не можуть бути усунуті. Такою підставою може бути відсутність в установчих документах тих відомостей, які згідно із законом повинні обов'язково в них міститися.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" встановлено, що суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: 1) на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; 2) порушення допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунуті; 3) відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 Господарського кодексу України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту. Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача

Дослідивши зміст Статуту, в тому числі оскаржувані Позивачем положення, суд встановив наступне. Пунктом 4.3. Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства належать:

визначення основних напрямків діяльності Товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання;

внесення змін до Статуту Товариства, зміна розміру статутного фонду;

створення та відкликання виконавчого органу Товариства;

визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів;

затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподілі прибутку та збитків Товариства;

виключення учасника із Товариства;

Створення та ліквідація філій та представництв Товариства, затвердження їх положень;

Винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління Товариством;

Затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів Товариства, визначення організаційної структури Товариства;

Визначення умов оплати праці посадових осіб Товариства, його філій та представництв;

Встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів;

Прийняття рішення про ліквідацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Підпунктом 4.3.1 пункту 4.3. Статті 4 Статуту встановлено, що "з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3. рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують Учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів... "

Згідно пункту 4.7. Статуту "... Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів..." .

Пунктом 5.9. Статуту передбачено, що "... Учасник Товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обв'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей Товариства, може бути виключено з Товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України...".

В той же час з 17 червня 2018 року набули чинності норми Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (Закон № 2275-VIII) наступного змісту.

Стаття 5 Закону № 2275-VIII встановлює, що учасники товариства мають такі права:

1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства;

2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства;

3) брати участь у розподілі прибутку товариства;

4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.

2. Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 2275-VIII учасники товариства зобов'язані:

1) дотримуватися статуту;

2) виконувати рішення загальних зборів учасників товариства.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2275-VIII встановлено, що учасники можуть мати обов'язки, встановлені законом та статутом товариства.

Відповідно до ч 1 статті 11 Закону № 2275-VIII установчим документом Товариства є статут.

Згідно частини 5 статті 11 Закону № 2275-VIII у статуті товариства зазначаються відомості про:

1) повне та скорочене (за наявності) найменування товариства;

2) органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень;

3) порядок вступу до товариства та виходу з нього.

Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону № 2275-VIII статут товариства може містити інші відомості, що не суперечать закону.

Стаття 28 Закону № 2275-VIII встановлює, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Стаття 29 Закону № 2275-VIII встановлює, що:

1. Загальні збори учасників є вищим органом товариства.

2. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

3. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до статті 30 Закону № 2275-VIII:

1. Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.

2. До компетенції загальних зборів учасників належать:

1) визначення основних напрямів діяльності товариства;

2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту;

3) зміна розміру статутного капіталу товариства;

4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника;

5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом;

6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства;

7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;

8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;

9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;

10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника;

11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;

12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;

13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства;

14) прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.

Відповідно до ч. 3 статті 33 Закону № 2275-VIII загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно.

Частиною 2 статті 34 Закону № 2275-VIII встановлено, що рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Згідно частини 3 статті 34 Закону № 2275-VIII рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Частиною 5 статті 34 Закону № 2275-VIII вставлено, що статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

З системного аналізу норм Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вбачається, що він встановлює обов'язкову присутність всіх учасників на зборах та збільшує кількість голосів учасників з простої більшості до 75%, необхідних для прийняття рішень на загальних зборах з питань ліквідації Товариства, внесення змін до статуту Товариства, зміни розміру статутного капіталу Товариства, затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника, перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом, створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності, прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника.

Суд звертає увагу, що відповідно до норм Закону України "Про господарські товариства", які втратили чинність з 17 червня 2018 року :

- з питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону ( а) визначення основних напрямів діяльності товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу), а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів. (ч.2, ч.3 статті 59);

- Загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів (ч. 1 статті 60 );

- Учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере. Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону (стаття 64).

Таким чином, норми підпункту 4.3.1 пункту 4.3. Статуту з 17 червня 2018 року не відповідають положенням частин другої та третьої статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо необхідної кількості голосів для прийняття рішення загальними зборами учасників з питань внесення змін до статуту Товариства, зміни розміру статутного капіталу Товариства, ліквідації Товариства, затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника, перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом, створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності, прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника.

Норми пункту 4.7 статті 4 Статуту в частині, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів не відповідають з 17 червня 2018 року ч. 3 статті 33 Закону, якою встановлено, що загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно.

Також норми Закону № 2275-VIII не містять підстави та порядок виключення учасника із складу Товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обв'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей Товариства, як передбачено п. 5.9 Статуту.

З урахуванням норм частини 3 перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" суд дійшов висновку, що не можуть бути усунуті, порушують права Позивача на управління товариством та не відповідають законодавству з 17 червня 2018 року:

пункт 4.7 Статуту в редакції, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів;

- пункту 5.9, Статуту що учасник товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- підпункту 4.3.1 пункту 4.3 Статуту в редакції, що з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3 рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів;

Включення другим відповідачем в порядок денний загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", скликаних ним на 30 листопада 2018 року, питань про ліквідацію товариства, зміни до статуту, розподіл часток, по яким з 17.06.2108 року для прийняття рішення необхідне голосування учасників, що у сукупності володіють 75% статутного капіталу товариства порушує право позивача на управління товариством та не усунуте учасниками товариства.

Положення оскаржуваного пункту 4.7. Статуту про правомочність загальних зборів Товариства, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів також з 17 червня 2018 року порушує право позивача на управління товариством та не усунуте за згодою учасників товариства.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.03.2017р. по справі № 922/4266/16 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ фірма «Ідалія», ОСОБА_3, ОСОБА_4, вимоги позивача задоволені частково, а саме, визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ фірма «Ідалія», оформлені протоколом №1/2016 від 11.05.2016р., зокрема щодо примусового виключення ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ фірма «Ідалія». Вказане рішення було залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 статті 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені в судовому рішенні у справі № 922/4266/16 обставини щодо відсутності обґрунтованих причин виключення позивача зі складу учасників товариства в 2016 році беруться судом до уваги як доказ обґрунтованості позовних вимог Позивача про визнання п. 5.9 Статуту, оскаржувані положення якого не відповідають з 17.06.2018 року Закону № 2275-VIII.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З аналізу ст. ст. 13, 15, 16 ЦК України вбачається, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб'єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 ЦК). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

Таким чином, позивачем правомірно було обрано такий спосіб захисту як визнання недійсними окремих положень Статуту.

Позивач позбавлений можливості без згоди інших учасників товариства, з якими в нього наявний корпоративний спір, прийняти рішення про внесення змін до статуту товариства щодо приведення його положень у відповідність до вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Тому захист прав позивача зазначеним способом не порушує норм права та є прийнятним у даному випадку

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростували, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, сплачений позивачем за розгляд його позову, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідачів.

Інших витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", ОСОБА_3 та до ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати недійсним з 17.06.2018 року окремі положення Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ідалія" (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 0002230, а саме:

- пункту 4.7 в редакції, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представника учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів;

- пункту 5.9, що учасник Товариства, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обв'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей Товариства, може бути виключено з Товариства в порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- підпункту 4.3.1 пункту 4.3. в редакції, що з питань, вказаних в п.п.1), 2), 7) пункту 4.3. рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують Учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства. З решти питань рішення приймаються звичайною більшістю голосів.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви покласти на відповідачів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, 257, код 33122269) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_4, паспорт НОМЕР_4, виданий 17.07.2017 органом 6311 дійсний до 17.07.2027, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) 587,34 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_5, виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04.12.2003р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_4, паспорт НОМЕР_4, виданий 17.07.2017 органом 6311 дійсний до 17.07.2027, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) 587,33 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_7, виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.02.2002р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, відомості про дату народження відсутні) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_4, паспорт НОМЕР_4, виданий 17.07.2017 органом 6311 дійсний до 17.07.2027, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) 587,33 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_4, паспорт НОМЕР_4, виданий 17.07.2017 органом 6311 дійсний до 17.07.2027, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Перший відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (61044, м. Харків, пр. Московський, буд. 257, ідентифікаційний код: 33122269).

Другий відповідач - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_5, виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04.12.2003р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6).

Третій відповідач - ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_7, виданий Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.02.2002р., реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, відомості про дату народження відсутні).

Повне рішення складено "01" квітня 2019 р. р.

Суддя С.А. Прохоров