ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа№ 910/11906/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Сташків К.І., адвокат, ордер №425019 від 19.02.19, ОСОБА_3, виконавчий директор ТОВ "Піллар";

від відповідача - Півчук Т.В., заступник голови правління ПрАТ "Квазар",

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 (суддя Ярмак О.М., повний текст складено - 18.12.2018) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" до приватного акціонерного товариства "Квазар" про визнання недійсним договору та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства "Квазар" до товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" про зобов'язання вчинити дії.

встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "Квазар" про визнання недійсним, вчиненого ПрАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані належним виконанням ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань за договором, а також відсутністю у ПрАТ "Квазар" прав власника майна, що передано в оренду по договору № 1 а від 28.07.1995.

В свою чергу, ПрАТ "Квазар" до суду подано зустрічний позов про зобов'язати ТОВ "Піллар" повернути ПрАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Вимоги за зустрічним позовом мотивовані наявністю простроченого зобов'язання наймача по оплаті платежів за три місяці, припиненням правовідносин сторін у зв'язку з розірвання договору в односторонньому порядку шляхом направлення ТОВ "Піллар" відповідного повідомлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 прийнято зустрічний позов приватного акціонерного товариства "Квазар" до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано їх в одне провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов - задоволено; зобов'язано ТОВ "Піллар" повернути ПрАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010, 60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, виходив з недоведеності позивачем обставин відсутності прострочення виконання зобов'язань ТОВ "Піллар" за договором в частині здійснення платежів протягом трьох місяців поспіль.

В свою чергу, при задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши обставини невиконання ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань щодо сплати платежів протягом трьох місяців поспіль та правомірність відмови ПрАТ "Квазар" від укладеного, між сторонами, договору у зв'язку з цим, дійшов висновку про наявність у ТОВ "Піллар" обов'язку з повернення орендованих приміщень.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач за первісним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 скасувати та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на помилковість висновку суду першої інстанції щодо не набуття ПрАТ "Кріпта" права власності на спірне майно, а також вважає відсутніми обставини прострочення оплати орендних платежів понад три місяці.

Окрім наведеного, скаржник посилається на неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання ТОВ "Піллар" про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 910/13234/18.

Представники апелянта - позивача за первісним позовом у справі в судовому засіданні надали пояснення, якими підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Стосовно викладених ПрАТ "Квазар" у відзиві на апеляційну скаргу підстав для закриття апеляційного провадження, слід зазначити наступне.

Так, відповідач за первісним позовом вважає, що особа, яка підписала апеляційну скаргу (виконавчий директор ТОВ "Піллар" ОСОБА_3), не мала на це відповідних повноважень.

Вказані доводи відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга у даній справі підписана виконавчим директором ТОВ "Піллар" ОСОБА_3

Згідно положень п. 8.5.12.4 Статуту ТОВ "Піллар" виконавчий директор без обмежень і без довіреності діє від імені Товариства, а також представляє інтереси Товариства в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності.

Слід зазначити, що підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Отже, враховуючи наведене, виконавчий директор ТОВ "Піллар" ОСОБА_3, підписуючи апеляційну скаргу у даній справі, мав на це відповідні повноваження відповідно до Статуту ТОВ "Піллар".

Наведеним спростовуються посилання відповідача за первісним позовом на відсутність повноважень у виконавчого директора ТОВ "Піллар" ОСОБА_3 на підписання апеляційної скарги, а тому відповідно підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між ВАТ "Квазар", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Квазар", (виконавець за договором) та ТОВ "Піллар Лтд", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар", (замовник за договором), 28.07.1995 укладено договір № 1а про виконання робіт та надання послуг, за умовами якого виконавець передає в оренду об'єкти згідно додатку № 1 до договору, а саме: цілісний майновий комплекс, загальною площею 980,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Північно-Сирецька, 3, для організації ділянки по виробництву монокристалічного кремнію, забезпечує замовника усіма видами енергоносіїв і зв'язку згідно додатку № 2 до договору і гарантує безперебійне забезпечення всіма видами енергоносіїв, також передає в оренду обладнання, визначене в додатку № 5, також замовник передає, а виконавець приймає під охорону об'єкти згідно додатку № 4.

Відповідно до положень пп.4.1, 4.3 договору, за надані послуги замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця щомісячну плату у сумах, визначених у додатках № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 до 10 числа поточного місяця за попередній місяць на підставі платіжних вимог, оформлених виконавцем до 5 числа.

Згідно п.1.7 договору, договір діє з 15.07.1995 по 31.12.2005 року, по закінченню строку договір може бути продовжений за спільною згодою сторін.

Сторонами неодноразово було підписано додаткові угоди до договору. Додатковою угодою № 43/511 від 26.02.1996 було визначено строк оплати платежів по договору до 15 числа поточного місяця за попередній місяць по двохсторонньому акту здачі-приймання наданих послуг та виконаних робіт, переданому замовником по технічних каналах зв'язку за 5 банківських днів до вказаного строку.

Додатковими угодами № 209/5811 від 01.03.2016, № 210/511 від 01.03.2016 сторони змінили розмір орендної площі та погодили розмір орендної плати з 01.03.2016 у сумі 735 673, 86 грн. та 4284,00 грн. відповідно до Інвентаризаційний відомостей обліку площі.

Додатковою угодою № 78/511 від 03.05.2017 замовником було прийнято в оренду додаткову площу приміщень, орендна плата погоджена у розмірі 738 744,06 грн.

Додатковою угодою № 20/03 від 20.03.2008 змінено п.1.7 договору та встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року включно. По закінченню вказаного строку договір може бути продовжений за спільною згодою сторін.

Вимогою за первісним позовом є визнання недійсним, вчиненого ПрАТ "Квазар" одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995 року про виконання робіт і надання послуг, укладеного між позивачем та відповідачем.

Підставами вказаного позову позивачем визначено наступне:

- невідповідність правочину вимогам ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, враховуючи належне виконання ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань за договором, та відсутність будь-яких прострочень здійснення платежів протягом трьох місяців;

- невідповідність правочину вимогам ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, зокрема, відсутність в момент вчинення оспорюваного одностороннього правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності у ПрАТ "Квазар", а саме прав власника майна, що передано в оренду по договору № 1 а від 28.07.1995.

Колегія суддів вважає вказані вище доводи необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення первісного позову, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Відповідно до умом п.4.3 договору в редакції додаткової угоди № 43/511 від 26.02.1996 до договору платежі за квітень по Акту № 3/0418 від 30.04.2018 на суму 884 337,86 грн. повинні бути сплачені до 15 травня 2018, за травень 2018 по Акту № 3/0518 від 31.05.2018 на суму 825 247,92 грн. - до 15 червня 2018, за червень 2018 по Акт № 3/0618 від 30.06.2018 на суму 803 823,20 грн. - до 15 липня 2018, за липень 2018 по Акту № 3/0718 від 31.07.2018 на суму 775 510,38 грн. - до 15 серпня 2018.

Акти наданих послуг № 3/0418 від 30.04.2018, № 3/0518 від 31.05.2018 підписані та скріплені печатками обох сторін, Акти № 3/0618 від 30.06.2018, № 3/0718 від 31.07.2018 ТОВ "Піллар" не підписані, проте наявними листами підтверджується їх надання виконавцем замовнику для підписання та отримання цих актів ТОВ "Піллар", що засвідчено відповідною відміткою на листах із зазначенням дати номера вхідної документації, прізвища та підпису отримувача.

У зв'язку з несплатою ТОВ "Піллар" відповідних платежів у останнього утворилась заборгованість за квітень, травень, червень та липень 2018 року у загальній сумі 3 188 919,36 грн. (за Актом №3/0418 від 30.04.2018 на суму 784 337,86 грн. з урахуванням часткової оплати на суму 100 000 грн.; за Актом №3/0518 від 31.05.2018 на суму 825 247,92 грн.; за Актом № 3/0618 від 30.06.2018 на суму 803 823,20 грн. та за Актом № 3/0718 від 31.07.2018 на суму 775 510,38 грн.).

Із листування сторін вбачається, що 03.07.2018, 29.08.2018, 30.08.2018 ПрАТ "Квазар" зверталося до ТОВ "Піллар" із вимогами № 261/А від 03.07.2018, № 317/А від 29.08.2018 про сплату заборгованості, у т.ч. по договору № 1а від 28.07.1995 та повідомляло про наслідки, передбачені пп.5.2-5.3 договору.

У відповідь на вимогу № 261/А від 03.07.2018 ТОВ "Піллар" здійснило частковий платіж у розмірі 100 000 грн. згідно Акту № 3/0418 від 30.04.2018, що підтверджується платіжним дорученням від 02.08.2018 №5043 (т.1, а.с.30). При цьому, у призначенні платежу вказано - за оренду приміщень за квітень 2018.

Крім цього, ТОВ "Піллар" 30.08.2018 листом за вих.№ 172 у відповідь на вимогу № 317/А від 29.08.2018 щодо сплати заборгованості в строк до 31.08.2018 повідомило про безпідставність такої вимоги, враховуючи факт ненадання підтверджуючих документів про право власності наймодавця - ПрАТ "Квазар", а не іншої особи, на орендоване ТОВ "Піллар" майно.

З наведеного вбачається, що за вказаними вище Актами наданих послуг № 3/0418 від 30.04.2018, № 3/0518 від 31.05.2018, № 3/0618 від 30.06.2018, № 3/0718 від 31.07.2018 у ТОВ "Піллар" утворилась заборгованість за період квітень - липень 2018 року, тобто за 4 місяці у загальній сумі 3 188 919,36 грн.

При цьому, посилання апелянта на часткову оплату заборгованості за квітень 2018 на суму 100 000 грн. не спростовують встановленого факту невиконання зобов'язань за три місяці поспіль, а саме за травень, червень та липень 2018 року.

Так, навіть з урахуванням вказаного платежу заборгованість за наступні три місяці - травень, червень та липень 2018 року не була сплачена ТОВ "Піллар".

Розрахунок наведений скаржником у апеляційній скарзі не стосується спірного періоду та не спростовує висновки суду щодо невиконання ТОВ "Піллар" зобов'язань з оплати послуг за договором протягом вказаних трьох місяців поспіль.

Щодо відображеної у вказаному розрахунку оплати у розмірі 100 000 грн., то, як вже було вказано, її наявність також не спростовує обставин невиконання ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань за договором протягом трьох місяців поспіль - травня, червня та липня 2018 року.

За приписами ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно п. 5.2 договору договір може бути розірвано в односторонньому порядку, якщо замовник протягом трьох місяців не сплачує платежі.

Враховуючи не оплату ТОВ "Піллар" орендної плати три місяці поспіль, наймодавцем - ПрАТ "Квазар" прийнято рішення про відмову від договору оренди, у зв'язку з чим 31.08.2018 направлено спірне повідомлення № 327/А від 31.08.2018.

Так, на момент направлення вказаного повідомлення у ТОВ "Піллар" була наявна заборгованість за період квітень - липень 2018 року, тобто за 4 місяці у загальній сумі 3 188 919,36 грн.

У вказаному повідомленні ПрАТ "Квазар", посилаючись на отримання відповіді від ТОВ "Піллар" про відмову від оплати заборгованості у розмірі 3 188 919,36 грн. по договору № 1а від 28.07.1995, керуючись ч. 6 ст. 193 ГК України, ч.1 п. 1 ст. 611, ч. 3 ст. 651, пп.5.2-5.3 договору, повідомило, що з 01.09.2018 припиняє виконання робіт та надання послуг по договору № 1а від 28.07.1995, з 01.09.2018 відмовляється від договору № 1а від 28.07.1995 у повному обсязі та розриває його, до 01.09.2018 (не включно) вимагає звільнення повернення займаних ТОВ "Піллар" приміщень/майна.

Отримання зазначеного листа ТОВ "Піллар" 31.08.2018 підтверджується наявними в справі матеріалами та жодною із сторін не оспорюється.

Отже, ПрАТ "Квазар" скористалося своїм правом на відмову від договору №1а від 28.07.1995, а тому він в силу положень ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України є розірваним з 01.09.2018 року шляхом односторонньої відмови.

Враховуючи викладене, апелянтом не доведено належне виконання своїх договірних зобов'язань в частині здійснення платежів по договору протягом трьох місяців поспіль, а тому направлення ПрАТ "Квазар" оспорюваного наразі повідомлення визнається колегією суддів обґрунтованим.

Стосовно доводів апелянта про те, що станом на момент направлення спірного повідомлення ПрАТ "Квазар" вже не було власником майна, а тому з огляду на положення ч.2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, слід зазначити наступне.

Так, ПрАТ "Квазар" не заперечує обставини часткової передачі, у зв'язку з його реорганізацією шляхом виділу, прав та обов'язків своєму правонаступнику ПрАТ "Кріпта" відповідно до розподільчого балансу, затвердженого рішенням Загальних Зборів ПрАТ "Квазар" від 29.01.2018. Разом з тим, вказує про не вибуття з його власності об'єкту оренди станом на момент направлення оспорюваного повідомлення.

У разі зміни власника речі, переданої в найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця (ст. 770 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, процес реорганізації товариства шляхом виділу іншого товариства з частковою передачею прав та обов'язків не належить до безумовних способів виникнення у новоствореного товариства права власності на нерухоме майно товариства, що реорганізується, оскільки умовою, з якою пов'язується виникнення такого права власності, є державна реєстрація прав.

В контексті наведеного, апелянтом не надано належних доказів вибуття об'єкта оренди по договору № 1а від 28.07.1995 із власності ПрАТ "Квазар", а також переходу права власності на користь ПрАТ "Кріпта", станом на час отримання оспорюваного повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору.

Також, колегія суддів зазначає, що доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно є відкритим, а тому у разі наявності сумніву у ТОВ "Піллар" щодо дійсного (чинного) власника (володільця) спірного майна, воно могло у встановленому законодавством порядку, отримати актуальну на час звернення інформацію.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що листування сторін щодо правонаступництва ПрАТ "Квазар", необхідності внесення змін до договору в частині зміни власника, не є доказами зміни власника майна в розумінні норм чинного законодавства України.

Стосовно наданих скаржником лише на стадії апеляційного провадження додаткових доказів, а саме копій розподільчого балансу ПАТ "Квазар" з додатками №1 та №2, а також платіжних доручень, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апелянт жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаних документів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього не надав.

При цьому, зазначені документи були подані апелянтом навіть не разом із апеляційною скаргою, а пізніше, вже під час її розгляду по суті.

В свою чергу, ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує, зокрема, відповідача подати суду першої інстанції докази разом з поданням відзиву.

Апелянтом вказаних доказів на підтвердження своїх доводів до суду першої інстанції не подавалось.

З огляду на вищевикладене, надані апелянтом копії розподільчого балансу ПАТ "Квазар" з додатками №1 та №2, а також платіжних доручень не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

У будь - якому випадку зазначені документи не підтверджують обґрунтованості доводів скаржника, оскільки, як вже вказувалося, процес реорганізації товариства шляхом виділу іншого товариства з частковою передачею прав та обов'язків не належить до безумовних способів виникнення у новоствореного товариства права власності на нерухоме майно товариства, що реорганізується, тому, що умовою, з якою пов'язується виникнення такого права власності, є державна реєстрація прав.

Отже, наданий розподільчій баланс не підтверджує обставин переходу права власності на об'єкт оренди на користь ПрАТ "Кріпта", станом на час отримання оспорюваного повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору.

Стосовно наданих копій платіжних доручень, перелік яких був наведений у апеляційній скарзі у розрахунку платежів, то колегією суддів вже надавалася оцінка цьому розрахунку, та було встановлено, що він не стосується спірного періоду та не спростовує висновки суду щодо невиконання ТОВ "Піллар" зобов'язань з оплати послуг за договором протягом вказаних вище трьох місяців поспіль.

Таким чином, надані платіжні доручення на підтвердження, здійсненого апелянтом, розрахунку платежів за договором, відповідно також не можуть підтвердити обставин щодо відсутності прострочення зобов'язань з боку ТОВ "Піллар" протягом трьох місяців поспіль.

Отже, зазначена апелянтом підстава також не може бути підставою для задоволення первісного позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань за договором № 1а від 280.7.1995 щодо оплати платежів протягом трьох місяців підряд, тому дії ПрАТ "Квазар" в частині відмови від договору шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 № 327/А відповідають положенням ч. 3 ст. 651, ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України та умовам п.5.2 самого договору № 1а від 28.07.1995.

За наведених обставин, підстави для задоволення первісного позову відсутні.

Стосовно вимог за зустрічним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зустрічний позов про зобов'язання ТОВ "Піллар" повернути орендовані нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м. шляхом підписання Акту приймання-передачі майна мотивовано тим, що внаслідок несплати наймачем орендних платежів протягом трьох місяців підряд, у ПрАТ "Квазар", як наймодавця, виникло право відмовитись від договору і вимагати повернення майна з моменту одержання ТОВ "Піллар" повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору № 1а від 28.07.1995.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір № 1а про виконання робіт і надання послуг від 28.07.1995 є договором найму (оренди), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як вже було вказано, ТОВ "Піллар" не виконувало своїх зобов'язань щодо сплати платежів протягом трьох місяців поспіль (травень, червень та липень 2018 року.), а тому ПрАТ "Квазар" шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 №327/А відмовилося від договору.

Отже, в силу положень ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України договір № 1а від 28.07.1995 є розірваним з 01.09.2018 року.

Згідно з ч. ч. 2,3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За приписами ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Отже, у зв'язку з розірванням договору у ТОВ "Піллар" виникло зобов'язання з повернення об'єкту оренди.

Станом на час прийняття рішення акт прийому-передачі орендованого майна за договором № 1а від 28.07.1995 не підписано, орендоване майно товариством з обмеженою відповідальність "Піллар" не повернуто, а тому колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення вимог за зустрічним позовом про зобов'язання ТОВ "Піллар" повернути ПрАТ "Квазар" орендовані нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м.

Доводи апелянта про необґрунтованість задоволення судом першої інстанції вимог за зустрічним позовом через те, що ПрАТ "Квазар" внаслідок зміни власника об'єкта оренди не є належною стороною за договором, відхиляються колегією суддів з підстав наведених вище.

Так, апеляційним судом вже надавалася оцінка вказаним доводам скаржника та було встановлено, що апелянтом не надано належних доказів вибуття об'єкта оренди по договору № 1а від 28.07.1995 із власності ПрАТ "Квазар", а також переходу права власності на користь ПрАТ "Кріпта", станом на час отримання оспорюваного повідомлення від 31.08.2018 № 327/А про розірвання договору.

Отже, вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано задоволені місцевим господарським судом.

Стосовно непогодження апелянта із відмовою суду першої інстанції у задоволенні клопотання ТОВ "Піллар" про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 910/13234/18, слід зазначити наступне.

Так, за доводами скаржника об'єктивна неможливість розгляду даної справи полягає у тому, що в межах іншої справи № 910/13234/18 встановлюються обставини щодо належного чи неналежного виконання ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань за договором договору № 1а від 28.07.1995 в частині здійснення орендної плати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 910/13234/18, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарського суду слід у кожному конкретному випадку з'ясувати, як пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому, наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду справи до прийняття рішення у іншій справі.

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/13234/18 за позовом приватного акціонерного товариства "Квазар" до товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 4195165,81 грн., позовні вимоги в якій мотивовані неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором №1а від 28.07.1995 щодо сплати орендної плати та наданих послуг.

В свою чергу, первісні позовні вимоги у даній справі мотивовані належним виконанням ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань по договору щодо здійснення платежів та недопущення прострочення, що могло б бути підставою для розірвання ПрАТ "Квазар" договору в односторонньому порядку шляхом направлення повідомлення від 31.08.2018 № 372/а.

Вимоги за зустрічним позовом про зобов'язання ТОВ "Піллар" повернути ПрАТ "Квазар" орендовані згідно договору № 1а від 27.07.1995 про виконання робіт і надання послуг нежитлові приміщення, загальною площею 20 010,60 кв.м., ПрАТ "Квазар" обґрунтовує наявністю простроченого зобов'язання наймача по оплаті платежів за три місяці, припиненням правовідносин сторін з 01.09.2018 у зв'язку з розірвання договору з моменту отримання листа за вих.№ 327/А від 31.08.2018.

Таким чином, обставини, які підлягають встановленню в межах даної справи це обставини щодо наявності чи відсутності прострочення ТОВ "Піллар" своїх зобов'язань по оплаті платежів за договором №1а від 28.07.1995 протягом трьох місяців.

В свою чергу, враховуючи долучені до справи копії актів надання послуг за період квітень-серпень 2018, банківські виписки, розрахунок боргу, суд першої інстанції вірно зазначив, що надані докази, пояснення сторін дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, у даному випадку відсутня така необхідна умова для зупинення провадження у справі, як неможливість її розгляду до прийняття рішення у іншій справі.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи № 910/13234/18.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача за первісним позовом (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/11906/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 25.03.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім