РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2019Справа № 910/844/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (вул. Сергія Параджанова, 127, м. Житомир, 10025, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОГІРЬЄ ГРУП" ( вул. Гната Юри, буд. 20, м. Київ, 03148, )

про стягнення 17 685,27 грн.

Без виклику представників учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОГІРЬЄ ГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 17 685,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №К16/915 від 22.06.2016, за яким відповідач зобов'язувався прийняти від позивача товар (продовольчу та (або) непродовольчу продукцію) у власність та оплатити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/844/19, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/844/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресами, яку зазначив позивач у позовній заяві (вул. Уборевича, 15, кв. 100, м. Київ, 03179) та, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Гната Юри, буд. 20, м. Київ, 03148), що підтверджується довідками відділення поштового зв'язку про повернення поштових відправлень у зв'язку із закінченням встановленого строку зберіганнята(за першою адресою) та у зв'язку із тим, що дана юридична особа не значиться за вказаною адресою(у ЄДРПОУ), та поштовими конвертами, в яких ухвали суду були направлені відповідачу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (далі -позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЛОГІРЬЄ ГРУП" (далі - відповідач, покупець) був укладений договір поставки №К16/915, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався доставляти і передавати продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (товар) , а покупець - прийняти та оплатити продукцію на умовах, визначених у цьому договорі.

Сторони у п. 5.8 договору погодили, що покупець проводить оплату за поставлений товар у національній грошовій одиниці України через 21 (двадцять один) календарний день.

Згідно з п. 3.2 договору приймання товару здійснюється уповноваженим представником покупця за товарною (товарно-транспортною або видатковою) накладною.

Відповідно до п. 9.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплений печатками та діє до 31.12.2016. У разі відсутності письмової заяви будь-якої із сторін за 20 (двадцяти) календарних днів до закінчення строку дії договору про припинення або зміну договору, договір вважається пролонгованим на 1 (один) рік на тих же самих умовах.

Позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною від 15.08.2018 № Ж-00100800, видатковою накладною від 15.08.2018 № Ж-00100807, видатковою накладною від18.08.2018 № Ж-00102557, видатковою накладною від 04.09.2018 № Ж-00109885, видатковою накладною від 04.09.2018 № Ж-00109788, видатковою накладною від 08.09.2018 № Ж-00112213, видатковою накладною від 08.09.2018 № Ж-00112123, видатковою накладною від 12.09.2018 № Ж-00113920, видатковою накладною від 12.09.2018 № Ж-00113919, видатковою накладною від 15.09.2018 № Ж-00115651, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками, копії яких містяться у матеріалах справи, на загальну суму 17 532, 86 грн.

Відповідно до накладних на повернення від 04.09.2018 № 771, від 03.09.2018 №1058 та від 07.09.2018 № 1084, копії яких містяться у матеріалах справи, відповідач частково повернув поставлений товар на суму 1 178,92 грн.

Станом на 31.10.2018 заборгованість відповідача перед позивачем складала 16 353, 94 грн. Зазначена заборгованість також підтверджується Актом зведення взаєморозрахунків клієнта ТОВ "БІЛОГІРЬЄ ГРУП" станом на 31.10.2018, якій підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками (копія містяться у матеріалах справи).

З метою досудового вирішення спору позивач звертався до відповідача з претензією від 16.11.2018 вихідний № юр-168.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи накладних на повернення від 31.10.2018 № 970 та від 18.09.2018 № 1129, відповідачем було частково повернуто поставлений товар на суму 1 628,40 грн

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав свої зобов'язання щодо розрахунку за поставлений позивачем товар, зокрема у повному обсязі та у визначені строки оплату не здійснив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 14 725,54, грн.

Статтею 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що строк виконання обов'язку з оплати наданих позивачем послуг за договором №К16/915 від 22.06.2016 настав, сума заборгованості відповідача, яка складає 14 725,54 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару позивачем нараховано 147,53 грн. - 3 % річних, 1770,38 грн. - пені, 1041,82 грн. -інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку т. 625 ЦК України способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 8.7 договору у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, передбачений п. 5.8 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожний день такого прострочення.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 т. 230 ГК України господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, т. 549 ЦК України нормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами т. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 т. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За розрахунком позивача, не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за договором має сплатити 147,53 грн - 3 % річних, 1770,38 грн - пені, 1041,82 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контр розрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОГІРЬЄ ГРУП" ( вул. Гната Юри, буд. 20, м. Київ, 03148, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (вул. Сергія Параджанова, 127, м. Житомир, 10025, ) 14 725 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять п'ять) грн. 54 коп. основного боргу, 1770 (одну тисячу сімсот сімдесят) грн. 38 коп. пені, 147 (сто сорок сім) грн. 53 коп. 3 % річних, 1041 (одну тисячу сорок одну) грн. 82 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 921 (одну тисячу дев'ятсот двадцять дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.03.2019.

Суддя Н. І. Ягічева