ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. Справа№ 910/10974/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

без повідомлення учасників апеляційного провадження,

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 (повний текст складено 19.12.2018)

у справі № 910/10974/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиторське підприємство «Вертикаль»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця»

про стягнення 76 812, 60 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 76812,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за договором №6823-Є/537ЦТЛ-2017 від 19.05.2017 щодо своєчасної доставки вантажу до пункту призначення, прийнятого до перевезення у залізничних вагонах, внаслідок чого позивачем нараховано штраф відповідно до п. 116 Статуту залізниць.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 у справі № 910/10974/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

На підставі рішення суду з Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" 76 812 грн. 60 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов'язку, своє зобов'язання щодо своєчасної поставки вантажу не виконав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у розмірі 24 526, 10 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також апелянт зазначає, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу, оскільки при розрахунку термінів доставки вантажу мають бути застосовані терміни доставки, встановлені для вагонних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 200 км), в той час як позивачем штрафи обраховані виходячи з термінів доставки, встановлених для маршрутних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 320 км).

Крім цього, в апеляційній скарзі відповідач посилається на додаткові підстави для відмови у позовних вимогах, які під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляв, і які, відповідно, суд першої інстанції не досліджував і правову оцінку не надавав.

Так, апелянт, посилаючись на пункт 2 Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018, затвердженого наказом від 08.12.2017 №757/Ц, зазначає, що маршрутні відправки - це партія вантажу, оформлена за однією накладною, не менше як у 50 вагонів, завантажених на одній станції відправлення на одну станцію призначення, а тому, враховуючи, що маршрутні відправки за накладними №№36407583, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538 вказаному критерію не відповідають, термін доставки вантажу за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду додаткових підстав

Відповідно до ч. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на те, що вищевказані додаткові обставини, на які відповідач послався в апеляційній скарзі, не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а матеріали справи не містять Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018, затвердженого наказом від 08.12.2017 № 757/Ц, і вказаний Порядок не є нормативно-правовим актом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України, оскільки не виявлений у загальнодоступних нормативних базах, тому під час апеляційного перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції у цій справі вказані обставини судом апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються за відсутності правових підстав для такого.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені доводи додаткових пояснень до апеляційної скарги та дії суду апеляційної інстанції

25 березня 2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких він наводить додаткові доводи до заперечень проти рішення, отже вказані пояснення по суті є доповненнями до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення Господарського суду міста Києва у даній справі складено 19 грудня 2018, отже, двадцятиденний строк апеляційного оскарження сплив 08 січня 2019.

Таким чином, апеллянт подав доповнення до апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства доповнення до апеляційної скарги залишаються без розгляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10974/18, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

19.05.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство "Українська залізниця"; далі - перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - замовник) укладено договір №6823-Є/537ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі -договір) (т. 1; а.с. 14-21).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом договору є надання перевізником замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно із п. 1.2 договору перевізник зобов'язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу та наданні послуги, що пов'язані з цим перевезенням.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства (п. 1.3 договору).

Приписами пункту 5.1 договору встановлено, що сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.10.6 договору).

Додатковою угодою № 1 до договору № 6823-Є/537ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 19.05.2017 сторони у п. 1 вирішили, що дія договору припиняється за взаємною згодою сторін з 19.02.2018, а в частині проведення розрахунків діє до повного здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (т. 1; а.с. 22).

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач вказує, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за залізничними накладними: №№ 36407583, 36413151, 36451300, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538, 36518520, 36518512, 36518504, 36507739, 36518546, 36583516, у зв'язку з чим просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 76 812,60 грн. штрафу, відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Так, договір №6823-Є/537ЦТЛ-2017 від 19.05.2017, укладений між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль", за своєю правовою природою відноситься до договорів перевезення.

Частинами 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з п. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк (ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Приписами пункту 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно із п.п. 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (п. 2.1 Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10 Правил).

Згідно з п.п. 6.1, 6.6 Правил оформлення перевізних документів за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, у графі 29, яка визначає тип відправки: "Відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна", у відповідному місці проставляється позначка "х" і заповнюється ця графа відправником.

З матеріалів справи вбачається, що у період часу з 07.02.2018 по 17.02.2018 позивач відправив залізницею на адресу одержувача ТОВ «ТІС» вантажі у вагонах: №№ 95692752, 95692703, 59828699, 95696803, 95682886, 95682787, 95660353, 95663225, 95657680, 95661500, 95682415, 95671079, 95682878, 95670832, 95660163, 59828640, 53203816, 95682688, 95692562, 95694683, згідно наступних залізничних накладних: №№ 36407583, 36413151, 36451300, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538, 36518520, 36518512, 36518504, 36507739, 36518546, 36583516 (т. 1; а.с. 23-48).

Як вбачається зі змісту спірних накладних, у графі 29 накладних №№36407583, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538 відправником відмічено тип відправки "групова/маршрутна".

Відповідно, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км.

У графі 29 решти накладних відмічено тип відправки "вагонна".

Отже, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 200 км.

Відповідно до п. 28 Правил договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Станція відправлення відповідача здійснила перевірку відомостей у вказаних накладних (у тому числі графи 29 "Відправка"), підтвердила правильність їх заповнення відправником та проставила електронні цифрові підписи у графах 38 "Підпис" даних накладних, тобто, підтвердила приймання вантажу до перевезення та укладення договору перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких помилок позивача при заповненні графи 29 "Відправка" у частині визначення типу відправки "групова/маршрутна" відповідачем виявлено не було, тобто, останній погодився з типом відправки, а відтак, термін доставки має бути обчислений виходячи саме з типу відправки, визначеного у спірних накладних, що і було враховано позивачем у розрахунку, доданому до позову, при визначенні розміру позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що позивачем строки прострочення доставки вантажів по накладних №№36407583, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538 визначено невірно через невірне визначення термінів доставки за вказаними накладними не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до календарних дат вказані вагони згідно залізничних накладних: №№ 36407583, 36413151, 36451300, 36498947, 36498988, 36507713, 36507721, 36518538, 36518520, 36518512, 36518504, 36507739, 36518546, 36583516 доставлено відповідачем із порушенням встановленого п. 41 Статуту залізниць України терміну доставки.

Згідно з п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, які завіряється підписом працівника станції.

Однак, на зазначених залізничних накладних вказані відмітки відсутні, отже, порушення термінів доставки вагонів сталося з вини відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 76 812,60 грн. за порушення термінів доставки вантажу, так і про правильність розрахунку позивача вказаних позовних вимог.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, то місцевий господарський суд правильно зазначив, що відповідачем не надано належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов'язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно вказав, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 76 812, 60 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 у справі № 910/10974/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 у справі № 910/10974/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 у справі № 910/10974/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 у справі № 910/10974/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/10974/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка