СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Справа № 913/460/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М. , суддя Гетьман Р.А. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В. ,

за участю представників сторін: не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", м. Київ за вх. №220Л/1 на рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2018р. (повний текст складено 14.12.2018р., головуючий суддя Косенко Т.В.) у справі № 913/460/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", м.Київ,

до відповідачів

1.Фізичної особи-підприємця Полиняк Миколи Петровича, м. Хрустальний Луганської області,

2.Фізичної особи-підприємця Полиняк Валентини Олександрівни, м. Хрустальний Луганської області,

про стягнення 320 745, 35 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Полиняк Миколи Петровича та Полиняк Валентини Олександрівни про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №МСБ-09 від 27.12.2012 в сумі 320745 грн 35 коп., з яких: 273934 грн 52 коп. - заборгованість по кредиту прострочена, 39850 грн 67 коп. - заборгованість по процентах поточна, 6960 грн 16 коп. - заборгованість по процентах прострочена.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Фізичною особою - підприємцем Полиняк Миколою Петровичем зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 320745 грн 35 коп.

13 грудня 2018 р. господарським судом Луганської області прийнято рішення по справі № 913/460/18, яким позов акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Фізичної особи-підприємця Полиняк Миколи Петровича та Полиняк Валентини Олександрівни про стягнення 320745 грн 35 коп. задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Полиняк Миколи Петровича на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 273934 грн 52 коп. - заборгованість по кредиту прострочена, 39850 грн 67 коп. - заборгованість по процентах, нарахованих на суму поточної заборгованості, 6960 грн 16 коп. - заборгованість по процентах, на суму простроченої заборгованості, 4811 грн 18 коп. - судовий збір.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Полиняк Валентини Олександрівни про стягнення 320745 грн 35 коп. відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення. Підставою для відмови у позовних вимогах до Полиняк Валентини Олександрівни став висновок суду першої інстанції про припинення договору поруки, яким позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги до другого відповідача задовольнити.

Вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги умови договору поруки, а саме:

Пункт 5.2 Договору, яким визначено, що порука припиняється, якщо Банк протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до Поручителя.

Пункт 6.5 Договору, яким визначено, що незалежно від підстав розірвання цього договору, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору усі штрафні санкції та видатки кредитора у разі їх виникнення згідно умов договору та чинного законодавства.

Пункт 5.2. Договору, яким визначено, що під збитками сторони розуміють неодержанні доходи, (втрачена вигода), які сторона мала право одержати у разі належного виконання зобов'язань за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом), витрати, здійсненні сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором в повному об'ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія, неустойка, будь-яка інша заборгованість позичальника за цим договором).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 р. поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2018 р. у справі № 913/460/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 р. розгляд справи призначено на 26.03.2019 р.

В судове засідання представники сторін не з'явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників сторін не визнавалася обов'язковою.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (ст.270 ГПК України).

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді - доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

27.12.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Полиняк Миколою Петровичем (відповідач-1) як позичальником укладено кредитний договір №МСБ-09, відповідно до п.1.1 якого, банк надає позичальнику кредит в сумі 392973 грн 00 коп., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п.1.3 цього договору, у розмірі 19,9% річних.

Кредит надається з 27.12.2012 по 26.12.2017 (п.1.3.1 кредитного договору).

Відповідно до п.3.3 договору нарахування процентів по договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному п.1.1 цього договору. При розрахунку процентів використовується метод "факт факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами. Проценти нараховуються банком щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3 цього договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту по день, що передує дню погашення кредиту.

Проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, відповідно до п.1.3 цього договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору на рахунок (п.3.4 договору).

За користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 24,9 % річних (п.3.7 кредитного договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.8.13 кредитного договору).

У Додатку №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МСБ-09 від 27.12.2012, 27.12.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (Кредитор), Фізичною особою-підприємцем Полиняк Миколою Петровичем (позичальник) та Полиняк Валентиною Олександрівною (Поручитель) укладено договір поруки №МСБ-09/П.

За умовами п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №МСБ-09 від 27.12.2012, згідно якого позичальник зобов'язується у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 26.12.2017, зокрема, повернути кредит у розмірі 392973 грн 00 коп., сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 19,9% річних.

Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору (п.п.5.1 - 5.2 договору).

У зв'язку з невиконанням відповідачами умов вищезазначеного кредитного договору та договору поруки, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги тільки до першого відповідача (позичальника за кредитним договором). У задоволенні позовних вимог до поручителя відмовив . Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір поруки припинив свою дію в силу приписів ст. 559 ЦК України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За своєю правовою природою договір №МСБ-09 від 27.12.2012 є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Крім того, в силу приписів ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 ЦК України).

За умовами ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт видачі позивачем першому відповідачу грошових коштів за кредитним договором №МСБ-09 від 27.12.2012 підтверджується випискою по особовому рахунку з 27.12.2012 по 01.06.2018.

Оскільки перший відповідач у строк, визначений для повернення кредиту, грошові кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість з погашення кредиту станом на 01.06.2018 в сумі 273934 грн 52 коп.

Крім того, заборгованість по процентах, нарахованих на суму поточної заборгованості за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 складає 39850 грн 67 коп., по процентах, нарахованих на суму простроченої заборгованості за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 складає 6960 грн 16 коп.

Суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з повернення кредиту та по процентам за користування ним (а.с.28), прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог до першого відповідача.

Позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого кредиту, процентів за користування ним підтверджені документально, не спростовані відповідачами і підлягають задоволенню. Крім того, заявник апеляційної скарги, в цій частині, рішення не оскаржує.

Щодо вимог позивача про стягнення з другого відповідача, який виступає поручителем за кредитним договором, заборгованості.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст.ст.553-554 ЦК України)

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Згідно ст. 559 ЦК України (в редакції яка діяла на час прийняття рішення) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. ( ч.2 ст.559 ЦК України)

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника ( ч.3 ст. 559 ЦК України).

Частина 4 ст.559 ЦК України встановлює, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобов'язання.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що з огляду на приписи ст.ст.251, 252 ЦК України, умови договору які викладені в п.5.2, про дію договору до настання певних обставин не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 Цивільного кодексу України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню саме норми ч.4 ст.559 цього Кодексу.

Саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг встановленого ч.4 ст.559 цього Кодексу 6-місячного строку для пред'явлення вимог до поручителів. Тобто, позивач мав протягом 6 місяців від дня настання строку виконання чергового платежу за основним зобов'язанням пред'явити вимоги до поручителя.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №641/9926/15-ц. на яку послався суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі.

Зі змісту частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України вбачається, що в тексті зазначеної норми застосовуються поняття "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову", як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України № 6-170цс13 від 17.09.2014, № 6-53цс14 від 17.09.2014, № 6-2662-цс15 від 20.04.2016, № 6-623цс17 від 06.09.2017.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з Графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати 5 числа кожного місяця (в період з 05.01.2013 по 26.12.2017), тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст.261 ЦК України починається обрахування встановленого частиною ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Кінцевим терміном повернення чергового платежу згідно Додатку №1 до кредитного договору є 26.12.2017. Отже, з 27.12.2017 несплачена заборгованість вважається простроченою.

Позивач з позовними вимогами до поручителя (другого відповідача по справі) звернувся лише 25.09.2018, про що свідчить відмітка пошти на поштовому конверті, тобто вимога про сплату заборгованості за кредитним договором до поручителя була заявлена вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України від дня настання строку виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що зазначене зобов'язання другого відповідача, як поручителя, припинилося.

За таких обставин позовні вимоги до другого відповідача не підлягають задоволенню.

Посилання заявника апеляційної скарги на ту обставину, що судом першої інстанції не правомірне було не враховано умови договору поруки, спростовуються вищевикладеним та судовою колегією до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судовий збір покладається на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", м. Київ, на рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2018 у справі № 913/460/18 - залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 13.12.2018 у справі №913/460/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.03.2019.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман