ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 920/205/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом - Дубовик В.В.,

від відповідача за первісним позовом - Танчик О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018

(повний текст складено 12.07.2018)

та на рішення Господарського суду Сумської області від 23.08.2018

(повний текст складено 23.08.2018)

у справі №920/205/18 (суддя Н.О. Спиридонова)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

до публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

про стягнення 9 832 156, 13 грн., -

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

про стягнення 19 642, 36 грн. збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ТОВ "Сумитеплоенерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (відповідач) про стягнення 9 832 156, 13 грн., а саме 6 886 580, 89 грн. основного боргу, 1 850 120, 33 грн. пені, 267 470, 90 грн. 3% річних, 827 984, 01 грн. інфляційні втрати, а також позивач просив суд витрати по сплаті судового збору в сумі 147 482, 34 грн. покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором поставки від 10.04.2017 року № 8/1700037, укладеного між сторонами в частині оплати вартості поставленої позивачем теплової енергії за період з квітня - жовтня 2017 року.

10.04.2018 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив суд прийняти зустрічну позовну заяву ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до ТОВ "Сумитеплоенерго" про відшкодування збитків в сумі 19 642, 36 грн. до спільного розгляду з первісним позовом у справі №920/205/18; стягнути з ТОВ "Сумитеплоенерго" на користь ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" збитки в сумі 19 642, 36 грн.; стягнути з позивача на його користь судовий збір в сумі 1 762, 00грн.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначає, що позивачем завдані публічному акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" збитки внаслідок порушення позивачем вимог до температури теплоносія, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року за № 151, під час виконання своїх зобов'язань за договором поставки від 10.04.2017 року № 8/1700037, укладеного між сторонами.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 12.04.2018 року у справі №920/205/18 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до ТОВ "Сумитеплоенерго" про стягнення 19 642, 36 грн. збитків на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року за №151 та договору поставки від 10.04.2017 року №8/1700037; вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року у справі №920/205/18 в задоволенні клопотання ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про витребування доказів відмовлено; в задоволенні заяви ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про призначення експертизи відмовлено; закрито підготовче провадження у справі №920/205/18; призначено справу №920/205/18 до судового розгляду по суті на 02.08.2018 року.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 23.08.2018 року у даній справі первісний позов ТОВ "Сумитеплоенерго" задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на користь ТОВ "Сумитеплоенерго" заборгованість в сумі 5 764 864, 57 грн., пеню в сумі 1 850 120, 33 грн., 3% річних в сумі 267 470, 90 грн., інфляційні втрати в сумі 827 984, 01 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 130 654, 60 грн.

В задоволенні іншої частини первісних позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" подало до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить призначити у справі №920/205/18 комплексну судову експертизу. Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення та ухвалу суду першої інстанції прийняті без належного вивчення всіх матеріалів справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку апелянта клопотання про витребування доказів стосувалось лише доказів, які підтверджують факт порушення умов договору №8/1700037 від 10.04.2017 року з боку ТОВ «Сумитеплоенерго» і жодним чином не стосувались претензій про порушення щодо якості, кількості товару, що встановлені на ділянках після місця передачі товару. Також на думку апелянта суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволенні заяви про призначення судової експертизи, невірно визначив предмет доказування за зустрічним позовом, таким чином, при відмові у задоволенні заяви про призначення судової експертизи, місцевим господарським судом не враховано вимоги ст. 77, 99 Господарського процесуального кодексу України та змісту Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5). Відтак, на думку скаржника місцевий господарський суд при винесені рішення неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи розгляду справи, та не застосував вимоги ст. ст. 22, 611, 1166 Цивільного кодексу України.

Апелянт просить скасувати увалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року та витребувати у ТОВ «Сумитеплоенерго» письмові докази та призначити у справі №920/205/18 комплексну судову експертизу.

Супровідним листом Харківського апеляційного господарського суду від 04.10.2018 року справу №920/205/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2018 року для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року у справі №920/205/18 та на рішення господарського суду Харківської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ЧорногузМ.Г., ХрипунО.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 року у справі №920/205/18 апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року у справі №920/205/18 та на рішення Господарського суду Сумської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 20.12.2018 року.

18.12.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає оскаржені ухвалу та рішення законними та обґрунтованими, просить суд залишити їх без змін.

Розпорядженням №09.1-08/671/18 від 19.12.2018 року у зв'язку з участю судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у ХVІ позачерговому з'їзді суддів України, відповідно до пп.2.3.25., 2.3.49. п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматизований розподіл справи №920/205/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 року для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року у справі №920/205/18 та на рішення господарського суду Харківської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Михальська Ю.Б.

20.12.2018 року від відповідача надійшли клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору та заява про визначення експертної установи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 року у справі №920/205/18 прийнято апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року у справі №920/205/18 та на рішення Господарського суду Сумської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи №920/205/18 призначений на 01.02.2019 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року у даній справі заяву Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про відвід суддів Михальської Ю.Б. у справі № 920/205/18 визнано необґрунтованою; зупинено апеляційне провадження у даній справі та передано справу № 920/205/18 для визначення судді автоматизованою системою відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2019 року заяву Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про відвід судді Михальської Ю.Б. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Доманська М.Л., суддів: Верховець А.А., Грек Б.М.

04.02.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" надійшла касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 року колегію суддів у визначеному складі відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про відвід судді Михальської Ю.Б.

Супровідним листом №09.1-23/1/306/19 матеріали справи №920/205/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про стягнення 9 832 156, 13 грн. разом з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року направлено до Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського від 25.02.2019 року у справі №920/205/18, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року.

01.03.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) надійшли матеріали справи №920/205/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 року поновлено провадження у справі №920/205/18 та призначено її розгляд на 25.03.2019 року.

В судовому засіданні 25.03.2019 року представник відповідача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.04.2017 року між сторонами укладено договір поставки № 8/1700037 (далі - договір)., відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, в порядку та у строки визначені договором позивач за первісним позовом зобов'язується виробити та передати у власність відповідачу за первісним позовом, а відповідач за первісним позовом зобов'язується прийняти та оплатити теплову енергію (далі - товар). (т.1, а.с. 28-30).

Згідно пункту 2.1 договору, ціна 1 Гкал теплової енергії, визначається згідно з тарифами, встановленими позивачу за первісним позовом органом державної влади, яким на момент укладення договору є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України.

Відповідно до пункту 2.3 договору, станом на 01.03.2017 уповноваженим органом державної влади встановлено тарифи на теплову енергію:

- для категорії споживачів "населення" - постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1356 від 04.08.2016 в розмірі 973,04 грн. за Гкал (без ПДВ);

- для категорії споживачів "бюджетні організації" - постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 151 від 01.02.2017 в розмірі 1183,57 грн. за Гкал (без ПДВ);

- для категорії споживачів "інші споживачі" - постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 151 від 01.02.2017 - в розмірі 1554,12 грн. за Гкал (без ПДВ).

Відповідно до пункту 3.1 договору, поставка товару здійснюється від місяця виробництва товару - Сумської ТЕЦ до місяця передачі товару відповідачу за первісним позовом - зовнішньої стіни будинку/будівлі/споруди (далі - об'єкт), перелік яких наведений в додатку № 2 та додатку № 3 до договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору, одиницею виміру кількості товару є гігакалорія (Гкал).

Згідно з пунктом 3.3 договору, кількість переданого товару визначається згідно показань лічильників кінцевих споживачів, а за їх відсутності - розрахунковим способом та відображається у звітах про кількість спожитої теплової енергії, реєстрах споживання теплової енергії, які відповідач за первісним позовом зобов'язаний надавати позивачу за первісним позовом відповідно до договору і зазначається в актах приймання-передачі теплової енергії.

Сторони погодили в пунктах 3.4-3.9 договору наступний порядок приймання-передачі товару. До другого числа календарного місяця, наступного за місяцем продажу товару, відповідач за первісним позовом зобов'язаний надати позивачу за первісним позовом підписані та скріплені печаткою: 1) звіт про кількість спожитої теплової енергії; 2) реєстр споживання теплової енергії; 3) копію акту приймання-передачі/купівлі-продажу холодної води за відповідний місяць, що використовується для надання послуг з централізованого постачання гарячої води відповідачем за первісним позовом, складеного з Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради, у разі складання такого акту (пункт 3.5 договору). До третього числа календарного місяця, наступного за місцем продажу товару, позивач за первісним позовом зобов'язується надати відповідачу за первісним позовом підписаний та скріплений печаткою акт приймання-передачі теплової енергії та рахунок на оплату.

Акт надається позивачем за первісним позовом з урахуванням виявлених сторонами та підтверджених спільно порушень умов поставки товару. Всі претензії щодо якості та кількості отриманого товару не приймаються після підписання акту приймання-передачі теплової енергії (пункт 3.6 договору).

До шостого числа календарного місяця, наступного за місяцем продажу товару, відповідач за первісним позовом зобов'язаний підписати, скріпити печаткою та повернути позивачу за первісним позовом другий примірник акту приймання-передачі теплової енергії (пункт 3.7 договору).

Заперечення чи зауваження до акту заявлені відповідачем за первісним позовом з недотриманням порядку встановлення факту порушення умов поставки при прийманні товару або отримані після його складання та підписання не підлягають розгляду і не звільняють відповідача за первісним позовом від обов'язку оплатити фактично поставлений товар (пункт 3.8 договору).

Згідно пункту 3.9 договору, не підписання, не повернення, ухилення від отримання акту приймання-передачі теплової енергії відповідачем за первісним позовом, у разі фактичної поставки товару не звільняє відповідача за первісним позовом від обов'язку оплатити поставлений товар.

Сторони погодили в договорі поставки від 10.04.2017 № 8/1700037 наступний порядок розрахунку за поставлений товар.

Згідно пункту 5.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць поставки товару.

Пунктом 5.2 договору визначено, що оплата поставленого товару здійснюється відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 (далі - Порядок № 217).

Пунктом 5.2.1 договору визначено, що кошти, які надійшли позивачу за первісним позовом згідно Порядку № 271 в період дії договору, зараховуються як оплата за товар, поставлений по цьому договору.

Згідно з пунктом 5.3 договору, у разі недостатності коштів, перерахованих позивачу за первісним позовом протягом місяця поставки відповідно до Порядку № 217 для оплати повної вартості постановленого товару, відповідач за первісним позовом зобов'язаний сплатити позивачу за первісним позовом всю остаточну вартість товару в наступному порядку:

- 100 % остаточної вартості товару, поставленого у звітному календарному місяці - до 30 (тридцятого) числа календарного місяця, наступного за місяцем поставки (звітним місяцем).

Відповідно до пункту 5.4 договору, у разі припинення дії, втрати чинності чи припинення розповсюдження дії Порядку № 217 на сторін договору, строки оплати поставленого товару узгоджуються сторонами додатково.

Згідно з пунктом 5.4.1 договору, оплата здійснюється відповідачем за первісним позовом на підставі акту приймання-передачі теплової енергії та рахунку, виставленого позивачем за первісним позовом. У разі не підписання, не повернення, ухилення від отримання акту приймання-передачі теплової енергії відповідач за первісним позовом здійснює оплату на підставі виставленого позивачем за первісним позовом рахунку.

Пунктом 5.4.2 договору передбачено, що оплата здійснюється відповідачем за первісним позовом в безготівковій формі - шляхом перерахування коштів з розрахункового рахунку відповідача за первісним позовом на розрахунковий рахунок позивача за первісним позовом, вказаний в договорі.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов'язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 14 Порядку № 217, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та виробляє самостійно і частково закуповує необхідну для цього теплову енергію у теплогенеруючих організацій, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15-26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості:

- частково купленої теплової енергії - на спеціальні рахунки теплогенеруючих організацій для подальшого розподілу між теплогенеруючими організаціями і постачальником природного газу із спеціальними обов'язками;

- природного газу, послуг з транспортування та розподілу природного газу, а також виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (без урахування вартості природного газу та купленої теплової енергії) - відповідно до абзаців другого - п'ятого підпункту 1 пункту 14 Порядку № 217.

Відповідно до пункту 6.1.1 договору, позивач за первісним позовом має право на оплату поставленого товару згідно з умовами даного договору. Цьому праву кореспондує обов'язок відповідача за первісним позовом оплачувати поставлений товар, встановлений пунктом 6.4.1 договору.

Відповідно до пункту 10.1 договору, даний договір вважається укладеним, набуває чинності в день підписання сторонами і діє до дати початку опалювального сезону 2017-2018 рр. але не пізніше 30.10.2017.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом було поставлено теплової енергії за період з квітня по жовтень 2017 року на загальну суму 18 937 337, 70 грн., що вбачається з актів прийому-передачі теплової енергії №№ 557, 558, 559 від 30.04.2017 року, №№ 760, 761, 762 від 31.05.2017 року, №№ 892, 897, 898 від 30.06.2017 року, №№ 1045, 1046, 1047 від 31.07.2017 року, №№ 1198, 1199, 1200 від 31.08.2017 року, №№ 1348, 1349, 1350 від 30.09.2017, №№ 1521, 1522, 1523 від 31.10.2017 року(т.1, а.с. 35-45); рахунків на оплату наданих послуг №№ 72, 73, 74 від 30.04.2017 року, №№ 106, 107, 108 від 31.05.2017 року, №№ 130, 131, 132 від 30.06.2017 року, №№ 186, 187, 188 від 31.07.2017 року, №№ 248, 249, 250 від 31.08.2017 року, №№ 311, 312, 313 від 30.09.2017, №№ 389, 390, 391 від 31.10.2017 року (т.1, а.с. 46-56); копій звітів відповідача за первісним позовом про кількість спожитої з 06 по 30 квітня 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за квітень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у травні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за травень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у червні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за червень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у липні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за липень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у серпні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017 року; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за серпень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у вересні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за вересень 2017 року; копією звіту відповідача за первісним позовом про кількість спожитої у жовтні 2017 року теплової енергії по договору № 8/1700037 від 10.04.2017; копією реєстру споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом відповідно до наданих Дирекцією "КППВ" звітів за жовтень 2017 року (т. 1, а.с. 64-99).

В матеріалах справи також наявні копії супровідних листів позивача за первісним позовом про вручення рахунків на оплату та актів прийому-передачі теплової енергії №2023 від 03.05.2017, № 2545 від 02.06.2017, № 2982 від 04.07.2017, № 3402 від 02.08.2017, № 3846 від 06.09.2017, № 4209 від 29.09.2017 та № 4830 від 03.11.2017. (т.1, а.с. 57-63).

Окрім цього, в матеріалах справи наявні виписками банку з рахунків зі спеціальним режимом використання з яких вбачається, що 28.02.2018 року відповідач за первісним позовом сплатив частину вартості теплової енергії отриманої від позивача за первісним позовом в квітні - жовтні 2017 року в сумі 12050756,81 грн., а також у відповідності до умов договору та Порядку № 217, відповідачем за первісним позовом в березні 2018 року, в погашення заборгованості за договором № 8/1700037 від 10.04.2017, перераховано на користь позивача за первісним позовом з рахунків зі спеціальним режимом користування 1035249,52 грн., що підтверджується виписками з відповідних рахунків, та направлено на адресу позивача за первісним позовом листа № 2/214 від 03.04.2018 року про зарахування вказаних платежів в рахунок погашення вказаної заборгованості, а також відповідачем за первісним позовом перераховано позивачеві за первісним позовом 86466,80 грн. в квітні 2018 року, що підтверджується виписками банку з рахунків зі спеціальним режимом використання на 64-х арк., про що відповідачем за первісним позовом направлено на адресу позивача за первісним позовом листа № 2/271 від 03.05.2018 року про зарахування вказаних платежів в рахунок погашення вказаної заборгованості, у зв'язку з чим розмір заборгованості відповідача за первісним позовом за вищезазначеним договором за придбану теплову енергію станом на 30.03.2018 складає 5 764 864, 57 грн. (т.1, а.с. 204-267).

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містяться в ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу положень з ч.2 ст.20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Повноваження щодо встановлення тарифів на теплову енергію надані Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (ст.16 Закону України "Про теплопостачання").

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарознавчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем за первісними позовом не заперечує факт наявності заборгованості перед позивачем.

Отже, з наведеного вище вбачається, що судом першої інтонації вірно встановлено, що заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за договором поставки № 8/1700037 від 10.04.2017 року станом на 30.03.2018 складає 5 764 864, 57 грн. (з урахуванням часткової оплати у 2018 році).

Окрім цього, позивач за первісним позовом просив стягнути пеню в сумі 1 850 120, 33 грн. за період з квітня по жовтень 2017 року.

Відповідно до п. 7.9. договору у разі порушення строків оплати товару відповідач за первісним позовом сплачує позивачу за первісним позовом, на його вимогу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки відповідачем не виконані належним чином зобов'язання, то це є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Зокрема, у частині 1 статті 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань, зокрема, передбаченої п. 7.9. договору, який не суперечить висновкам законодавства.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 1 850 120, 33 грн. нарахованої за період з квітня по жовтень 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 267 470, 90 грн. та інфляційні втрати в сумі 827 984, 01 грн. за період з квітня по жовтень 2017 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Отже, позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 267 470, 90 грн. та інфляційні втрати в сумі 827 984, 01 грн. за період з квітня по жовтень 2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Місцевий господарський суд вірно встановив, що зустрічний позов ґрунтується на правовідносинах між відповідачем за первісним позовом, як виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для населення та споживачами цих послуг - фізичними особами.

Відповідно до пункту 3.1 договору, поставка товару здійснюється від місця виробництва товару - Сумської ТЕЦ до місця передачі товару відповідачу за первісним позовом - зовнішньої стіни будинку/будівлі/споруди перелік яких наведений в додатку № 2 та додатку № 3 до договору.

Відповідно до пункту 3.2 договору поставки № 8/1700037 від 10.04.2017 одиницею виміру кількості товару є гігакалорія (Гкал).

Згідно з пунктом 3.3 договору, кількість переданого товару визначається згідно показників лічильників теплової енергії кінцевих споживачів, а за їх відсутності - розрахунковим способом та відображається у звітах про кількість спожитої теплової енергії. реєстрах споживання теплової енергії, які відповідач за первісним позовом зобов'язаний надавати позивачу за первісним позовом відповідно до договору і зазначається в актах приймання-передачі теплової енергії.

Відповідно до пункту 3.6 договору, до третього числа календарного місяця, наступного за місяцем продажу товару, позивач за первісним позовом зобов'язаний надати відповідачу за первісним позовом підписаний та скріплений печаткою акт приймання-передачі теплової енергії та рахунок на оплату.

Як було встановлено вище, в матеріалах справи наявні звіти про кількість спожитої теплової енергії, прийнятої від позивача за первісним позовом, а також копії щомісячних реєстрів споживання теплової енергії, прийнятої у позивача за первісним позовом за спірний період та копії актів приймання-передачі теплової енергії підписані уповноваженими представниками сторін без претензій/зауважень/заперечень щодо кількості та якості переданої теплової енергії.

Відповідно до пункту 4.1 договору, встановлення факту порушення умов поставки при прийманні товару, в тому числі щодо якості, кількості товару здійснюється спільно відповідачем за первісним позовом та позивачем за первісним позовом, за можливістю, в день виявлення ознак такого порушення, але не пізніше наступного дня.

Пунктом 4.2 договору визначено, що у разі виявлення ознак поставки товару неналежної якості чи інших порушень умов поставки товару, покупець зобов'язаний невідкладно, але не пізніше ніж в день виявлення ознак такого порушення письмово повідомити про це позивача за первісним позовом та направити свого уповноваженого представника для спільного встановлення факту порушення разом з організацією обслуговування внутрішньо будинкових мереж.

В повідомленні вказується дата, час, місце виявлення ознак порушення, а також показники сертифікованих та повірених технічних засобів та пристроїв, з використанням яких виявлені такі ознаки.

Пунктом 4.3 договору визначено, що встановлення факту порушення поставки товару здійснюється уповноваженими представниками сторін в місці передачі товару згідно з умовами Договору (зовнішня стіна об'єкту).

Згідно з пунктом 4.4 договору, повідомлення, претензії про порушення, в тому числі щодо якості, кількості товару. встановлені на ділянках після місця передачі товару, не стосуються виконання даного договору та не підлягають розгляду.

Відповідно до пункту 4.7 договору, претензії щодо порушення умов поставки, виявлені стороною одноособово - без залучення іншої сторони або з порушенням порядку встановленого договором, чинним законодавством, є недоведеними і не підлягають розгляду.

Тобто, умовами договору чітко передбачено порядок виявлення недоліків, а також фіксування наявного факту таких недоліків, що відповідачем за первісним позовом не було дотримано, що говорить про відсутність таких недоліків при прийманні ним товару поставленого позивачем за первісним позовом.

Відповідно до пункту 7.4 договору поставки, постачальник відповідає за товар в місці передачі товару покупцю - зовнішня стіна будинку/будівлі/споруди (об'єкту).

Згідно з пунктом 7.5 договору, покупець відповідає за товар, за ризики його знищення/пошкодження/втрати, перед третіми особами, в тому числі, перед споживачами послуг покупця, з моменту отримання ним товару в місці передачі, а згідно з пунктом 7.6 договору, продавець не відповідає за претензії щодо товару, в тому числі щодо його якості та кількості, пред'явлені третіми особами, в тому числі споживачами послуг покупця, після передачі товару покупцю.

Пунктом 7.7 договору, продавець не відповідає за збитки, завдані покупцю в результаті використання товару після його прийняття покупцем.

Відтак, з моменту прийняття товару поставленого позивачем за первісним позовом, що підтверджує наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі теплової енергії, які підписані сторонами та скріплені печатками в яких також наявне застереження про те, що сторони претензій одна до одної не мають, за кількість та якість товару відповідає відповідач за первісним позовом, а тому зустрічні вимоги про те, що відповідача за первісним позовом поніс збитки у зв`язку з поставкою неякісного товару є не обґрунтованими, про що свідчать всі наявні докази в матеріалах справи, а тому підстав для витребування додаткових доказів та призначення судової експертизи не має, про що й було вірно зазначено судом першої інстанції в ухвалі від 03.07.2018 року.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарський суд першої інстанції повно встановив всі істотні для справи обставини, правильно застосував норми матеріального права, врахував інтереси сторін, які заслуговують на увагу, та дійшов вірного висновку про наявність обставин для часткового задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано апелянту вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року та на рішення Господарського суду Сумської області від 23.08.2018 року у справі №920/205/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.07.2018 року та рішення Господарського суду Сумської області від 23.08.2018 року у справі № 920/205/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №920/205/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.03.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

Ю.Б.Михальська