ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Справа № 918/629/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1;

третої особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року (повний текст складено 28.12.2018) у справі №918/629/18 (суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_2 академії аграрних наук України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 академія аграрних наук України

про визнання договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015 удаваним правочином та визнання недійсним цього правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року у справі №918/629/18 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_2 академії аграрних наук України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 академії аграрних наук України визнання договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015 удаваним правочином та визнання недійсним цього правочину - відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 28 грудня 2018 року закрито провадження у справі №918/629/18 в частині вимоги про визнання недійсним Договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015 року, укладеного між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп".

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "Фортек Груп" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники позивача та третьої особи вдруге не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та третьої особи, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 11 березня 2019 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалась.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 січня 2015 року Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України (сторона 1/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" (сторона 2/позивач) був укладений договір про обробіток земельної ділянки (далі - договір, а.с. 14-16).

Відповідно до розділу 1 договору метою даного договору є:

1) підвищення ефективності використання земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться в постійному користуванні сторони 1;

2) відтворення і підтримка родючості земель сільськогосподарського призначення;

3) отримання сторонами максимального прибутку;

4) інноваційна діяльність як впровадження нових прогресивних технологій в сільгоспвиробництво регіону;

5) забезпечення користування землею відповідно до її цільового призначення - вирощування сільськогосподарських культур на визначених цим договором землях.

Згідно п.2.1 договору сторона 2 здійснює діяльність відповідно до цільового використання земель сільськогосподарського призначення шляхом вкладання коштів: власних, позичкових та/або залучених матеріальних та нематеріальних активів в землі сільськогосподарського призначення, що належать стороні 1 на праві постійного користування згідно Державного акта. З дати укладення цього договору сторона 2 отримує право безперешкодного доступу до земель зазначених в п. 2.3. цього договору в повному обсязі, в тому числі з метою сільськогосподарського товарного виробництва.

Пунктом 2.2. договору визначено, що діяльність здійснюється на земельних ділянках загальною площею 902 га ріллі, що розташовані на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до п.2.3 договору, сторона 1 гарантує, що право постійного користування землею, що зазначена в п. 2.2. цього договору, є реальним, отриманим відповідно до вимог чинного земельного законодавства України, вільним від будь-яких претензій третіх осіб, безспірним, землі не обтяжені правами земельного сервітуту, не існує обставин, які перешкоджають укладенню цього договору та здійсненню діяльності за ним. Сторони гарантують, що не перебувають в процедурі банкрутства.

На виконання умов цього договору сторони зобовязуються спільно підтвердити на місцевості межі земельних ділянок, визначених п. 2.2 цього договору, про що складається акт, що є невідємною частиною цього договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1.1 договру, сторона 1 зобовязана виділити стороні 2 земельні ділянки, визначені п. 2.2 цього договору для здійснення стороною 2 діяльності за цим договором та забезпечувати можливість безперешкодного доступу стороні 2 до визначених земельних ділянок.

Обовязком сторони 2, згідно п. 5 договору, є підготовка за власний рахунок земельних ділянок під посадку, внесення органічних добрив, оранку, культивацію, засіяти земельні ділянки, провести обробіток пестицидами, виростити врожай зернових та олійних культур, забезпечити скошування та сушіння зібраного врожаю та інші роботи згідно з технологічним процесом; додержуватись норм землекористування, що встановлені чинним законодавством України та право реалізувати сільськогосподарську продукцію одержану в результаті діяльності, що є предметом договору.

В рамках виконання умов даного договору винагорода сторони 1 за сприяння діяльності стороні 2 у вирощуванні сільськогосподарської продукції повинна бути не меншою ніж 800 грн. за гектар за календарний рік, яка сплачується до 31 грудня поточного роду дії договору (п.6.1 договору).

Згідно п. 11.4 договір набуває чинності з дати його підписання та діє в частині вирощування сільськогосподарської продукції до 15 листопада 2017 року, а в частині розрахунків та інших зобовязань сторін до повного виконання своїх зобовязань.

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток.

26 січня 2015 року сторонами підписано акт підтвердження на місцевості меж земельних ділянок до вищевказаного Договору, згідно якого підтверджено виділення стороною 1 стороні 2 земельних ділянок загальною площею 902 га ріллі, які розташовані на території Білокриницької сільської ради (а.с. 17).

11 липня 2016 року Державне підприємство Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" уклали Додаткову угоду до договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015 року (а.с.18).

Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони вирішили викласти пункт договору 2.2. в наступній редакції:

2.2. Діяльність за цим договором здійснюється на земельних ділянках загальною площею 1180 гектари ріллі (додаток 1 до додаткової угоди), що розташовані на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Згідно п.2 додаткової угоди сторони вирішили викласти пункт договору 6.1., 6.2. в наступній редакції:

6.1. В рамках виконання умов даного договору винагороду сторони 1 за сприяння діяльності стороні 2 у вирощуванні сільськогосподарської продукції повинна бути не меншою ніж 2 000,00 грн. за гектар за календарний рік.

6.2. Загальна сума виплати складає 2 360 000,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 393 333,34 грн.

6.2.1. Виплата сплачується за наступним графіком:

до 15.07. 778 000,00 грн.

до 01.09. 791 000,00 грн.

до 01.12. 791 000,00 грн.

Згідно з п. 3. Додаткової угоди у всьому іншому, що не передбачено цією додатковою угодою до договору, сторони керуються положеннями даного договору.

Додаткова угода підписана повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп", посилаючись на те, що підписаний між сторонами договір є удаваним, оскільки на його думку фактично є договором оренди землі, який не враховує всіх істотних умов, передбачених законодавством, звернувся до господарського суду з позовом про визнання договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015 року удаваним правочином та визнання цього договору недійсним.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 202-203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Приписами ч.1 ст.207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", господарський суд, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов'язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу приписів ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту прав і обов'язків сторін спірного договору Сторона 1 правочину (відповідач) зобов`язувалася виділити Стороні 2 (позивачу) земельні ділянки для здійснення діяльності за цим Договором та за винагороду сприяти Стороні 2 у вирощуванні сільськогосподарської продукції. Сторона 2 (позивач), в совю чергу, взяла на себе обов`язок за власний рахунок підготувати землі під посадку, внести органічні добрива, оранку, культивацію, провести обробіток пестицидами, виростити врожай, забезпечити збір врожаю тощо.

ТОВ "Фортек Груп" вважає, що укладений між сторонами спірний договір є фактично договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування) (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Із викладених умов у спірному договорі від 26.01.2015 вбачається, що у ньому відсутні умови, що притаманні договору оренди землі.

Крім того, за загальними правилами, суб'єкт, який вимагає застосування наслідків удаваного правочину, повинен довести, що він вчинений з метою приховати інший правочин. При цьому, судом враховується, що ознака удаваності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату за тим видом договору, який фактично укладала, то даний правочин не може бути визнаний удаваним.

Позивач, який вимагає визнання правочину удаваним, повинен довести, що всі учасники правочину (у даному випадку обидві його сторони) умисно оформили один правочин, але між ними насправді встановлені інші правовідносини. Разом з тим, відповідач зі своєї сторони повинен обгрунтувати, що він дійсно мав намір укладати та виконувати саме договір, що був ним підписаний (у даному випадку договір про обробіток земельної ділянки).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про обробіток земельної ділянки.

Звертаючись із позовом до суду, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що договір від 26.01.2015 року, укладений між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп", слід визнати удаваним, оскільки, на його думку, між сторонами фактично був вчинений договір оренди землі.

Відповідач, в свою чергу, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції зазначає, що сторона - Державне підприємство "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_2 академії аграрних наук України - уклала з позивачем саме договір про обробіток земельної ділянки, який в подальшому і виконувала, свідченням чого є підписання Акту від 26.01.2015 про підтвердження на місцевості меж земельних ділянок, за яким відповідачем було виділено для Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" земельні ділянки. Також відповідачем були надані послуги у сприянні у вирощуванні сільськогосподарської продукції за умовами договору, та підписано акти здачі-прийняття (надання послуг) у 2015-2017 р.р.

Відтак, відповідач обгрунтував, що при укладенні спірного правочину мав намір виконувати саме договір, який він підписав - про обробіток земельної ділянки та у процесі його виконання вчиняв дії по наданню послуг у сприянні у вирощуванні сільськогосподарської продукції за умовами цього договору.

Тобто, внутрішня воля сторони відповідача була спрямована та відповідала волевиявленню на укладення та виконання саме договору про обробіток земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про неможливість висновку про удаваний характер правочину тільки на тій підставі, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" фактично використовує земельні ділянки для здійснення сільськогосподарського виробництва. Доказів, які містяться в матеріалах справи, не достатньо для кваліфікації оспорюваного договору про обробіток земельної ділянки як удаваного правочину.

Оскільки, позивачем не доведено, що обидві сторони спірного договору від 26.01.2015 умисно оформили один правочин, але між ними насправді встановлені інші правовідносини, тоді як відповідач обгрунтував, що він дійсно мав намір укладати та виконувати саме договір, що був ним підписаний (у даному випадку договір про обробіток земельної ділянки), місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання удаваним Договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015.

Щодо позовної вимоги в частині визнання недійсним Договору про обробіток земельної ділянки від 26.01.2015, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі №918/629/18 в цій частині згідно п.3 ч.1 ст.231 ГПК України з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.12.2017 у справі №918/237/16 позов першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся ОСОБА_2 академії аграрних наук України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" про визнання недійсним договору про обробіток земельних ділянок від 26 січня 2015 року, укладеного між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп", та зобов'язання повернути Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" земельну ділянку площею 902 га, грошова оцінка якої становить 30 894 771 грн. 82 коп., що розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області задоволено.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд 36 "Б", Літера А2, ) повернути Державному підприємству Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України (Рівненський район, Рівненська область, село Біла Криниця, вулиця Рівненська, 96, код ЄДРПОУ 729574) земельну ділянку площею 902 га, грошова оцінка якої становить 33309496, 23 грн., що розташована на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд 36 "Б", Літера А2, ) на користь прокуратури Рівненської області (р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ (код класифікації видатків бюджету 2800) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Закрито провадження у справі в частині визнання недійсним договору про обробіток земельних ділянок від 26.01.2015 року, укладений між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп".

Вищевказане рішення в апеляційному та касаційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили.

Отже, предметом розгляду спору у справі №918/237/16 було визнання недійсним Договору про обробіток земельних ділянок від 26.01.2015 року, укладений між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп". З аналогічним предметом спору між тими ж сторонами та із тих же підстав також звернувся позивач у справі №918/629/18.

Відтак, вбачається, що існує таке, що набрало законної сили, судове рішення про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи те, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.12.2017 у справі №918/237/16 закрито провадження у справі в частині визнання недійсним договору про обробіток земельних ділянок від 26.01.2015 року, що укладений між Державним підприємством Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп", місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі №918/629/18 згідно п.3 ч.1 ст.231 ГПК України - в частині вимоги про визнання недійсним договору про обробіток земельних ділянок від 26.01.2015 року, укладеного між тими ж сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортек Груп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року у справі №918/629/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №918/629/18 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "01" квітня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.