РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019Справа № 910/17773/18

За позовом Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, ціна позову 1019161,20 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача не з'явився,

від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2018 року Комунальне підприємство "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що після одержання від нього попередньої оплати у розмірі 853000 грн. в рахунок оплати за договором поставки № 461 від 18 вересня 2018 р. відповідач передав частину передбаченого договором дизельного пального вартістю 3699 грн.

Посилаючись на те, що товар на всю суму проведеної оплати відповідач йому не передав, одержані кошти не повернув, позивач на підставі ст. 693 ЦК України просив стягнути з останнього на свою користь 849301 грн. попередньої оплати, 169860,20 грн. штрафу, передбаченого п. 7.3 договору, а також понесені ним по справі судові витрати.

Представники сторін у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку.

Позивач поштою надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 вересня 2018 р. між сторонами у справі було укладено договір поставки № 46, згідно умовами якого відповідач зобов'язався передати у власність позивача 183000 л дизельного палива, загальною вартістю 4512780 грн., а позивач - прийняти та оплатити одержаний товар протягом 15 банківських днів з дати надходження виставленого відповідачем рахунку за поставлений товар.

Відповідно до розділу 3 договору передачу пального передбачалося здійснювати у мережі автозаправних станцій відповідача або третіх осіб на підставі талонів або карток (бланків-дозволів), виданих відповідачем.

Згідно умов п. 3.4 договору на відповідача покладається обов'язок зберігання партії товару та навантаження (заправка) товару у транспортний засіб або ємності позивача.

Строк дії договору згідно до п. 9.2 договору встановлений з моменту його підписання до 31 грудня 2018 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Згідно з п. 3.6 договору право власності на товар в обсязі визначеному в талонах або картках (бланках-дозволу) переходить від відповідача до позивача з дати підписання сторонами акту приймання-передачі на талони або картки (бланки-дозволи).

Таким чином, укладений між сторонами договір є змішаним, оскільки в частині відносин з передачі товару у власність за плату містить положення договору купівлі-продажу і відносини в цій частині врегульовані гл. 54 ЦК України, а в частині передачі товару на зберігання - договору зберігання, врегульовані гл. 66 ЦК України.

Згідно з платіжними дорученнями №№ 2647 від 4 жовтня 2018 р., 2653 від 5 жовтня 2018 р., 2669 від 8 жовтня 2018 р., 2699 від 9 жовтня 2018 р., 2711 від 10 жовтня 2018 р., 2744 від 11 жовтня 2018 р., 276 від 12 жовтня 2018 р., 2814 від 17 жовтня 2018 р., 2827 від 18 жовтня 2018 р., 2837 від 19 жовтня 2018 р., 2852 від 22 жовтня 2018 р., 2869 від 23 жовтня 2018 р., 4, 2895 від 24 жовтня 2018 р., 2902 від 25 жовтня 2018 р., 2919 від 29 жовтня 2018 р., 2929 від 30 жовтня 2018 р. позивач здійснив попередню оплату у розмірі 853000 грн. за придбане пальне.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, актом приймання-передачі талонів (бланків дозволу на отримання пального) № 18 від 21 вересня 2018 р. стверджується належне виконання відповідачем зобов'язання щодо видачі талонів або карток (бланків-дозволу) на одержання 34674,80 л дизельного палива вартістю 853000 грн.

Отже, передавши талони або карти (бланки-дозволу) на 34674,80 л дизельного палива відповідач відповідно до вимог ч. 2 ст. 334 ЦК України передав позивачу частину товар за договором вартістю 853000 грн. Зобов'язання сторін, що виникли з договору купівлі-продажу, таким чином, припинилися належним виконанням, оскільки позивач обумовлену договором плату відповідачу сплатив, а той, у свою чергу, передбачений товар у власність позивача передав.

З моменту передачі товару між сторонами виникли відносини з договору зберігання придбаних позивачем у відповідача обсягів нафтопродуктів.

Поясненнями позивача стверджується факт відпуску на підставі талонів або карток (бланків-дозволу) на автозаправних станціях відповідача 150 л дизельного палива вартістю 3699 грн., решту 34524,80 л дизельного палива відповідач йому не повернув.

Доказів повернення на вимогу позивача придбаних за спірним договором нафтопродуктів, які знаходилися на зберіганні відповідача, суду не надано.

Обсяг відповідальності зберігача встановлений ст. 951 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 1 указаної статті збитки, завдані поклажодавцеві втратою речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі вартості цієї речі.

Вартість неповернутого відповідачем пального виходячи з установленої сторонами ціни одного літра дизельного палива 24,66 грн. становить 849301 грн. (34524,80 х 24,66).

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого господарського суду України, наданими у п. 2 постанови № 6 від 23 березня 2012 р. "Про судове рішення", господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 623 ЦК України підлягає стягненню 849301 грн. збитків.

Згідно умов п. 7.3 договору за непоставлений частково або повністю товар відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого частково або повністю товару.

Враховуючи, що відповідачем порушено умови договору з приводу відпуску товару за талонами або картками (бланками-дозволу) вартістю 849301 грн., то з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України підлягає стягненню 169860,20 грн. штрафу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" Донецької області задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, код 41850141) на користь Комунального підприємства "Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 92, код 05393725) 849301 грн. боргу, 169860,20 грн. штрафу, 15287,42 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 1 квітня 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар