ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"27" березня 2019 р.

Справа № 916/836/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

дослідивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Александрія Нова» (65102, м. Одеса, Миколаївська дорога,253) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» (67500, Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Урожайна,4), за участю третьої особи – Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65007, м. Одеса, вул.Б.Хмельницького,34) про визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019р. за вх.№858/19 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «Александрія Нова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третьої особи – Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконними дій ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» щодо складення звіту про незалежну оцінку належних на праві приватної власності ТОВ «Александрія Нова» 86/100 частки будівлі столової, розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, складеного 04.09.2017р. ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада».

Як вбачається із позовної заяви, звіт про незалежну оцінку від 04.09.2017р. складено на замовлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в рамках виконавчого провадження №45031022. Додана до позову копія постанови про призначення суб’єкта оціночної діяльності – суб’єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 16.08.2017р. вказує на те, що виконавче провадження провадиться на виконання виконавчого листа №2а/1570/8954/2011, виданого 26.04.2012р. Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ТОВ «Александрія Нова» на користь ДПІ у Суворовському районі м. Одеси заборгованості по штрафній фінансовій санкції у розмірі 3250000грн.

Положення ч.1 ст.20 ГПК України передбачають, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов’язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов’язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов’язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов’язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов’язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов’язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі по банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб’єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб’єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб’єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, положення статті 20 ГПК України не передбачають подання до господарського суду, в якості окремої позовної заяви позову до суб’єкта оціночної діяльності, який виконував оцінку майна на замовлення державного виконавця в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого адміністративним судом на виконання судового рішення у адміністративній справі.

Як передбачено положеннями ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Отже, звіт суб’єкта оціночної діяльності в рамках проведення виконавчого провадження сам по собі не є обов’язковим для учасників виконавчого провадження, значимості для певного виконавчого провадження йому надається саме державним виконавцем, який приймає рішення щодо використання чи не використання такого звіту оцінки для встановлення вартості майна боржника.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, адекватним засобом захисту прав боржника у виконавчому провадженні у відповідності з вищепроаналізованим законодавством є оскарження останнім дій державного виконавця, вчинених в процесі оцінки майна боржника, до суду, який видав виконавчий документ, тобто, у даному випадку ТОВ «Александрія Нова» має право оскаржити дії виконавця по прийняттю звіту оцінки за основу для визначення вартості майна саме до Одеського окружного адміністративного суду.

Наразі, таке право надає боржнику, як учаснику виконавчого провадження, ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже, з огляду на те, що ТОВ «Александрія Нова» не позбавлене права захистити свої права в якості боржника у виконавчому провадженні №45031022, відкритому на виконання виконавчого листа №2а/1570/8954/2011, виданого 26.04.2012р. Одеським окружним адміністративним судом, подавши відповідний позов до компетентного суду, тобто, до Одеського окружного адміністративного суду, право, за захистом якого позивач звернувся до Господарського суду Одеської області, не підлягає захисту у процесуальному порядку за правилами ГПК України, тому суд вбачає підстави для відмови ТОВ «Александрія Нова» у відкритті провадження у справі за позовом до ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третьої особи – ГТУЮ в Одеській області про визнання незаконними дій ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» щодо складення звіту про незалежну оцінку належних на праві приватної власності ТОВ «Александрія Нова» 86/100 частки будівлі столової, розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, складеного 04.09.2017р. ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада».

Постановляючи дану ухвалу, суд бере до уваги наступне.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов’язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов’язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1, 2 ст.2 ГПК України).

Положення ч.4 ст.11 ГПК України визначають, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов’язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-ІV від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У п.24 рішення від 20.07.2006р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України» ЄСПЛ повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Згідно п.50 рішення від 28.02.2008р. у справі «Церква села Сосулівка проти України» ЄСПЛ нагадує свою практику, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов'язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об'єднаного Королівства" (980_086) (Golder v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції" (Bellet v. France), рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Так, невірно обрані позивачем форми процесуальної реалізації згідно з встановленою підвідомчістю та подальший розгляд такого позову господарським судом призведе до порушення принципу спрямованості господарського процесу на ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів позивача.

Поряд із цим, суд враховує, що чинним законодавством передбачено для позивача право висловити незгоду із діями, що мали місце під час проведення виконавчого провадження, у процедурний спосіб, що визначений Кодексом адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.20, п.1 ч.1 ст.175, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Александрія Нова» до ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада», за участю третьої особи – ГТУЮ в Одеській області про визнання незаконними дій ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада» щодо складення звіту про незалежну оцінку належних на праві приватної власності ТОВ «Александрія Нова» 86/100 частки будівлі столової, розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 253, складеного 04.09.2017р. ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада».

2. Повернути ТОВ «Александрія Нова» позовну заяву та додані до неї документи.

3. Додаток на адресу ТОВ «Александрія Нова»: позовна заява від 25.03.2019р. за вх.№858/19 із доданими до неї документами, у т.ч. фіскальний чек №000016455 від 25.03.2019р., загалом на 39 арк.

4. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 27.03.2019р. та згідно до ч.5 ст.175, ч.2 ст.254, п.7 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук