ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/2258/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Тищенко Т.А.,

Фізичної особи-підприємця Новохатька Володимира Віталійовича - Яремчук Л.В.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018

у складі колегії суддів: Білецької Л.М. (головуючий), Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018

у складі судді Суховарова А.В.

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Новохатька Володимира Віталійовича

до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі»

про визнання правочину недійсним; зобов'язання поновити електропостачання.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами

1. 20.03.2009 між позивачем (споживачем) та відповідачем (постачальником) укладено договір про постачання електричної енергії № 228 (далі - Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 21 кВт, величини якої по площадках та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (розділ 1 Договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 (п. 9.8 Договору).

Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.8.1 Договору).

Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.8.2 Договору).

2. Додатковою угодою від 06.04.2017 № 01/17 до Договору пункт 9.8 викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 15.05.2017 року». Інші умови залишаються без змін.

3. Між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду від 22.02.2018 № 1/18 до Договору, яка підписана зі сторони відповідача 10.05.2018 (далі - спірна угода).

Пунктом 2 спірної угоди було виключено з умов Договору положення пункту 9.8.1, за яким «Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов».

Подання позову

4. У травні 2018 року Фізична особа-підприємець Новохатько В.В. (далі - ФОП Новохатько В.В.) подав до Господарського суду Дніпропетровської області позов до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі») про визнання недійсною Додаткової угоди від 22.02.2018 № 1/18 до Договору від 20.03.2009 № 228 про постачання електричної енергії та витребування від відповідача оригіналу спірної угоди.

5. Позовні вимоги мотивовані тим, що, підписуючи додаткову угоду № 1/18 до Договору, позивач помилився щодо обставин, які мають істотне значення, а тому вважав, що є наявні підстави для визнання недійсною вказаної додаткової угоди в порядку статті 229 ЦК України.

Також позивач вказував про порушення умов Типового договору при укладенні спірної угоди.

Крім того, зазначав про безпідставне відключення відповідачем електропостачання позивачу, у зв'язку з чим у червні 2018 року позивач уточнив позовні вимоги і просив, окрім наведеного вище, відновити йому припинене електропостачання.

Розгляд справи судами

6. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018, позов задоволено частково. Визнано недійсним п. 2 спірної додаткової угоди та зобов'язано відповідача відновити електропостачання позивачу. У задоволенні решти позову відмовлено.

7. Судові рішення мотивовані тим, що згідно приписів пункту 5.1, 5.2 Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил (у тому числі стосовно продовження дії договору), є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії. Оскільки умовами пункту 2 спірної угоди сторонами внесено такі зміни до договору, які за своїм змістом не відповідають типовій формі договору, обов'язковість дотримання положень якого визначена законодавцем, то суди задовольнили вимогу про визнання недійсним цього пункту спірної угоди. Разом з тим, посилання позивача на вчинення правочину під впливом помилки не взяті судом до уваги.

Стосовно відключення від енергопостачання, суди зазначили, що оскільки відповідач не повідомив належним чином позивача про припинення дії договору поставки електроенергії, то у відповідача були відсутні правові підстави для припинення електропостачання на підставі п. 7.5 ПКЕЕ.

8. Крім того, судом апеляційної інстанції відхилено аргументи відповідача про вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог. Так, суд першої інстанції суд детально мотивував згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 238 ГПК України, чому він не застосував норму права, на які позивач посилався. Застосування відповідної до правовідносин норми права є діяльністю суду щодо здійснення правосуддя, адже відповідно до міжнародних стандартів судової діяльності презюмується, що «суд знає закон», а тому застосування судом іншої норми права, ніж та, на яку посилається у позові позивач, не можна розцінювати як вихід за межі позовних вимог, а відтак суд вільний у правозастосуванні, що цілком узгоджується зі статтею 11 ГПК України, де наведені джерела права, що застосовуються судом. При цьому законодавець не обмежує право суду у господарському процесі на перекваліфікацію правовідносин учасників.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. 17.12.2018 АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі № 904/2258/18 в частині визнання недійсним пункту 2 додаткової угоди від 22.02.2018 № 1/18 до договору про постачання електричної енергії від 20.03.2009 № 228 та в частині зобов'язання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити електропостачання ФОП Новохатьку В.В. за договором про постачання електроенергії від 20.03.2009 № 228 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

10. Посилання зроблені на неправильне застосування положень частини четвертої статті 179 ГК України, Додатку № 3 до ПКЕЕ та пункту 7.5 ПКЕЕ. Зокрема, скаржник зазначає про відсутність у позивача на момент укладення спірної угоди правовстановлюючих документів на об'єкт (торгівельний кіоск), а також, що позивач не звільняє земельну ділянку під цим торгівельним кіоском за умови закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Скаржник переконаний, що він не зобов'язаний попереджати позивача про припинення дії договору, оскільки мало місце не припинення договору, а спірна угода врегульовувала строк дії договору постачання електроенергії.

Крім того, вказано про вихід суду за межі позовних вимог через задоволення частини позовних вимог з підстав, не зазначених у позові.

Б. Доводи відзиву на касаційну скаргу

11. Відзиву на касаційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Верховного Суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

13. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з огляду на таке.

14. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність виключення з Договору п. 9.8.1, оскільки умови спірної угоди, якою виключено з Договору цей пункт, суперечать положенням Типового договору. Зокрема, цим пунктом встановлювалося, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

15. Судова колегія погоджується з таким висновком у зв'язку з наступним.

16. Згідно з пунктом 1.3 ПКЕЕ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442, поставка електричної енергії для забезпечення потреби електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (особою, уповноваженою власником) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

17. У пункті 1.6 ПКЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3 до Правил) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

18. Відповідно до вимог пункту 5.1 ПКЕЕ споживання електричної енергії без договору не допускається.

19. При цьому, договором про постачання електричної енергії є домовленість двох сторін (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом та споживача), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.03.2009 між позивачем (споживачем) та відповідачем (постачальником) укладено договір про постачання електричної енергії № 228. Разом з тим, сторони цього договору уклали Додаткову угоду від 22.02.2018 № 1/18 до Договору, пунктом 2 якої виключили з умов Договору положення пункту 9.8.1 стосовно пролонгації (продовження дії договору) Договору.

21. Відповідно частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

22. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

23. Частиною четвертою статті 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст. Тобто, примірний договір є рекомендаційним.

24. Водночас, слід мати на увазі, що відповідно до статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

25. Тобто договір має бути оформлений відповідно до вимог ПКЕЕ, якими встановлено застосування Типового договору на постачання електричної енергії.

26. Так, згідно приписів пунктів 5.1, 5.2 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3). Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил (у тому числі стосовно продовження дії договору), є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

27. Судова колегія звертає увагу, що типова форма договору енергопостачання затверджується компетентним органом, а відповідач зобов'язаний нею постійно користуватись для укладення всіх договорів енергопостачання. Питання врегулювання всіх решти технічних умов енергопостачання здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідних додаткових угод, а за відсутності згоди - в судовому порядку.

Отже, договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови (частина четверта статті 179 ГК України).

28. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 906/316/17 та від 11.12.2018 у справі № 921/375/17-г/14.

29. Оскільки умовами пункту 2 спірної угоди сторонами внесено такі зміни до істотних умов договору, якими є умови щодо продовження дії договору, та які за своїм змістом не відповідають типовій формі договору, обов'язковість дотримання положень якого визначена законодавцем, то суди обґрунтовано задовольнили вимогу про визнання недійсним цього пункту спірної угоди.

30. Судами першої та апеляційної інстанцій також вірно зазначено, що положення законодавства вимагають надання правовстановлюючих документів на майно саме при укладанні договору постачання електроенергії, а не при його пролонгації. Тому посилання скаржника на сплив терміну дії договору оренди земельної ділянки і відсутність паспорта прив'язки торгового павільйону на місцевості не взяті судами до уваги та ці обставини не входять до предмета доказування у спорах щодо пролонгації договору електропостачання.

31. Також судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки відповідач не повідомив належним чином позивача про припинення дії договору поставки електроенергії, то у відповідача були відсутні правові підстави для припинення електропостачання на підставі п. 7.5 ПКЕЕ, так як визнана судами недійсною умова спірної угоди не породжує жодних наслідків, а відключення споживача від енергопостачання за таких обставин свідчить про одностороннє припинення дії договору поставки електроенергії постачальником.

32. Крім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на про вихід суду за межі позовних вимог через задоволення частини позовних вимог з підстав, не зазначених у позові, оскільки у позовній заяві та уточненні її вимог (т. 1, а.с. 7, 79) підставами позову визначалося у тому числі невідповідність умов спірної угоди умовам Типового договору.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, що і було зроблено судами попередніх інстанцій - застосовано відповідні положення ПКЕЕ та ЦК України і ГК України.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

33. З урахуванням наведеного, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» і про залишення без змін постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі № 904/2258/18.

В. Висновки про правильне застосування норм права

34. Оскільки умовами пункту 2 спірної угоди сторонами внесено такі зміни до істотних умов договору, якими є умови щодо продовження дії договору, та які за своїм змістом не відповідають типовій формі договору, обов'язковість дотримання положень якого визначена законодавцем, то суди обґрунтовано задовольнили вимогу про визнання недійсним цього пункту спірної угоди.

Г. Судові витрати

35. Понесені АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 у справі № 904/2258/18 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк