УХВАЛА

22 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/701/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Клименка Євгена Григоровича

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до боржника Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 у справі №923/701/16 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Клименко Євгена Григоровича на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16. Апеляційну скаргу та додані до неї документи надіслано скаржнику.

11.02.2019 ФОП Клименко Є.Г. подав через суд апеляційної інстанції до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 у справі №923/701/16.

На підставі п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, супровідним листом № 153 від 28.02.2019 Південно-західний апеляційний господарський суд направив вказану касаційну скаргу разом з матеріалами справи №923/701/16 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Дослідивши касаційну скаргу ФОП Клименко Є.Г., колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, зокрема, у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Клименко Є.Г. на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16 визнано вимоги кредиторів до боржника і затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Завод крупних електричних машин".

21.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Клименко Є.Г. на вищевказану ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у справі №923/701/16 апеляційну скаргу ФОП Клименко Є.Г. на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16 залишено без руху, визначено апелянту усунути встановлені судом при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Докази надсилання ТОВ "Торговий дім "Етал" та ФОП Гайдучик В.В. копії скарги і доданих до неї документів, які в останніх відсутні, листом з описом вкладення та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення такого строку визначено надати до Південно-західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням строків поштового перебігу.

Судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що Південно-західним апеляційним господарським судом отримано заяву ФОП Клименко Є.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018, в обґрунтування якої апелянт зазначив, що оскаржувану ухвал постановлено в судовому засіданні без участі апелянта, що підтверджується змістом самої ухвали, копію ухвали апелянт не отримував, в матеріалах справи відсутня розписка апелянта про отримання оскаржуваної ухвали, поштове відправлення на адресу апелянта з копією оскаржуваної ухвали повернуто до суду за закінченням строку зберігання, оскільки скаржник в січні-березні 2018 перебував у відрядженні в м.Харкові в зв'язку з виконанням договору про надання юридичних послуг з ТОВ "Силові енергетичні машини - ЕМЗ", що підтверджується довідкою зазначеного підприємства. Про сам факт винесення оскаржуваної ухвали, за твердженням апелянта, він дізнався лише 08.12.2018, отримавши поштою ухвалу Господарського суду Херсонської області від 30.11.2018 про призначення нового розгляду справи, після чого негайно 10.12.2018 подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. А про зміст оскаржуваної ухвали апелянт зміг довідатися лише 12.12.2018, коли ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Дослідивши матеріали справи, апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені обставини щодо поновлення строку на подання апеляційної скарги не є поважними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 261 цього Кодексу.

Згідно з ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Судом було зазначено, що з правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначила, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яке передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява N 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції 09.02.2018. Повний текст ухвали складено та підписано 16.02.2018. Отже, граничним строком для звернення з апеляційною скаргою на вказану ухвалу є 26.02.2018. Однак, апеляційна скарга на дану ухвала була подана ФОП Клименко Є.Г. 13.12.2018.

При цьому колегія суддів встановила, що у наявних матеріалах справи (т.15, а.с. 181-183) міститься докази надсилання апелянту копії ухвали від 30.01.2018, якою було призначено розгляд справи на 09.02.2018 та копії оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 09.02.2018 (т.15, а.с. 187-217) Проте, поштові відправлення були повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". До того ж, ухвала Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 вже переглядалась в апеляційному порядку та суд сповіщав належним чином ФОП Клименко Є.Г. про розгляд справи у суді апеляційної інстанції про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.03.2018 (т.14, а.с. 153), від 05.04.2018 (т.14, а.с. 172), від 06.04.2018 (т.14, а.с. 189), від 25.04.2018 (т.14, а.с.247), проте дані поштові відправлення також повернуті відділенням поштового зв'язку із відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. Крім того вказана ухвала переглядалась судом касаційної інстанції, який також сповіщав апелянта про розгляд справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи (т.16, а.с. 214) рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке також було повернуто на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

В оскаржуваній ухвалі від 23.01.2019 судом апеляційної інстанції також встановлено, що у відповідності до даних, які містяться у Єдиного Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Клименко Євгена Григоровича є АДРЕСА_1.

Також встановлено, що саме за вказаною адресою судом першої інстанції було направлено апелянту копію оскаржуваної ухвали.

Частиною 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З рахуванням викладеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апелянт був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте, не скористався своїм правом на участь у розгляді справи. При цьому, колегією суддів відхилено посилання скаржника на те, що з січня по березень 2018 він перебував у відрядженні в м. Харкові в зв'язку з виконанням договору про надання юридичних послуг з ТОВ "Силові енергетичні машини - ЕМЗ", що підтверджується довідкою зазначеного підприємства, оскільки скаржник не повідомляв суд першої інстанції про зміну місця проживання. До того ж, колегія суддів встановила, що у наданій апелянтом довідці Вих. №01/395 від 11.01.2019 вказано, що Клименко Євген Григорович з 09.01.2018 по 30.03.2018 надавав юридичні послуги підприємству в м. Харкові на підставі договору про надання юридичних послуг №01/2017 від 01.01.2017, разом з цим до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження сказаного договору надано не було.

Також, відповідно до приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-які обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України не допускаються, крім випадків, визначених цим законом.

Так, судова колегія апеляційного суду зазначила, що апелянт мав можливість ознайомитися з процесуальним документом, прийнятим за результатами судового засідання Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16, також в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для загального доступу.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в оскаржуваній ухвалі дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ФОП Клименко Є.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 09.02.2018 у справі №923/701/16 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Зважаючи на приписи статті 74 ГПК України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З врахуванням викладеного та встановлених обставин справи, зважаючи на визнання судом апеляційної інстанції наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла правомірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Клименко Є.Г. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відсутні підстави вважати, що касаційна скарга ФОП Клименко Є.Г. є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Клименко Є.Г. на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 у справі №923/701/16 на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №923/701/16 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Клименка Євгена Григоровича на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 у вказаній справі.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 23-х аркушах (у тому числі оригіналом квитанції № 0.0..1 від 11.02.2019 на суму 1921,00 грн) надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко