ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуСправа № 912/3352/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3352/18

за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, пр. Соборний, 59, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агроавтосервіс", Дніпропетровське шосе, 4, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000

про стягнення 104 740,14 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 38/12/23/1 від 28.12.18;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № б/н від 19.10.17 адвокат, посвідчення №189 від 25.01.17;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агроавтосервіс" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 104 740,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з моменту набуття права власності відповідач користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою, що свідчить про втрату позивачем майна (коштів), яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування" внаслідок чого порушує права власника в особі Олександрійської міської ради, що призвело до безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Ухвалою від 26.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/3352/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2019, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач участь повноважного представника в підготовчому засіданні 30.01.2019 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду.

Відзив на позов у встановлений судом строк відповідач не подав, причин неподання суду не повідомив, клопотання про продовження/поновлення відповідного строку відповідачем також не подано.

Ухвалою від 30.01.2019 господарський суд постановив позивачу у строк до 10.02.2019 надати до суду належним чином завірені копії документів, доданих до позовної заяви (ОСОБА_4 БТІ з додатком), продовжив строк підготовчого провадження на 3 дні, закрив підготовче провадження та призначив справу №912/3352/18 до судового розгляду по суті на 27.02.2019.

04.02.2019 до суду надійшов відзив на позов, направлений згідно інформації на конверті - 29.01.2019.

12.02.2019 до суду надійшла відповідь на відзив з доказами направлення відповідачу.

В судовому засіданні 27.02.2019 господарський суд керуючись ст.ст. 118, 207, 233 Господарського процесуального кодексу України, протокольною ухвалою залишив відзив на позов № 03/32 від 29.01.2019 без розгляду. Поважних причин ненадання відзиву в установлений судом строк відповідач суду не повідомив.

Суд оголосив в судовому засіданні перерву на 11:00 год 18.03.2019.

Суд розцінює доводи позивача у відповіді на відзив як пояснення по справі та приймає їх з врахуванням ч. 5 ст. 161 ГПК Ураїни.

18.03.2019 в судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, зокрема зазначив, що відповідно до технічного паспорту (викопіювання із плану будівельного кварталу), який має бути у відповідача, загальна площа земельної ділянки за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Запорізька, 30а становить 564,3 кв.м. Зазначена площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 27.09.17 № 18, складеного в результаті здійснення органами місцевого самоврядування самоврядного контролю за використанням та охоронною земель, передбаченого ст. 189 ЗК України.

Представник відповідача позов заперечив з тих підстав, що у спірної земельної ділянки відсутній кадастровий номер, земельна ділянка не сформована, тому відповідно до ст.ст.79, 79-1 ЗК України, неможливо укласти договір оренди такої земельної ділянки.

Висловлюючи заперечення щодо позову, відповідач вказує, що в акті обстеження земельної ділянки від 27.09.2017 № 18 зазначено, що земельна ділянка використовується землекористувачем Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Лікарівка-2", вказана орієнтовна площа земельної ділянки - 0,0570 га, не зазначено категорію земель та склад угідь. Спірна земельна ділянка не має визначених меж, кадастрового номера, інформація не занесена до Державного земельного кадастру.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2005 між Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Лікарівка-2" та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Агроавтосервіс" укладено договір про передачу у безоплатне володіння нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2805 (далі - Договір від 01.09.2005, а.с. 17).

За умовами п. п. 1, 3 Договору від 01.09.2005 ДСП "Лікарівка-2" передає у власність ЗАТ "Агроавтосервіс" належний ДСП "Лікарівка-2" на праві власності об'єкт - будівлю магазину нежитловою площею 189,1 кв.м з надвірними будівлями - підвал, сарай, сарай, прибудова, навіс, огорожа, мощення, позначені на плані літерами відповідно: "п/п", "В", "Б", "Г", "Н", "№", "І", що знаходиться в місті Олександрії по вул. Чапаєва, номер 30а. Право власності на об'єкт у ЗАТ "Агроавтосервіс" виникло з моменту підписання даного Договору сторонами та його державної реєстрації.

На час вчинення цього правочину державна реєстрація на нерухоме майно проводилась на підставі та у порядку, встановленому тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (затв. наказом МЮУ № 7/5 від 07.02.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445, втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.12 № 1844/5).

19.09.2005 Олександрійським міжміським бюро технічної Інвентаризації проведена державна реєстрація права власності за ЗАТ "Агроавтосервіс" будівлі магазину нежитловою площею 189,1 м. кв. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: м. Олександрія, вул. Чапаєва, 30-а, про що за встановленою формою на договорі про передачу у безоплатне володіння нерухомого майна від 01.09.2005 р. під реєстровим № 2805 бюро технічної Інвентаризації зроблена відмітка (штамп) про державну реєстрацію.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.12.2017 по справі № 912/3380/17, тому на підставі до ч. 4 ст. 75 ГПК України, не доказуються при розгляді даної справи.

Згідно архівної довідки Олександрійського КМБТІ № 1328 від 15.12.2017 (а.с. 21), ЗАТ "Агроавтосервіс" на підставі договору про передачу у безоплатне володіння нерухомого майна, посвідченого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу 01.09.2005, належить об'єкт нерухомого майна, а саме: будівля магазину за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чапаєва, 30а.

Позивач у позові зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ, який набрав чинності з 01.01.2013, визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" та з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Розпорядженням Олександрійської міської ради № р-28-з від 19.02.2016, зокрема затверджено найменування вулиць у м. Олександрії в новій редакції, в т.ч. нову назву вул. Чапаєва - вул. Запорізька (а.с. 25).

27.09.2018 Олександрійською міською радою складено акт обстеження земельної ділянки № 18 за адресою вул. Запорізька, 30а (а.с. 28).

30.03.2018 Олександрійська міська рада звернулась до ЗАТ "Агроавтосервіс" з листом № 153/10/06/2 з приводу того, що відповідач станом на 01.03.2018 договір на орендне користування земельною ділянкою по вул. Запорізькій, 30а не уклав, а також було запропоновано в 30-денний термін подати заяву щодо оформлення права користування вищезгаданою земельною ділянкою (а.с.26-27). Вказаний лист залишено без відповіді та задоволення.

Земельна ділянка загальною площею 564,3 кв.м на якій розташований належний відповідачу об'єкт нерухомості належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради. Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради.

Розмір доходу відповідача у період з 01.01.2016 по 15.12.2018 позивачем розраховано як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та рішення Олександрійської міської ради від 30.04.2010 № 1454 "Про визначення ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Олександрії", пунктом 2.1 додатку якого встановлено, що за земельні ділянки, передані для роздрібної торгівлі, комерційних аптек встановлюється ставка у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, згідно розрахунку позивача, розмір безпідставно збережених відповідачем коштів від набутого майна за період з 01.01.2016 по 15.12.2018 становить 104 740,14 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Розглядаючи позов по суті, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об'єкта нерухомого майна ЗАТ "Агроавтосервіс" безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені.

Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці за адресою вул. Запорізька 30а у м. Олександрія, на підставі договору про передачу у безоплатне володіння нерухомого майна від 01.09.2005. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення ні попереднім власником будівлі, ні відповідачем права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Олександрійською міською радою та державної реєстрації такого права.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі за договором.

Визначення земельної ділянки наведено в частині 1 статті 79 Земельного кодексу України, відповідно до положень якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами ч.1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Для вирішення даного спору, слід встановити, чи є земельна ділянка, безпідставне використання якої є підставою даного позову, сформованим об'єктом цивільних прав, за користування яким позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, проте таких доказів суду не подано.

Позивачем у даній справі не надано суду доказів існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об'єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)).

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 922/391/18.

В обґрунтування позовних вимог позивачем подано акт обстеження земельної ділянки № 18 від 27.09.2017, у якому головним спеціалістом управління приватизації, оренди майна та землі Олександрійської міської ради за участю інспектора КП "Муніціпальна поліція" за адресою вул. Запорізька, 30А, встановлено що земельна ділянка використовується землекористувачем Дочірнім сільськогосподарським підприємством "Лікарівка-2", орієнтована площа 0,0570 га, документи відсутні.

Судом критично оцінюється вказаний акт від 27.09.2017, так як його складено не щодо ЗАТ "Агроавтосервіс", в ньому не встановлено розміру земельної ділянки, якою користується відповідач під належними йому об'єктами нерухомості. Визначено орієнтовну площу земельної ділянки, проте не зазначено яку інформацію при цьому використано для встановлення такої площі.

При цьому, обстеження проводилось за відсутності відповідача, який не повідомлявся про перевірку та без відповідних замірів фактично займаної ним земельної ділянки.

Позивачем подано суду "Викопіювання з плану будівельного кварталу" від 25.06.1993, згідно якого загальна земельна площа за адресою вул. Запорізька (Чапаєва), 30а становить 564,3, з якої 281,1 під нежитловими приміщеннями (одиниці виміру невідомі).

Разом з тим, згідно договору про передачу у безоплатне володіння нерухомого майна від 01.09.2005, відповідачу передано у власність будівлю нежитловою площею 189,1 кв.м, тому встановити з поданих позивачем доказів, фактичну площу земельної ділянки, яку займає позивач у суду не має можливості.

За таких обставин, твердження позивача про те, що відповідач використовував без правовстановлюючих документів земельну ділянку площею 564,3 кв.м. є безпідставним.

Крім того, не доведено використання приміщення для роздрібної торгівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, відповідно до вимог чинного законодавства, не оформив право користування земельною ділянкою, на якій розміщене належне йому нерухоме майно.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача виникло з вини відповідача внаслідок бездіяльності останнього, що свідчить про протиправну поведінку землекористувача, проте позивачем не доведено суду розмір шкоди заподіяної відповідачем, яка підлягає стягненню.

Чинне законодавство не визначає площу земельної ділянки, яка надається в оренду для обслуговування нерухомого майна, а також не визначає пропорційність співвідношення площі об'єктів нерухомості та площі земельної ділянки, яка відводиться (передається в оренду).

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги Олександрійської міської ради Кіровоградської області необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.03.2019.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.