РІШЕННЯ

27 березня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/18/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", 04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7

до відповідача: Приватного підприємства "Агро-КПК", 48643, с. Угриньківці, вул. Залізнична, 3, Заліщицький район, Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Заліщицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 48601, м. Заліщики, вул. Гонти, 5, Тернопільська область

про звільнення нерухомого майна з-під арешту.

За участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_1, довіреність, № 402 від 02.10.2018.

відповідача: не зявився.

третя особа: не зявився.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диски CD-R, серійні номери N123VL29D8010549D2.

В судовому засіданні 27.03.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" звернулося з позовом до Приватного підприємства "Агро-КПК" про звільнення нерухомого майна з-під арешту, який накладений Відділом державної виконавчої служби Заліщицьким районним управлінням юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Заліщицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, підготовче засідання призначено на 11.02.2019 о 14:30 год., яке було відкладено на 11.03.2019 на 15:00 год., з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Ухвалою суду від 11.03.2019 закрито підготовче провадження та призначити справу № 921/18/19 до судового розгляду по суті на 27.03.2019 року на 11:00 год.

27.03.2019 представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.03.2019 не з'явився, відзиву на позов не надав, однак подав клопотання б/н від 27.03.2019 про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відзначає наступне:

Ч.1 ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За даних обставин, зважаючи на те, що: відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його явка не визнавалась судом обов'язковою; встановлений приписами ст. 248 ГПК України строк розгляду справи по суті спливає, а приписами чинного процесуального законодавства можливість його продовження не передбачена; в судовому засіданні 11.02.2018, з метою належного та об'єктивного розгляду спору та надання сторонам можливості рівного права на захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд відклав підготовче на 11.03.2019 саме з урахуванням клопотання представника відповідача б/н від 11.02.2019 (вх.№2348 від 11.02.2019) для надання йому можливості подати відзив на позов, взяти участь у судовому засіданні та обґрунтувати свою позицію по суті спору, проте останній в судові засідання 11.03.2019 та 27.03.2019 не прибув, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Окрім того, слід зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі у відповідності до вимог чинного законодавства були внесені судом до Єдиного державного реєстру судових рішень та, відповідно, оприлюднені на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, зважаючи на те, що явка повноважних представників сторін не визнавалась судом обов'язковою, беручи до уваги, що останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається за наявними в ній доказами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, проте направила на адресу суду заяву №1082/13-30 від 21.02.2019 (вх. №3398 від 26.02.2019), у відповідності до якої, заперечень протии позовної заяви не має, просить розглядати дану справу без участі їхнього представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи учасника судового процесу, суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності. Майново господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2007 року між ВАТ "Кредобанк" (правонаступником якого є ПАТ«Кредобанк») та ПП "Агро-КПК" було укладено кредитний договір №59/К (надалі - Кредитний договір)

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 59/к від 26.12.2007 між Банком та Боржником 27.12.2007 укладено Договір іпотеки, відповідно до п. 1.3. якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі майнового комплексу загальною площею 3152,0 кв.м., що складається з літ. "А" - мясопереробний цех загальною площею 1336,8 кв.м., літ. "Б" - прохідна загальною площею 16,6 кв.м., літ. "В" - склад загальною площею 143,6 кв.м., літ. "Г" - адмінбудинок загальною площею 51,6 кв.м., літ. "Д" - навіс-гараж загальною площею 235,5 кв.м., літ. "Е" - сторожова будка загальною площею 7,0 кв.м., літ. "Є" - піднавіс загальною площею 43,6 кв.м., літ. "Ж" - торговий кіоск загальною площею 5,4 кв.м., літ. "И" - водонапірна башта, літ. "І" - пожежний резервуар, І - огорожа загальною площею 940,0 кв.м., II - ворота загальною площею 12,0 кв.м., III - замощення загальною площею 360,0 кв.м., що знаходяться за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с. Угриньківці, вул. Залізнична, 3 (далі - Предмет іпотеки).

Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Заліщицького нотаріального округу ОСОБА_2 і зареєстрований за №3013.

В подальшому, 29.11.2011 Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" укладено Договір факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги, згідно якого Банк відступив Позивачу право вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу, в тому числі права вимоги за Кредитним договором № 59/К від 26.12.2007 року.

16.12.2011 між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, згідно якого ТОВ "ФК "Приватні інвестиції", як новий іпотекодержатель, одержало право замість Банку, як первісного іпотекодержателя, в разі невиконання або неналежного виконання боржниками своїх зобовязань за договорами, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору факторингу (в тому числі за Кредитним договором № 59/К від 26.12.2007 року), одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку відповідно до Договорів іпотеки переважно перед іншими кредиторами (в тому числі за Договором іпотеки від 27.12.2007 року) у порядку, визначеному Договорами іпотеки та Законом України "Про іпотеку" (п.1.2. Договору).

Договір про відступлення прав за договорами іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу кулиняком І.Я. і зареєстрований за №5389.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2010 року по справі № 2-2686/2010 задоволено позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "КРЕДО БАНК" в особі Тернопільської філії ВАТ "КРЕДОБАНК" та стягнуто солідарно Приватного підприємства "Агро-КПК" та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №59/К від 26 грудня 2007 року в розмірі 2 900 226,42 грн, а також 1700 грн судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2016 року по справі №607/16745/15-ц задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Приватні інвестиції" та замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" відкритому на підставі виконавчого листа №607/2199/13-ц, виданого 25.02.2013 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Як стверджує представник позивача, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2010 року по даний час боржниками не виконано, а іпотека майна Приватного підприємства "Агро-КПК" зберігає свою чинність.

Водночас, як стало відомо позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що на Предмет іпотеки, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 25.09.2009, Відділ державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції, ВП №14353154, видавник: Старший державний виконавець Осмалюк А.В.

26.05.2017 року ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" направило на адресу Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вимогу №6413/2017/И про зняття арештів з предмета іпотеки, яка отримана останнім 02.06.2017 року про що свідчить виписка відстеження пересилання поштвих відправень.

Заліщицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області залишив вимогу №6413/2017/И від 26.05.2017 без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача з позовом.

Позивач вважає, що накладення арешту на майно, що перебуває в іпотеці порушує його право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

В силу ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Іпотека, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалось, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2016 року по справі №607/16745/15-ц задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Приватні інвестиції" та замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" відкритому на підставі виконавчого листа №607/2199/13-ц, виданого 25.02.2013 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

За змістом ч.4ст.75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 № 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.59 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України (далі - ГПК), полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (стаття 4 ГПК).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

При цьому суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З огляду на характер спірних правовідносин сторін, підстави і предмет заявленого позову, а також встановлені судом фактичні обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з наведеним, фактичні обставини у справі, встановлені судом під час її вирішення, підтверджують порушення прав позивача, а відтак і наявність правових підстав для зняття арешту з нерухомого майна.

Отже, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про звільнення заставного майна з-під арешту є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Судовий збір, згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 74, 81, 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Звільнити нежитлові будівлі майнового комплексу, загальною площею 3152,0 кв.м, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Угриньківці, вул. Залізнична, 3 (реєстраційний номер майна 16759442) та належить на праві приватної власності Приватному підприємству "Агро-КПК", з-під арешту, накладеного старшим державним виконавцем Осмалюк А.В. Відділу державної виконавчої служби Заліщицького районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, б/н, 25.09.2009. (реєстраційний номер обтяження: 9090249).

3.Судові витрати покласти на відповідача.

Сторони мають право оскаржити це рішення до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 3 квітня 2019 року.

Суддя Ю.О. Чопко