СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Справа № 905/2151/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

представники сторін не з’явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

на рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 (суддя Лейба М.О.), ухвалене в м. Харкові о 10 год. 17хв., повний текст якого складений 22.01.2019,

у справі №905/2151/18,

за позовом: Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь,

про стягнення 210180,35грн,

ВСТАНОВИЛА:

19.11.2018 АТ "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ "Металургійний комбінат «Азовсталь», в якому просило стягнути з відповідача 189162,31грн пені та 21018,04грн 3% річних (а.с.3-6).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі №905/2151/18 позов задоволено частково; стягнуто з ПрАТ “Металургійний комбінат «Азовсталь» на користь АТ “Нікопольський завод феросплавів” пеню в сумі 94581,16грн, 3% річних в сумі 21018,04грн та судовий збір в сумі 3152,71грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1,а.с.151-154).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 231, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629, 712 ЦК України, статті 173, 193, 217, 230, 232, 265 ГК України мотивовано доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань з оплати товару за договором поставки від 26.12.2016 №171503/1605890 та обґрунтованістю нарахування пені та 3% річних.

При цьому суд першої інстанції з посиланням на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшив розмір пені на 50% до 94581грн у зв’язку з тим, що відповідач зареєстрований у м. Маріуполі та, відповідно, здійснює свою діяльність на території проведення операції об’єднаних сил, а також приймаючи до уваги повне виконання своїх зобов’язань перед позивачем і відсутність відомостей щодо понесених позивачем збитків у зв’язку з невиконанням умов договору.

ПрАТ "Металургійний комбінат «Азовсталь» із рішенням місцевого господарського суду не погодилось та 11.02.2019 звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі №905/2151/18 в частині визначення розміру пені, а саме з урахуванням всіх фактичних обставин справи, виходячи з загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності, статті 3 ЦК України, в порядку статті 233 ГК України зменшити розмір стягуваної суми пені максимально на 80%.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на те, що м. Маріуполь є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція, операція об’єднаних сил, що значно ускладнює ведення господарської діяльності. З урахуванням проблем в регіоні, пов’язаних з проведенням військових дій, ускладнилася логістика поставок, відповідач частково перейшов на поставку сировини морським транспортом та збільшився маршрут залізничним транспортом, у зв’язку з чим відповідач має нести додаткові витрати. Крім того, вказує на те, що відповідач несе витрати по здійсненню виплат заробітної плати робітникам, що призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

У відзиві від 01.03.2019 АТ «Нікопольський завод феросплавів» просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначає, що інфляційні процеси в економіці держави та складна ситуація в промисловій сфері, зокрема, в металургії, негативно впливає і на результати господарської діяльності позивача, що було враховано місцевим господарським судом при зменшенні розміру пені на 50% замість заявлених відповідачем 80%. Позивач вважає, що апеляційна скарга несе формальний характер та подана з метою відтермінувати виконання судового рішення шляхом використання права апеляційного оскарження судового рішення (а.с.181,182).

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (т.5,а.с.97-100), проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов’язковою, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

26.12.2016 між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальником) та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (покупцем) укладений договір поставки №171503/1605890, п.1.1 якого встановлено, що постачальник зобов’язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити, згідно п.3.4 цього договору феросплави (далі – товар), протягом строку з 01.09.2017 по 31.12.2017 на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до цього договору, які є його невід’ємною частиною ( а.с.13-20).

Відповідно до п.2.1 цього договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Партією поставки товару по даному договору є кількість товару, відвантаженого для перевезення по одній залізничній накладній.

Згідно з п.2.3 вказаного договору датою поставки товару, при поставці залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника, відповідно до п.2.1. Постачальник приймає на себе зобов’язання з організації та оплаті транспортування та супроводження товару на шляху його прямування.

Пунктом 3.1 цього договору встановлено, що поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе всі збори і інші обов’язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші видатки постачальника, пов’язані з поставкою товару. Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до даного договору.

У пункті 3.4 цього договору зазначено, що покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дати поставки товару. Оплата за поставлений товар здійснюється за курсом НБУ на дату зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Постачальник повідомляє покупця про дату поставки товару шляхом передачі засобами електронного або факсимільного зв’язку наступних документів: рахунку постачальника, копії залізничної накладної, сертифіката якості, у відповідності до п.3.9. даного договору.

Оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника (п.3.6, п.3.7 договору).

Згідно з п.3.10 договору загальна ціна договору визначається загальною сумою вартості всіх специфікацій (додатків) до даного договору.

Пунктом 7.1 даного договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно з п.7.6. договору у випадку порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у відповідний період, за кожен день прострочки оплати.

Специфікації (додатки) до даного договору вступають в силу з моменту підписання їх сторонами (п.8.12 договору).

01.09.2017 між сторонами спору підписана специфікація №1 до договору поставки від 26.12.2016 №171503/1605890, у якій встановлено що постачальник постачає, а покупець приймає наступний товар: ферросиликомарганец, марка основи сплаву – МнС17 ДСТУ 3548-97 у кількості 2000т метричних тон сплавів (+-5% max) (а.с.24).

У п.2 цієї специфікації визначена якість товару : min70,00% min, Si 16% min, C 2 max, S 0,03% max, P 0,25% max. Хімічний склад товару може уточнюватися в межах марки основи сплату письмовими вимогами покупця, які надіслані постачальнику по початку по факсу до початку виготовлення товару.

У п.5 цієї специфікації сторони визначили формулу визначення ціни для розрахунків за поставлену продукцію.

Відповідно до п.п.6,8,9 цієї специфікації базова ціна: згідно з умовам «Інкотермс -2000», на умовах поставки СРТ- Станція Сартана Донецької залізниці: становить - 31372,32грн за метричну тонну без ПДВ; або автомобільним транспортом на умовах поставки FCA, склад вантажовідправника – 31038,30грн за одну метричну тону без урахування ПДВ. Курс долара США, встановлений Національним банком України; строк поставки – вересень 2017 року; загальна сума за специфікацією орієнтовно становить 62744640,00грн без урахування ПДВ (а.с.24).

Також, 01.09.2017 між сторонами спору підписана специфікація №2 до договору поставки від 26.12.2016 №171503/1605890, у якій встановлено що постачальник постачає, а покупець приймає наступний товар: ферромарганец (високовуглецевий феромарганец), марка основи сплаву - ФМн78 ДСТУ 3547-97 у кількості 450т метричних тон (а.с.25).

Також у п.п.2, 5, 6 цієї специфікації сторони визначили якість та формулу визначення ціни для продукції, що постачається, а також базову ціну.

Загальна сума за специфікацією орієнтовно становить 15064879,20грн без урахування ПДВ (п.9 специфікації).

03.10.2017 між сторонами спору підписані специфікації №№3,4 до договору поставки від 26.12.2016 №171503/1605890, у яких вони також узгодили найменування товару, його якість, упаковку, кількість, встановили формулу для визначення ціни, базову ціну, ринок збуту, строк поставки і загальну суму за специфікацією. Так, загальна сума: за специфікацією №3 становить 77849574,00грн без урахування ПДВ, за специфікацією №4 - 44108040,00грн, без урахування ПДВ (а.с.27,28).

На виконання умов договору поставки від 26.12.2016 №171503/1605890 позивачем поставлений відповідачеві товар, що підтверджується залізничними накладними від 24.10.2017 №45090602, №45090529, від 26.10.2017 №45146693, №45146701, №45146685, від 28.10.2017 №45243748, від 29.10.2017 №45268158 та виставлені рахунки на оплату, відповідно №215982 на суму 13573669,74грн, №215983 на суму 9985479,19грн, №216007 на суму 19192787,23грн, №216087 на суму 13783761,40грн, №216088 на суму 10981647,46грн (а.с.29-42).

У зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань АТ «Нікопольський завод феросплавів» 01.03.2018 звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення 189162,31грн пені та 21018,04грн 3% річних (а.с.3-6).

У відзиві від 18.12.2018 відповідач просив суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, виходячи з загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності, встановлених в статті 3 ЦК України, в порядку статті 233 ГК України максимально зменшити суму пені на 80% від суми, що підлягає стягненню.

22.01.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, наведених вище ( а.с.151-157).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду таке.

Предметом позову у даній справі є стягнення пені та 3% річних, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем зобов’язань за договором поставки від 26.12.2016 №171503/1605890.

Спірні правовідносини сторін виникли у зв'язку з простроченням строку оплати за поставлений товар і регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у замовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 2,5 статті 267 ГК України встановлено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Згідно із частиною 1 статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

26.12.2016 між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальником) та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (покупцем) укладений договір поставки №171503/1605890, п.1.1 якого встановлено, що постачальник зобов’язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити, згідно п.3.4 цього договору феросплави (далі – товар), протягом строку з 01.09.2017 по 31.12.2017 на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до цього договору, які є його невід’ємною частиною ( а.с.13-20).

Згідно з п.2.3 вказаного договору датою поставки товару, при поставці залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника, відповідно до п.2.1. Постачальник приймає на себе зобов’язання з організації та оплаті транспортування та супроводження товару на шляху його прямування.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав прийняті на себе зобов’язання, визначені договором поставки від 26.12.2016 №№171503/1605890, та поставив товар, що підтверджується залізничними накладними від 24.10.2017 №45090602, №45090529, від 26.10.2017 №45146693, №45146701, №45146685, від 28.10.2017 №45243748, від 29.10.2017 №45268158 та рахунками на оплату: №215982 на суму 13573669,74грн, №215983 на суму 9985479,19грн, №216007 на суму 19192787,23грн, №216087 на суму 13783761,40грн, №216088 на суму 10981647,46грн (а.с.23-46).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.7.6 договору поставки від 26.12.2016 №№171503/1605890 у випадку порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у відповідний період, за кожен день прострочки оплати.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення лише в частині зменшення пені, а саме відповідач просить, в порядку статті 233 ГК України зменшити розмір стягуваної суми пені максимально на 80%. При цьому не оскаржує судове рішення в частині визначення розміру пені, а отже суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів статті 269 ГПК України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо вимог відповідача про зменшення пені на 80% суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на досліджених доказах та на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на те, що м. Маріуполь є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція, операція об’єднаних сил, що значно ускладнює ведення господарської діяльності. З урахуванням проблем в регіоні, пов’язаних з проведенням військових дій, ускладнилася логістика поставок, відповідач частково перейшов на поставку сировини морським транспортом та збільшився маршрут залізничним транспортом, у зв’язку з чим відповідач має нести додаткові витрати. Крім того, вказує на те, що відповідач несе витрати по здійсненню виплат заробітної плати робітникам, що призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 N 1275р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло, зокрема, м. Маріуполь.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що факт проведення в м. Маріуполі антитерористичної операції значно ускладнює ведення господарської діяльності. Проте, укладаючи 26.12.2016 договір поставки №171503/1605890, сторони, у тому числі відповідач були обізнані про наявність цього факту, та, відповідно, припускали можливість настання певних обставин у зв’язку з проведенням АТО, з урахуванням загально відомих фактів, які відбулись протягом 2014-2016 років на вказаній території, що, зокрема, підтверджується п.2.1,2.3, 5.1 договору поставки від 26.12.2016 №171503/1605890. Також, відповідач, будучи обізнаним про проведення АТО уклав з позивачем договір поставки, у якому сторони дійшли згоди і щодо штрафних санкцій за несовєчасну поставку та об’єм товару, що постачається, та отримав товар, у відповідності до умов договору, а отже відповідач діяв на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку з урахуванням приписів статті 42 ГК України.

Крім того, відповідач посилається на те, що збільшилась відстань маршруту перевезення залізничним транспортом, внаслідок чого за перевезення залізничним транспортом ПрАТ “МК “Азовсталь” вимушено нести додаткові витрати, пов’язані із сплатою додаткових сум залізничного тарифу у розмірі 20000000грн щомісячно. Однак, відповідач не зазначив періоду виникнення відповідних обставин, що має істотне значення, оскільки на момент укладання договору від 26.12.2016 №171503/1605890, щодо виконання якого наявний спір, на території м. Маріуполя тривала антитерористична операція вже досить великий проміжок часу, а отже зазначені обставини могли виникнути задовго до укладання спірного договору, які відповідач мав врахувати при укладанні спірного договору. Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторони спору у договорі поставки №171503/1605890 детально визначили умови поставки, а отже, витрати, які здійснює відповідач на перевезення вантажів (товару), мають бути враховані відповідачем при формуванні економічної політики підприємства та веденні господарської діяльності. Таким чином, вказана вище обставина, визначена відповідачем як підстава для зменшення пені, не є винятковою, виходячи з інтересів сторін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що питання про зменшення пені повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення клопотання про зменшення пені є з'ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися інтересів сторін.

З огляду на всі фактичні обставини справи, беручи до уваги наявність обставин проведення антитерористичної операції у Донецькій області, відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов'язання, враховуючи повне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, відсутність відомостей щодо понесення позивачем у зв'язку з цим збитків з урахуванням матеріальних інтересів позивача, та враховуючи фінансовий стан відповідача, суд першої інстанції, з метою забезпечення балансу інтересів обох сторін дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача частково, зменшивши розмір пені на 50% до 94581,16грн.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, повністю відповідають доводам, викладеним в клопотанні про зменшення штрафу, наданому суду першої інстанції, які були враховані місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення у всій сукупності, оскільки, як зазначалось вище, питання зменшення штрафу вирішується судом з урахуванням всіх обставин справи, інтересів позивача та відповідача, однак на розсуд суду, за його внутрішнім переконанням, у зв’язку з чим клопотання відповідача правомірно було задоволено частково. Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника зводяться лише до переоцінки обставин, визначених відповідачем як підстави для зменшення пені задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Донецької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв’язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі № 905/2151/18 з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 ГПК України, слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги - ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Керуючись ст.ст. 233, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 22.01.2019 у справі №905/2151/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 27.03.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза