ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/400/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Богатиря К.В.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Фізичної особи-підприємця Ворони Владислава Валерійовича - участі не брали,

від Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд" - участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд"

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 про відмову у заміні заходу забезпечення позову, прийняту суддею Семенчук Н.О., м. Миколаїв,

у справі №915/400/18

за позовом: Фізичної особи-підприємця Ворони Владислава Валерійовича

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд"

про стягнення 617896 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 р. Фізична особа-підприємець Ворона Владислав Валерійович (далі - ФОП Ворона В.В.) звернулася з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд" (далі - ТДВ "ПМК-107 "Водбуд") про стягнення заборгованості за договором оренди техніки №1/01/16 від 22.01.2016 у сумі 617896 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 07.05.2018 відкрито провадження у справі №915/400/18.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18 задоволено заяву ФОП Ворони В.В. вх.№5324/18 від 05.05.2018 про вжиття заходів забезпечення позову; накладено арешт на нерухоме майно ТДВ "ПМК-107 "ВОДБУД", а саме: на нежитловий об'єкт - промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що складається з літери: Б - майстерня (загальна площа 1423,3 кв.м); В - гараж (загальна площа 121 кв.м); Г - мала механізація (загальна площа 169,8 кв.м); П - киснева; Р - трансформаторна; С - щитова, №32 - хвіртка; №33 - ворота; №34 - огорожа; №1 - замощення (далі - промислова база).

04.02.2019 ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" звернулось з клопотання б/н (вх.№1662/19 від 04.02.2019), у якому просило суд замінити захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18, у вигляді накладення арешту на вищезазначену промислову базу на інший захід забезпечення позову, а саме: заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна.

Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що у процесі примусового виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/400/18 державним виконавцем незаконно прийнято рішення про передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі, яка не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на територію зазначеної промислової бази. Крім того, директор відповідача не вчиняв і не має наміру вчиняти дії щодо відчуження належного відповідачу майна, тому арешт нерухомого майна з передачею його на зберігання третій особі є заходом забезпечення позову неспівмірним із заявленою позивачем вимогою.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 (суддя Семенчук Н.О.) відмовлено ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" у задоволенні клопотання б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) про заміну заходу забезпечення позову у справі №915/400/18.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що доводи ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" стосовно невчинення його директором дій щодо відчуження промислової бази за реєстраційним номером 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та відсутності намірів здійснити відчуження вказаного майна у майбутньому спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, роздруківкою з платформи онлайн-оголошень (www.olx.ua), з якої вбачається, що зазначене нерухоме майно ТОВ "ПМК-107 "Водбуд" виставлено на продаж. Місцевим господарським судом також відхилено посилання відповідача на незаконність постанови державного виконавця ВП№57771076 від 23.11.2018, якою промислову базу передано на відповідальне зберігання третій особі, оскільки вказана постанова не скасована, тому є чинною. Крім того, відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що особа, якій державним виконавцем передано на зберігання вищевказане нерухоме майно, не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на територію промислової бази. При цьому застосований судом захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із заявленими у даній справі позовними вимогами.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 про відмову у заміні заходу забезпечення позову у справі №915/400/18 скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання скаржника б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) про заміну заходу забезпечення позову задовольнити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті ухвали дійшов помилкового висновку щодо співмірності застосованих заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами. Крім того, відповідач наголошує на тому, що директор ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" не вчиняв і не має наміру вчиняти дії щодо відчуження промислової бази. Крім того, державним виконавцем незаконно прийнято постанову ВП№57771076 від 23.11.2018 про передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі, яка не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на територію зазначеної промислової бази, чим протиправно обмежує відповідача у праві користування належним йому нерухомим майном.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 18.03.2019 (вх.№813/19/Д3 від 20.03.2019) ФОП Ворона В.В. зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення. Зокрема, позивач наголошує на тому, що застосований судом захід забезпечення позову є доцільним та таким, що забезпечить ефективний захист прав та інтересів останнього у разі задоволення позовних вимог. Крім того, позивач зазначає про те, що державний виконавець правомірно здійснив передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі, яка є одним із учасників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" з часткою у статутному капіталі товариства, яка складає 50%.

27.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" б/н від 27.03.2019 (вх.№813/19/Д5 від 27.03.2019), у яких відповідач з урахуванням доводів ФОП Ворони В.В., викладених останнім у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 18.03.2019 (вх.№813/19/Д3 від 20.03.2019), зазначає, зокрема, про те, що постановою в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби №2-25-2 від 06.02.2019 про результати перевірки законності виконавчого провадження дії державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження з виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2018 у справі №915/400/18 про накладення арешту на нерухоме майно ТДВ "ПМК-107 "Водбуд", а саме: нежитловий об'єкт - промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, визнано такими, що вчиненні з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, а також доручено начальнику Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести дії, передбачені абзацами 2, 3 частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Богатиря К.В. від 05.03.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 21.03.2019 справу №915/400/18 призначено до розгляду на 01.04.2019 о 10:00.

У судовому засіданні 01.04.2019 сторони участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (том ІІ а.с.51-53).

29.03.2019 від представника Фізичної особи-підприємця Ворони Владислава Валерійовича Надточиєвої А.П. каналами електронного зв'язку надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Однак вказаний документ не підписано електронним підписом, що виключає можливість ідентифікувати особу, яка його направила, а тому колегією суддів зазначене клопотання до уваги не приймається та не розглядається.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди техніки №1/01/16 від 22.01.2016 у сумі 617896 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18 задоволено заяву ФОП Ворони В.В. вх.№5324/18 від 05.05.2018 про вжиття заходів забезпечення позову; накладено арешт на нерухоме майно ТДВ "ПМК-107 "ВОДБУД", а саме: на нежитловий об'єкт - промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що складається з літери: Б - майстерня (загальна площа 1423,3 кв.м); В - гараж (загальна площа 121 кв.м); Г - мала механізація (загальна площа 169,8 кв.м); П - киснева; Р - трансформаторна; С - щитова, №32 - хвіртка; №33 - ворота; №34 - огорожа; №1 - замощення.

Ухвала суду мотивована тим, що невжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, оскільки задоволення вимог ФОП Ворони В.В. можливе за рахунок майна ТДВ "ПМК-107 "Водбуд", яке відповідач в особі керівника та іншого співзасновника має намір відчужити, що підтверджується доданими до заяви про вжиття заходів забезпечення позову доказами, зокрема, роздруківкою з реєстру платників податків на додану вартість про анулювання свідоцтва платника ПДВ, зі змісту якої вбачається, що реєстрацію відповідача, як платника ПДВ, анульовано 31.03.2018; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зі змісту якого випливає, що вищевказана промислова база є єдиним об'єктом нерухомого майна, що належить відповідачу на праві приватної власності; роздруківкою з платформи онлайн-оголошень (www.olx.ua), з якої вбачається, що промислову базу ТОВ "ПМК-107 "Водбуд" виставлено на продаж.

Ухвала Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/400/18 набрала законної сили та є чинною.

З метою примусового виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/400/18 позивач звернувся з відповідною заявою до Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у зв'язку з чим 23.11.2018 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеної ухвали суду.

Постановою державного виконавця від 23.11.2018 ВП№57771076 на промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що складається з літери: Б - майстерня (загальна площа 1423,3 кв.м); В - гараж (загальна площа 121 кв.м); Г - мала механізація (загальна площа 169,8 кв.м); П - киснева; Р - трансформаторна; С - щитова, №32 - хвіртка; №33- ворота; №34 - огорожа; №1 - замощення, накладено арешт, а також передано зазначений об'єкт нерухомого майна на відповідальне зберігання третій особі - ОСОБА_4, який відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є одним із учасників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" з часткою у статутному капіталі товариства, яка складає 50%.

Клопотання ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) про заміну заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18, мотивоване незаконністю рішення державного виконавця про передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі, яка не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на територію зазначеної промислової бази. При цьому, директор відповідача не вчиняв і не має наміру вчиняти дії щодо відчуження належного скаржнику майна, тому арешт нерухомого майна з передачею його на зберігання третій особі є заходом забезпечення позову неспівмірним із заявленою позивачем вимогою.

Господарський суд Миколаївської області, відмовляючи в задоволенні клопотання б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) про заміну заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18, послався на недоведеність відповідачем доводів стосовно того, що зберігач промислової бази не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на її територію, а також зауважив, що постанова державного виконавця ВП№57771076 від 23.11.2018 про передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі не скасована у встановленому законодавством порядку, тому посилання на незаконність дій державного виконавця є неприпустимим. При цьому у матеріалах справи наявні докази намірів позивача здійснити відчуження вказаного майна, отже накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із заявленими у даній справі позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) про заміну заходу забезпечення позову, вжитого ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі №915/400/18, з огляду на наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини першої статті 143 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

За своєю правовою природою заміна вжитого судом заходу забезпечення позову полягає в скасуванні такого заходу та вжиття іншого, передбаченого законом заходу, а відтак при вирішенні відповідного питання слід в першу чергу з'ясовувати чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору, та чи існують правові підстави, з якими чинне законодавство пов'язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову.

Колегія суддів зауважує, що у матеріалах справи відсутні і відповідачем до клопотання б/н від 04.02.2019 (вх.№1662/19 від 04.02.2019) не додано будь-яких доказів, які б свідчили про зміну обставин спірних правовідносин та вказували б на необхідність скасування арешту, накладеного на промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що складається з літери: Б - майстерня (загальна площа 1423,3 кв.м); В - гараж (загальна площа 121 кв.м); Г - мала механізація (загальна площа 169,8 кв.м); П - киснева; Р - трансформаторна; С - щитова, №32 - хвіртка; №33 - ворота; №34 - огорожа; №1 - замощення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення майнових прав скаржника, зумовленого діями зберігача нерухомого майна, який не допускає представників ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" на територію промислової бази, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки скаржник не надав до суду будь-яких доказів на підтвердження зазначеного аргументу.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас колегією суддів враховується, що в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, у якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявність у матеріалах справи роздруківки з платформи онлайн-оголошень (www.olx.ua), з якої вбачається, що промислова база ТОВ "ПМК-107 "Водбуд" виставлена на продаж, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно відсутності у відповідача намірів щодо відчуження вказаного нерухомого майна, тому дії останнього не дають суду підстав для висновку про існування обставин, що передбачають можливість скасування арешту. При цьому скаржником не доведено того, що наявність застосованих заходів забезпечення позову негативно впливає на його господарську діяльність, між тим даний захід забезпечує належний захист прав та інтересів позивача, пов'язаних із спірним нерухомим майном, в тому числі щодо задоволення вимог позивача за рахунок належного ТДВ "ПМК-107 "Водбуд" нерухомого майна. Зазначене однозначно свідчить про співмірність застосованого місцевим господарським судом заходу забезпечення позову з заявленими позовними вимогами.

Водночас колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта щодо незаконності постанови державного виконавця ВП№57771076 від 23.11.2018 про передачу промислової бази на відповідальне зберігання третій особі, оскільки у матеріалах справи відсутні докази скасування зазначеної постанови. При цьому додана скаржником до письмових пояснень б/н від 27.03.2019 (вх.№813/19/Д5 від 27.03.2019) копія постанови в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби №2-25-2 від 06.02.2019 про результати перевірки законності виконавчого провадження не є доказом скасування постанови державного виконавця ВП№57771076 від 23.11.2018, а лише свідчить про те, що під час виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2018 у справі №915/400/18 про накладення арешту на нерухоме майно ТДВ "ПМК-107 "Водбуд", а саме: нежитловий об'єкт - промислову базу за реєстраційним номером 01, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, мали місце порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, у зв'язку з чим доручено начальнику Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести дії, передбачені абзацами 2, 3 частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

У матеріалах справи відсутня постанова начальника Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, якою було б скасовано постанову державного виконавця ВП№57771076 від 23.11.2018.

При цьому Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що в межах апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 про відмову у заміні заходу забезпечення позову дослідженню підлягають виключно обставини наявності або відсутності змін у спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору, та питання наявності правових підстав, з якими чинне законодавство пов'язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову. Питання законності дій або бездіяльності державного виконавця при здійснення ним примусового виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №915/400/18 не може бути вирішене в межах даного апеляційного провадження, оскільки для цього законодавством передбачено окремий порядок, а саме: звернення до суду зі відповідною скаргою на дії державного виконавця.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що відповідачем не доведено існування правових підстав, з якими положення процесуального закону пов'язують можливість заміни вжитого судом заходу забезпечення позову.

Стосовно решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України").

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 про відмову у заміні заходу забезпечення позову у справі №915/400/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "ПМК-107 "Водбуд".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.04.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя К.В. Богатир