ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Справа №914/1517/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх. № ЗАГС 01-05/61/19 від 03.01.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 (суддя Бортник О.Ю., повний текст рішення виготовлено 07.12.2018)

у справі № 914/1517/18

за позовом: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі ПАТ НАК Нафтогаз України), м. Київ

до відповідача: комунального підприємства Сокальської міської ради Сокальтеплокомуненерго (надалі КП Сокальтеплокомуненерго), м. Сокаль, Львівська область

про стягнення 494802,7 грн пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання грошового зобовязання

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат (довіреність № 14-209 від 26.10.2018)

від відповідача: ОСОБА_3 - директор

ВСТАНОВИВ:

ПАТ НАК Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з КП Сокальтеплокомуненерго 264025,28 грн. пені, 47498,37 грн. трьох процентів річних та 183279,05 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у справі №914/1517/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з КП Сокальтеплокомуненерго на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 107156,29 грн. пені, 42530,4 грн трьох процентів річних, 181680,62 грн інфляційних та 4383,64 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаюче вищевказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач неналежно виконував взяті на себе зобовязання згідно договору №1234/15-БО-21 від 05.12.2014, а саме: несвоєчасно оплатив заборгованість за отриманий у грудні 2015 природний газ, яка залишалась непогашеною станом на 30.11.2016, у звязку з чим суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 178 593,82 грн., 181 680,62 грн. інфляційних та 42 530.4 грн 3% річних.

Окрім того, врахувавши майновий стан відповідача, соціально значимий статус останнього, дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 40%.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ПАТ НАК Нафтогаз України подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 156 868,99 грн, в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені в сумі 156 868,99 грн задовольнити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, які поніс позивач; не встановлено інших обставин, які дають право суду на зменшення пені, зокрема: чи даний випадок є винятковим. На думку позивача господарський суд першої інстанції не дослідив інтереси сторін, що призвело до порушення ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Згідно з витягом протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2019 справу № 914/1517/18 розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4, склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М головуючий суддя, судді: Зварич О.В., Плотніцький Б.Д..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 в складі колегії суддів: суддя доповідач - Кравчук Н.М., суддів Зварич О.В. та Плотніцького Б.Д. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ НАК Нафтогаз України на рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у справі №914/1517/18.

Ухвалою суду від 31.01.2019 розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2019.

21.02.2019 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ПАТ НАК Нафтогаз України на рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у справі №914/1517/18 не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Плотніцького Б.Д. з 18.02.2019 по 22.02.2019. у відпустці.

Ухвалою суду від 25.02.2019 призначено справу №914/1517/18 до розгляду у судовому засіданні на 05.03.2019.

Згідно з витягом протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_5 справу №914/1517/18 розподілено до розгляду судді Кордюк Г.Т., у звязку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

В судовому засіданні 05.03.2019 оголошено перерву до 26.03.2019.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апелянта заперечив з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-17/366/19 від 21.01.2019), просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

05.12.2014 між ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) та КП Сокальтеплокомуненерго (покупець) було укладено договір № 2134/15-БО-21 купівлі-продажу природного газу та 10 додаткових угод до нього (ас. 27-41).

Відповідно до пункту 1.1. цього договору продавець зобовязувався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Сторони погодили, що газ, який продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 1 234,600 тис. куб. м.

У розділі 5 договору сторони визначили ціну газу. Так, до сплати за 1000 куб.м природного газу підлягає сума 7661,64,00 грн з ПДВ. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно), наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 7.2. договору сторони домовились, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору № 2134/15-БО-21 позивач протягом січня-червня 2015 та вересня-грудня 2015 передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 6992661,11 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, які підписані представниками сторін без застережень (а.с 42-51).

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості природного газу виконував неналежним чином та з порушенням, передбаченого умовами договору, терміну розрахунків.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення ПАТ НАК Нафтогаз України з позовом до КП Сокальтеплокомуненерго про стягнення 264025,28 грн. пені, 47498,37 грн. трьох процентів річних та 183279,05 грн. інфляційних втрат.

Предметом апеляційного оскарження є висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором.

Враховуючи встановлені приписами ст. 269 ГПК України положення, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відзиві на позовну заяву №268 від 03.09.2018 просив суд на підставі ст.ст. 551 ЦК України, 233 ГК України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до 10% від заявленої позивачем суми.

Звертаючись з клопотанням про застосування ч. 2 ст. 233 ГК, яка дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій, відповідач посилався на те, що він перебуває у важкому фінансовому стані та просив врахувати ступінь виконання зобов'язань за договором на купівлю-продаж природного газу № 2134/15-БО-21 від 05.12.2014.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України та ч.ч.1-2ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім того, зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності). Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Дослідивши всі обставини справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що МКП Сокальтеплокомуненерго є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг населенню та підприємствам, установам, організаціям, фінансується за рахунок бюджетних коштів. Підприємство спрямовує свою діяльність на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на експлуатацію обслуговування, поточний та капітальний ремонт котелень і теплових мереж, та здійснює забезпечення мешканців міста Сокаль, навчальні заклади, дитячі садки, інших абонентів послугами по теплопостачанню. У 2015році внаслідок різниці між економічно обґрунтованими витратами на виробництво послуг із теплопостачання та тарифами на ці послуги, КП Сокальтеплокомуненерго було збитковим. Невиплата з державного бюджету коштів на погашення згаданої різниці, поряд з іншими чинниками, вплинули на появу заборгованості за спожитий у грудні 2015 природний газ.

До 2018 року в державному бюджеті не передбачалось компенсації заборгованості з різниці в тарифах. Внаслідок невиплати коштів з Державного бюджету на погашення різниці в тарифах, КП Сокальтеплокомуненерго перебуває в тяжкому матеріальному становищі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем в повному обсязі здійснена оплата отриманого згідно з договором № 2134/15-БО-21 природного газу і заборгованість відповідача за вказаним договором відсутня.

Також суд апеляційної інстанції бере до уваги факт важливості збереження господарської діяльності відповідача, як комунального підприємства частини територіальної громади м. Сокаль, оскільки останній займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення транспортування природного газу бюджетним установам та організаціям міста Сокаль, у відповідача відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків з контрагентами, відповідно до умов договору укладеного між сторонами, відповідач отримував природній газ від позивача виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а не для власних потреб.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом дотриманий баланс інтересів і позивача, і відповідача. До того ж, як необхідність використання права на зменшення неустойки, так і розмір, до якого вона підлягає зменшенню закон відносить на розсуд суду. Відтак, висновок місцевого господарського суду щодо зменшення розміру пені з 178 593,82 грн до 107 156,29 грн (на 40%) є обґрунтованим та правомірним.

При цьому, доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом першої інстанції розміру пені є такими, що не можуть бути прийнятті до уваги колегією суддів, оскільки судом першої інстанції при вирішенні даного питання було досліджено ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інші фактори, які вплинули на можливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу.

Втім, позивач є субєктом господарювання державної форми власності, засновником та єдиним акціонером компанії є держава. Як зазначалося вище, несвоєчасний розрахунок за поставлений газ у відповідача виник перед позивачем в зв»язку з тим, що саме держава не надала вчасно кошти для погашення різниці в тарифах.

Частиною 1 ст. 233 ГК передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи те, що розмір нарахованої позивачем у позовній заяві пені є значним -178 593,82 грн, враховуючи ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором, з огляду на складне матеріальне становище комунального підприємства відповідача, яке постачало газ виключно для надання послуг споживачам, які фінансують з державного та місцевих бюджетів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Господарським судом Львівської області правомірно зменшено розмір нарахованої пені на 40%.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у справі №914/1517/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1