ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/748/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Мамалуй О.О., Пєсков В.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат",

на рішення Господарського суду Донецької області

(суддя - Курило Г.Є.)

від 25.06.2018,

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Стойка О.В., судді - Дучал Н.М., Зубченко І.В.)

від 10.09.2018,

у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод",

до 1) державного підприємства "Донецька залізниця",

2) приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат",

3) публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця",

про стягнення вартості недостачі в розмірі 46 953,10 грн,

В С Т А Н О В И В:

у квітні 2017 року приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до державного підприємства "Донецька залізниця", приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення солідарно вартості недостачі вантажу в сумі 46 953,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням прийнятого до перевезення вантажу та його недостачею.

Спір у цій справі розглядався господарськими судами неодноразово.

Постановою Верховного Суду від 26.03.2018 рішення Господарського суду Донецької області від 26.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Донецької області. Касаційний господарський суд вказав, що судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання визначення придатності вагонів для перевезення як в технічному, так і в комерційному відношенні. Також не з'ясовано питання допустимості перевезення спірного вантажу у вагонах відкритого типу і не надано оцінки тому, що в залізничних накладних в графі "відмітки відправника" міститься інформація про те, що перевезення вантажу у вагонах відкритого типу з одержувачем узгоджено. Зазначив також, що з'ясування вищезазначених питань є необхідним для визначення ступеню вини вантажовідправника та перевізника у недостачі вантажу внаслідок його просипання під час перевезення.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 відмовлено в задоволенні позову до державного підприємства "Донецька залізниця". Задоволено позов до приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" вартість недостачі в сумі 23 476,55 грн. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" вартість недостачі в сумі 23 476,55 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.09.2018 рішення Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 залишено без змін.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків про прийняття ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до завантаження непридатних у комерційному відношенні вагонів, внаслідок чого відбулась часткова втрата вантажу. Покладення відповідальності за недостачу вантажу на ПАТ "Українська залізниця" як на перевізника, зумовлена незабезпеченням ним під час перевезення збереження вантажу. Оскільки шкода позивачу (нестача вантажу) була завдана спільними діями відповідача-2 та відповідача-3, то вони зобов'язані порівну (у рівних частках) відшкодувати позивачу вартість втраченого вантажу, тобто по 23 476,55 грн кожен.

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" 46 953,10 грн.

Підставами для скасування судових рішень ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Посилається на те, що вантажовідправник здійснював навантаження у справні вагони (як в комерційному, так і технічному відношенні), що підтверджено фактом прийняття перевізником вантажу до перевезення та відсутністю документів щодо несправностей вагонів. У зв'язку з цим, на залізницю покладається відповідальність за незбереження (втрату, нестачу) прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" змінило найменування на акціонерне товариство "Українська залізниця".

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 30.04.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Інкостил Груп" (постачальник) та приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" (покупець) був укладений договір поставки №, згідно з умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність позивача залізорудні окатиші виробництва приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", а позивач зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

Згідно п. 2.2 договору в специфікаціях до договору вказуються відомості про товар, постачання якого буде здійснюватися згідно з договором: найменування товару, строк поставки товару, ціна товару за одну метричну тону, приплати та скидки за зміну якісних показників, кількість товару навалом, загальна вартість товару.

За змістом розділу 3 договору обсяг товару, що постачається, визначається в специфікаціях. Постачання товару за договором здійснюється на умовах FCA-станція Терни або Рядова Придніпровської залізниці згідно з договором, специфікаціями до нього та щодобовим графіком поставки. Поставка товару здійснюється з урахуванням реквізитів покупця, вказаних покупцем. Датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції відправлення вказана в графі 56 залізничної накладної.

Відповідно до п. 3.11 договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється на станції Терни або Рядова Придніпровської залізниці після відповідної відмітки в залізничній накладній про приймання товару до перевезення залізницею.

За змістом специфікації № 21 від 21.11.2016 до договору постачальник мав поставити позивачу у грудні 2016 року залізорудні окатиші виробництва приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості +/-90000 тон, за ціною 2 745,11 грн за тону (з ПДВ) на суму 247 059 720,00 грн. Умови та місце постачання: FCA ст. Мушкетово Донецької залізниці, вантажоотримувач - ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", код підприємства 2104, станція Мушкетово, Донецької залізниці, код станції 484009.

06.12.2016 за залізничною накладною №47923180 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56030901 окатиші залізорудні масою 69 700 кг.

06.12.2016 за залізничною накладною №47923180 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №56655657 окатиші залізорудні масою 68 800 кг.

07.12.2016 за залізничною накладною № 45212446 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, № 55181119 окатиші залізорудні масою 69 700 кг.

08.12.2016 за залізничною накладною № 45238409 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, № 55585285 окатиші залізорудні масою 69 400 кг.

22.12.2016 за залізничною накладною №45646734 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило на адресу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) у вагоні, зокрема, №59957605 окатиші залізорудні масою 69 950 кг.

У вказаних залізничних накладних власником вантажу зазначено - ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" згідно договору № від 30.04.2015 між ТОВ "Інкостіл Груп" та ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод". Відвантаження здійснено з виробництва.

У залізничних накладних у графах 50 "Відмітки відправника" зазначено: "Перевезення у вагоні відкритого типу з одержувачем узгоджено".

У графі 26 накладних вказано, що маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах. Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення працівниками залізниці без зауважень, зокрема, не було зроблено зауважень щодо непридатності вагонів для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні.

На станції призначення Мушкетово Донецької залізниці була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній, та здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені:

- комерційний акт БК № 443533/108 від 12.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 55181119 - нетто 66 400 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3 300 кг;

- комерційний акт БК № 443535/110 від 13.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 55585285 - нетто 61 100 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 8 300 кг;

- комерційний акт БК № 443536/111 від 18.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 56030901 - нетто 65 750 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3 950 кг;

- комерційний акт БК № 443537/112 від 18.12.2016, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 56655657- нетто 66 650 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 2 150 кг;

- комерційний акт БК № 443543/5 від 05.01.2017, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 59957605 - нетто 66 800 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 3 150 кг.

У вказаних комерційних актах зазначено, що всі вагони технічно справні.

При цьому, за змістом наведених комерційних актів:

- у вагоні № 55181119 над 6-7 люками є поглиблення, наявні наслідки просипання вантажу - окатишів залізорудних, наявне нещільне прилягання 6 люку до хребтової балки, про що також складено акт ГУ-106;

- у вагоні № 55585285 над 4 люком є поглиблення, наявне нещільне прилігання 4 люку, про що також складено акт ГУ-106;

- у вагоні № 56030901 над 5-6 люками є виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, відсутній армувальний лист, про що складено акт ГУ-106;

- у вагоні № 56655657 над 2-3 люками є виїмка вантажу, на хребтовій балці та ходових частинах наявні сліди просипання вантажу, наявне нещільне прилягання 2 люку, відсутній армувальний лист, про що складено акт ГУ-106;

- у вагоні № 59957605 над 2-3 люками є поглиблення, протікання вантажу не має, під 3 люком є зазор старого характеру, про що складений акт ГУ-106.

Судами встановлено, що комерційні акти підписані належними особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 - заступником начальника станції, комерційним агентом станції Мушкетово, а також представником одержувача. Правильність оформлення комерційних актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

Позивачем здійснено оплату за договором поставки № від 30.04.2015 за поставлені залізорудні окатиші відповідно до платіжних доручень №137 від 28.12.2016, № 10720 від 28.12.2016, № 10781 від 30.12.2017, № 136 від 28.12.2016, № 132 від 27.12.2016.

Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За умовами ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

У ч. ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Згідно з п. "е" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За змістом статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об'єднати в більші.

Згідно з п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Так, за приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судами встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу - окатишів залізорудних офлюсованих навалом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження окатишів залізорудних офлюсованих на відкритому рухомому складі, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Терни у спірних залізничних накладних.

Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні.

Вказане підтверджує, що ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Окрім того, норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов'язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Встановлені судами обставини свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

За таких умов, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме АТ "Українська залізниця" несе відповідальність за втрату вантажу у вагонах № 56030901, № 56655657, № 55181119, № 55585285, № 59957605.

Як вбачається з матеріалів справи АТ "Українська залізниця" не надала до суду належних доказів на підтвердження обставини, що звільняють її від відповідальності за втрату вантажу.

Суд касаційної інстанції не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що шкода позивачу (нестача вантажу) була завдана спільними діями відповідача-2 та відповідача-3.

За таких умов рішення місцевого та апеляційного господарського суду щодо стягнення частини вартості вантажу з вантажовідправника (ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") є таким, що не ґрунтується на законі.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів руди залізної, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Судами були здійснені дії з перевірки розрахунку вартості недостачі вантажу. Сума недостачі обрахована на підставі договору № від 30.04.2015, додаткових угод до нього, специфікації № 21 від 23.12.2016. Встановлено, що вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі.

Встановлено, що спірне перевезення вантажу відбулось на станціях акціонерного товариства "Українська залізниця", яке є перевізником у спірних правовідносинах. Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували наявність між позивачем та ДП "Донецька залізниця" зобов'язань з перевезення спірного вантажу, позов в частині вимог до відповідача-1 підлягає залишенню без задоволення.

Щодо заявлених позивачем вимог про солідарне стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 46 953,10 грн з трьох відповідачів, необхідно зазначити, що в силу положень частини 1 статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Позивачем не надано доказів наявності солідарного обов'язку відповідачів щодо відшкодування збитків, які виникли внаслідок недостачі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 311 ГПК України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Рішення Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 10.09.2018 прийняті з порушенням норм матеріального права та підлягають скасуванню.

З огляду на встановлення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій всіх фактичних обстави справи, що було здійснено із врахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 26.03.2018 у цій справі, суд касаційної інстанції вважає за можливе прийняти нове рішення у справі.

З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання позову, апеляційних та касаційних скарг покладаються на відповідача-3.

З АТ "Українська залізниця" на користь позивача ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" підлягають стягненню 1 600,00 грн за подання позову та на користь ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" підлягають стягненню 2 400,00 грн за подання апеляційної скарги і 3 200,00 грн за подання касаційної скарги.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 25.06.2018 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 905/748/17 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості недостачі в сумі 46 953,10 грн.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" (85300, Донецька обл., місто Покровськ, вул. Торгівельна, буд. 106А, ) вартість недостачі в сумі 46 953,10 грн та 1 600,00 витрат зі сплати судового збору за подання позову.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ) 5 600,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної та апеляційної скарг.

Відмовити в задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" до державного підприємства "Донецька залізниця" та приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення вартості недостачі в сумі 46 953,10 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

В. Пєсков