РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2019Справа № 910/11665/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Коваленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24)

До Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12)

Про визнання договору укладеним

та

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24)

Про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неустойки у розмірі 2 240 368, 00 грн.

За участі представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Мицик О. Ю. (адвокат), довіреність № 435 від 01.08.2018;

від відповідача за первісним позовом: Салюк М. І. (адвокат), довіреність № 09/12/74 від 07.02.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - відповідач) про визнання договору укладеним.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати укладеним договір оренди нерухомого майна за адресою м. Київ, просп. Повітрофлотський, 19-А/1, загальною площею 2 051, 90 кв. м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2018 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом: подання до суду письмової заяви з зазначенням адреси електронної пошти позивача та відповідача; подання письмової заяви із зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи повернуто заявнику.

12.09.2018 від позивача надійшла заява про виправлення недоліків позовної заяви, якою останній усунув недоліки, встановлені ухвалою суду. 12.09.2018 від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2018 призначено судове засідання на 18.09.2018 для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

У судове засідання 18.09.2018 представники сторін не з'явилися. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

05.10.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач за первісним позовом просив відмовити в задоволенні позову.

05.10.2018 до суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про:

- витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" нежилого будинку загальною площею 2 051, 9 кв. м. за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, 19А/1 шляхом виселення;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" неустойки в розмірі 716 917, 76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неустойки, зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неустойки об'єднано в одне провадження з первісним позовом по справі №910/11665/18 та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 06.11.2018.

02.11.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла відповідь на відзив відповідача та відповідь на зустрічний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неустойки.

05.11.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом, відповідно до якої просив:

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" нежилий будинок загальною площею 2051,9 кв.м. за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, 19А/1, шляхом виселення;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" неустойку в розмірі 1321817, 2 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 616 700, 00 грн сплаченого судового збору за подання цього зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом до розгляду, яка надійшла до суду 05.11.2018, оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 04.12.2018.

29.11.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла відповідь на відзив та заперечення. Разом з тим, надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом щодо стягнення пені за знаходження в приміщенні, що підлягає поверненню з оренди. Суд вирішив відкласти розгляд даного клопотання до наступного судового засідання.

03.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. У судове засідання 04.12.2018 представники сторін з'явилися. Представник позивача за первісним позовом підтримала клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та подала клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні на 18.12.2018.

17.12.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надійшли пояснення та заперечення по справі.

17.12.2018 від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом, в якій товариство просило залишити без розгляду заяву про збільшення розміру позовних до розгляду вимог від 28.11.2018, а дану заяву від 14.12.2018 прийняти до розгляду. Відповідно до даної заяви про збільшення позовних вимог від 14.12.2018 позивач за зустрічним позовом просив:

- витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" нежилий будинок загальною площею 2051,9 кв.м. за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, 19А/1, шляхом виселення;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" неустойку в розмірі 2 240 368, 00 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 616 700, 00 грн сплаченого судового збору за подання цього зустрічного позову.

В підготовчому судовому засіданні 18.12.2018 Суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог від 28.11.2018 № 09-1-8/1244 на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України. Разом з тим, Судом була прийнята до розгляду заява про збільшення позовних вимог від 14.12.2018 № 09-1-8/1305, в подальшому зустрічні позовні вимоги розглядаються Судом з врахуванням такої заяви. Також, в засіданні 18.12.2018 Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.01.2019. Щодо прийнятих Судом рішень була постановлена відповідна ухвала з викладенням мотивів прийнятих рішень.

В судовому засіданні 22.01.2019 Судом оголошено перерву на 26.02.2019.

Судове засідання призначене на 26.02.2019 не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Бондаренко Г. П. на лікарняному.

Ухвалою - повідомленням від 04.03.2019 Суд, у зв'язку з виходом судді Бондаренко Г. П. з лікарняного, було викликано сторін в судове засідання на 21.03.2019.

В судове засідання 21.03.2019 представники сторін прибули та надали Суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач за первісним позовом свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог, позивач за зустрічним позовом, в свою чергу, підтримав свої позовні вимоги та заперечив проти задоволення первісних позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оглянувши наявні в матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем за первісним позовом, як орендарем за умовами договору, та відповідачем за первісним позовом, як орендодавцем, 08.08.2011 був укладений договір оренди нерухомого майна № 3 (далів за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування окремо розташовану будівлю загальною площею 2 013 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 19 А.

Об'єкт оренди передається орендарю для використання з метою організації орендарем магазину роздрібної торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, виробництва напівфабрикатів продовольчих товарів, продукції кулінарії та готової продовольчої продукції, оптової торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, упаковки товарів, організації підприємств громадського харчування, а також під розміщення підсобних, офісних і складських приміщень, здавання в суборенду відповідно до п. 3.4.6. (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, договір набуває чинності з 02.07.2017 та діє до 03.08.2018, включно.

Строк оренди у відповідності до умов договору починається з дати підписання сторонами акта приймання - передачі об'єкта оренди і закінчується в момент підписання сторонами акта приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди (п.2.2. договору). При цьому акт приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди повинен бути підписаний сторонами не пізніше останнього дня строку дії договору. Обов'язок по підготовці акта приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди покладається на орендаря (п. 2.2.2. договору).

В п. 2.7. договору сторони визначили, що орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди об'єкта оренди на новий строк.

Відповідно до п. 3.3.10 договору орендар зобов'язаний при припиненні договору повернути орендодавцю об'єкт оренди у відповідності з умовами договору та відповідно до плану БТІ.

Орендар повертає орендодавцю об'єкт оренди в останній день дії договору. Передача об'єкту оренди орендодавцю оформлюється актом приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди, який складається в двох примірниках та підписується уповноваженими представниками сторін (п. 4.2. договору).

В п. 5.2. договору сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем в безготівковій формі на поточний рахунок орендодавця до 15-го числа поточного місяця, за поточний місяць, на підставі наданих орендодавцем рахунків.

Згідно з п. 11.6. договору, усі повідомлення за договором будуть вважатися зробленими належним чином, у разі якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим чи цінним листом, або вручені особисто із зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Об'єкт оренди був переданий в оренду згідно з актом приймання - передачі об'єкту оренди від 02.07.2017, копія якого наявна в матеріалах справи.

В пункті 7 акту сторонами вказані такі особливі відмітки щодо стану об'єкту оренди: будівля зовні: вертикальна тріщина на зовнішній стіні фасаду будівлі, зі сторони зовнішнього входу в підвал; стан покрівлі будівлі задовільний; незадовільний стан плиточного покриття прилеглої території по фасаду будівлі, що межує із землями міської забудови (просп. Повітрофлотський); незадовільний стан сходів вхідної групи; частково відсутні облицювальні плити на фасаді будівлі в зоні розміщення основної вивіски. Орендар в п. 7 акту зобов'язався за свій рахунок, в строк до 01.11.2017, усунути вищезазначені недоліки.

24.11.2017 Орендар звернувся до орендодавця з листом № 0383 про продовження строку дії договору оренди щонайменше на 1 рік - до 30.11.2019 включно.

Орендодавець листом № 55-8/387 від 08.12.2017 повідомив орендаря про необхідність надання пропозицій про продовження строку оренди завчасно, але не раніше ніж за 3 (три) місяці до дати закінчення дії договору оренди.

02.03.2018 орендар звернувся до орендодавця з листом № 03179, в якому повідомив про своє бажання скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк та готовність розглянути пропозицію щодо купівлі об'єкту оренди.

У відповідь на лист орендаря, орендодавець листом № 55/7-97 від 16.03.2018 повідомив орендаря про необхідність надання пропозицій щодо орендної плати та інших умов договору на новий строк завчасно але не раніше ніж за 3 (три) місяці до дати закінчення дії договору оренди, а також зазначив про необхідність орендарем направити пропозиції із зазначенням пропонованої вартості продажу об'єкту оренди та строку сплати коштів.

04.05.2018 Орендар звернувся до орендодавця з листом № 03247, в якому повідомив останнього про своє бажання скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк.

У відповідь на лист орендаря № 03247, орендодавець надав лист № 21-1/1-25 від 23.05.2018, в якому повідомив, що наразі розглядає пріоритетні напрямки використання об'єкту оренди, тому не розглядає продовження строку оренди за договором. У вказаному листі орендодавець також зазначив, що акт приймання - передачі (повернення) повинен бути підписаний сторонами не пізніше останнього дня строку дії договору.

В подальшому орендар неодноразово направляв на адресу орендодавця листи із пропозиціями щодо укладання договору на новий строк, зокрема, № 03272 від 14.06.2018, № 03277 від 26.06.2018, № 03317 від 27.07.2018, № 03322 від 01.08.2018.

В серпні 2018 року правлінням орендодавця, до компетенції якого віднесені питання вчинення правочинів стосовно об'єктів нерухомості, вартість яких перевищує 1, 0 млн дол. США та площа яких перевищує 1 000, 00 кв.м., було прийнято рішення продовжити здачу будівлі у м. Києві по проспекту Повітрофлотському, 19-А/1 в оренду.

Так, як вбачається із витягу з протоколу № 360 засідання Правління ПАТ «Промінвестбанк» від 02.08.2018 по питанню порядку «Щодо укладення договору оренди по об'єкту нерухомості ПАТ «Промінвестбанк», вартість якого перевищує 1 000 000 дол. США та площа якого перевищує 1 000, 00 кв. м. присутні члени правління вирішили: надати пропозицію діючому орендарю ТОВ «Еко» щодо укладання договору оренди на новий строк на умовах: Орендна плата: з першого по другий (включно) місяць оренди 218 574, 59 грн/міс., у т.ч. ПДВ; з третього місяця оренди 538 396, 00 грн/міс. (10 доларів США - 262, 40 грн/1 кв. м.), у т.ч. ПДВ; орендна плата підлягає щомісячному коригуванню на курс долара США; орендна плата не індексується. Площа оренди: 2 051, 90 кв. м. Мета оренди: розміщення продуктового супермаркету. Строк оренди: 60 місяців. Відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням об'єкта оренди: електропостачання, водопостачання, опалення, експлуатаційні - у повному обсязі. інші витрати входять до складу орендної плати. Витрати на ремонт (капітальні покращення): не менше 6, 5 млн грн. Строк проведення ремонту - протягом 3 місяців з моменту укладення договору оренди на новий строк.

02.08.2018 орендодавець направив орендарю листа № 21-1/1-156 щодо повідомлення умов укладення договору оренди нерухомого майна на новий строк, в якому повідомив суттєві умови передачі об'єкта оренди у тимчасове платне користування затверджені правлінням орендодавця, та просив у строк до 17.08.2018 або повідомити орендодавця про надання згоди укласти договір оренди об'єкта оренди на новий строк на умовах, що запропоновані орендодавцем та викладені у цьому листі, або звільнити та повернути банку об'єкт оренди згідно умов договору оренди за актом приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди.

В листі № 21-1/1-156 орендодавець також зазначив, що продовження строку користування об'єктом оренди до 17.08.2018 після закінчення строку договору оренди не є поновленням договору оренди на новий строк, а лише є наданням орендодавцем додаткового часу для розгляду орендарем запропонованих умов укладення договору оренди на новий строк та прийняття рішення щодо укладення договору оренди на умовах, визначених орендодавцем, або повернення йому об'єкта оренди. Лист № 21-1/1-156 був отриманий орендарем 06.08.2018, докази чого наявні в матеріалах справи.

Листом № 03335 від 09.08.2018 ТОВ «ЕКО» висловило свою незгоду із деякими запропонованими банком умовами договору оренди на новий строк. Банк надав відповідь на цей лист (№ 21-1/1-176 від 14.08.2018) та нагадав ТОВ «ЕКО» про необхідність у строк до 17.08.2018 визначитись з укладенням/неукладенням договору оренди на новий строк, або звільнити та повернути банку об'єкт оренди згідно умов договору оренди за актом приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди. Крім того, банк наголосив, що продовження строку користування об'єктом оренди до 17.08.2018 після закінчення строку договору оренди не є поновленням договору оренди на новий строк, а є лише наданням Банком додаткового часу для розгляду орендарем запропонованих умов укладення договору оренди на новий строк та прийняття рішення щодо укладання договору оренди на умовах, визначених орендодавцем, або повернення йому об'єкта оренди. Банк нагадав, що у випадку невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди до 17.08.2018 включно - орендар зобов'язаний сплачувати подвійну плату за користування об'єктом оренди за весь час прострочення повернення об'єкту оренди банку.

Позивач за первісним позовом стверджує, що листом № 03337 від 15.08.2018 повідомив банк про надання згоди укласти договір оренди об'єкта на новий строк на умовах, що запропоновані банком у листі № 21-1/1-156 від 02.08.2018 та запропонував укласти та нотаріально посвідчити договір на новий строк 17.08.2018 в офісі нотаріуса, проте орендодавець на укладання договору не прибув.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що не отримував такого листа від ТОВ ЕКО». За його твердженням, 22.08.2018 на адресу банку надійшов конверт, відправником на якому значилося ТОВ «ЕКО», однак при відкритті цього конверта було виявлено, що лист у ньому відсутній, про що було складено відповідний акт. В конверті був наявний лиш опис вкладення із зазначенням в такому описі тексту листа без зазначення підписанта. Позивач за первісним позовом обставини не отримання відповідачем за первісним позовом листа №03337 від 15.08.2018 заперечує.

17.08.2018 банк своїм листом № 21-1/1-181 повідомив ТОВ «ЕКО» про наявність заборгованості за договором оренди та вказав на той факт, що станом на 17.08.2018 банку не повернуто об'єкт оренди за актом приймання-передачі повернення, тому з 18.08.2018 банк вимагає від ТОВ «ЕКО» сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за весь час прострочення повернення його банку. У вказаному листі банк також надав орендарю альтернативну пропозицію - підтвердити укладення договору оренди на новий строк на умовах запропонованих банком та надав проект договору (редакція якого, згідно викладеного в листі, є кінцевою, коригуванню не підлягає). Лист № 21-1/1-181 від 17.08.2018 отримано позивачем за первісним позовом 20.08.2018, що підтверджено матеріалами справи.

20.08.2018 банк отримав від ТОВ «ЕКО» листа № 03341 від 17.08.2018 зі змісту якого вбачалося, що ТОВ «ЕКО» підтвердило свою згоду укласти договір оренди на новий строк та запрошувало представника банку до нотаріуса. Також орендар з огляду на його згоду укласти договір не вбачав підстав для застосування неустойки.

Листом № 21-1/3-190 від 22.08.2018 (який отримано TOB «ЕКО» 27.08.2018) банк повідомив ТОВ «ЕКО» щодо відсутності у нього переважного права на укладення договору оренди нерухомого майна на новий строк, у зв'язку з неналежним та систематичним невиконанням зобов'язань за договором оренди, та вимагав у строк до 03.09.2018 звільнити та повернути банку об'єкт оренди згідно мов договору оренди за актом приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди.

28.08.2018 на адресу банку надійшов лист ТОВ «ЕКО» № 03349/1 від 21.08.2018, яким був наданий протокол розбіжностей до проекту договору оренди нерухомого майна.

Листами № 21-1/1-197 від 28.08.2018 (отримано ТОВ «ЕКО» 29.08.2018) та № 21-1/1-201 від 30.08.2018 (отримано ТОВ «ЕКО» 31.08.2018) банк повторно повідомив ТОВ «ЕКО» про відсутність у нього переважного права на укладення поговору оренди нерухомого майна на новий строк та наголосив на необхідності до 03.09.2018 звільнити та повернути банку об'єкт оренди згідно умов договору за актом приймання-передачі (повернення).

Оскільки ТОВ «ЕКО» у строк до 03.09.2018 не виконало обов'язок щодо повернення об'єкта оренди, 04.09.2018 представники банку, в присутності представників ТОВ «ЕКО», здійснили обстеження будівлі і встановили, що станом на 10:55 об'єкт оренди ТОВ «ЕКО» не звільнило, банку за актом приймання - передачі (повернення) не передало та фактично продовжує користуватися цією будівлею. За результатами обстеження було складено Акт обстеження об'єкту нерухомості та фіксації знаходження ТОВ «ЕКО» у об'єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 19 «А». Від підписання акту представники позивача відмовилися.

04.09.2018 на адресу банку надійшов лист ТОВ «ЕКО» № 03355 від28.08.2018 зі змісту якого вбачалося, що позивач не погоджується з тим, що неналежним чином виконував умови договору оренди та просив банк розглянути протокол розбіжностей та призначити дату укладення договору.

Листом № 21-1/3-214 від 05.09.2018 (отримано ТОВ «ЕКО» 11.09.2018) банк повідомив ТОВ «ЕКО» про фіксацію користування ТОВ «ЕКО» об'єктом оренди та про наявність усіх підстав для сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктом оренди за весь час прострочення повернення об'єкту банку. Крім того, банк вимагав негайно звільнити та повернути банку об'єкт оренди.

11.09.2018 на адресу банку надійшов лист ТОВ «ЕКО» № 03369 від 07.09.2018, у якому позивач стверджував, що банк своїми діями підтвердив готовність укласти із TOB «ЕКО» договір оренди на новий строк, а тому вкотре просив банк розглянути протокол розбіжностей та призначити дату укладення договору.

Предметом первісного позову є матеріально - правові вимоги позивача за первісним позовом до відповідача за первісним позовом про визнання укладеним договору оренди нерухомого майна за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 19-А/1, загальною площею 2 051, 90 кв.м. в редакції, наведеній у первісній позовній заяві.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом стверджує що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору оренди на новий строк та що позивач за первісним позовом має переважне право на укладання договору оренди на новий строк, відповідно відповідач за первісним позовом зобов'язаний укласти з позивачем за первісним позовом договір оренди на новий строк.

Відповідач за первісним позовом досягнення між сторонами згоди що усіх істотних умов договору оренди на новий строк заперечує та зазначає про припинення переважного права позивача за первісним позовом на укладення договору оренди на новий строк, з огляду недосягнення згоди щодо умов договору на новий строк.

Предметом зустрічного позову є вимоги позивача за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом про витребування у відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом нежилого будинку загальною площею 2051, 9 кв. м. за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 19-А/1 шляхом виселення та про стягнення з відповідача за зустрічним позовом неустойки в розмірі 2 240 368, 00 грн, у відповідності до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, за період з 04.09.2018 по 14.12.2018 (100 днів).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем за зустрічним позовом його обов'язку щодо повернення об'єкту оренди в строк визначений договором та сторонами.

Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечує з тих підстав, що строк оренди визначений в договорі не закінчився, адже акт приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди між сторонами не підписаний. Також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що надав згоду на укладання договору оренди на новий строк на умовах позивача за зустрічним позовом, відповідно у нього не виникло обов'язку щодо повернення об'єкту оренди та сплати неустойки.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог, та про часткове задоволення зустрічних позовних вимог з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною шостою статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як встановлено Судом в договорі сторонами було погоджено (п. 2.1. договору), що договір набуває чинності з 01.07.2017 та діє до 03.08.2018 включно. Отже, відповідно до положень ст. 763 ЦК України, ст. 291 ГК України договір оренди укладений між сторонами, за умовами договору, припинився 03.08.2018.

Орендар, відповідно до ч. 1 ст. 285 ГК України, має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди. Статтею 777 ЦК України визначено, що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач за первісним позовом, як орендар (наймач) повідомив відповідача за первісним позовом, як орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк.

Стаття 777 ЦК України не зобов'язує наймодавця укладати новий договір на тих самих умовах. Тому наймодавець при укладенні договору на новий строк з тим самим наймачем вправі змінювати його умови. Умови договору найму на новий строк узгоджуються сторонами та фіксуються у договорі. В разі недосягнення наймачем та наймодавцем згоди щодо плати за користування майном на новий строк або щодо інших умов договору найму на новий строк, переважне право наймача на укладення договору припиняється, і наймодавець вправі передати майно у користування третім особам.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом, як орендодавець запропонував позивачу за первісним позовом, як орендарю такі умови договору оренди на новий строк: Орендна плата: з першого по другий (включно) місяць оренди 218 574, 59 грн/міс., у т.ч. ПДВ; з третього місяця оренди 538 396, 00 грн/міс. (10 доларів США - 262, 40 грн/1 кв. м.), у т.ч. ПДВ; орендна плата підлягає щомісячному коригуванню на курс долара США; орендна плата не індексується. Площа оренди: 2 051, 90 кв. м. Мета оренди: розміщення продуктового супермаркету. Строк оренди: 60 місяців. Відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням об'єкта оренди: електропостачання, водопостачання, опалення, експлуатаційні - у повному обсязі. інші витрати входять до складу орендної плати. Витрати на ремонт (капітальні покращення): не менше 6, 5 млн грн. Строк проведення ремонту - протягом 3 місяців з моменту укладення договору оренди на новий строк.

Відповідно до ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи положення ст. 793 ЦК України та умови запропоновані орендодавцем орендарю договір оренди на новий строк підлягав нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно зі ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 181 ГК України зокрема передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 8 ст. 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) .

Таким чином, ст. 181 ГК України встановлює загальні правила укладання господарських договорів.

За приписами ст. 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (ст. 209 ЦК України).

Крім того, відповідно до ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно приписів ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В силу положень ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідні приписи частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 N 9).

Враховуючи наведені положення чинного законодавства, законом встановлена нотаріальна форма договору найму будівлі строком на три роки і більше, та його державна реєстрація, а отже до моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації такий правочин згідно чинного законодавства є неукладеним. Відповідно положення ст. 638 ЦК України, на які посилається позивач, до правовідносин сторін не застосовуються.

Більш того, дослідивши питання досягнення між сторонами згоди щодо істотних умов договору, суд дійшов висновку, що відповідної згоди між сторонами досягнуто не було, оскільки, зокрема, питання щодо розміру орендної плати, строку виконання ремонтних робіт та їх вартості залишились не узгодженими. Про відсутність згоди з боку позивача за первісним позовом, як наймача щодо запропонованих відповідачем за первісним позовом, як наймодавцем умов договору оренди на новий строк переконливо свідчать направлені останньому наймачем протоколи розбіжностей до такого договору оренди.

Враховуючи, що між сторонами у визначеній законом формі не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору оренди на новий строк, внаслідок чого, в силу положень ст. 777 ЦК України, припинилося переважне право позивача за первісним позовом, як наймача на укладення договору на новий строк, у Суду відсутні підстави для задоволення первісних позовних вимог. З огляду на зазначене Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісних позовних вимог.

З наведених підстав Судом відхиляються, в тому числі і доводи позивача за первісним позовом щодо досягнення між сторонами згоди щодо укладання договору оренди на новий строк шляхом обміну електронними листами, та крім цього Суд звертає увагу позивача за первісним позовом, що за умовами п. 9.2. договору, укладеного між сторонами, повідомлення за договором вважаються зробленими належним чином, у разі якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим чи цінним листом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін.

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі невиконання наймачем обов'язку щодо повернення речі наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Неповернення майна з орендного користування у визначений договором оренди строк є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що в договорі сторонами було погоджено (п. 2.1. договору), що договір набуває чинності з 01.07.2017 та діє до 03.08.2018 включно, відповідно договір оренди укладений між сторонами, за умовами договору, припинився 03.08.2018.

В п. 4.2. договору сторони погодили, як встановлено Судом, що орендар повертає орендодавцю об'єкт оренди в останній день дії договору. Передача оренди орендодавцю оформлюється актом приймання - передачі (повернення) об'єкта оренди, який складається в двох примірниках та підписується уповноваженими представниками сторін.

В силу положень ст. 785 ЦК України та п. 4.2. договору відповідач за зустрічним позовом був зобов'язаний повернути позивачу за зустрічним позовом об'єкт оренди в останній день договору. Однак, оскільки між сторонами велися переговори щодо укладання договору оренди на новий строк, позивач за зустрічним позовом, як орендодавець надав відповідачу за зустрічним позовом, як орендарю можливість у строк до 03.09.2018 визначитися зі своєю позицією щодо укладання договору на новий строк на умовах орендодавця або повернути об'єкт оренди останньому. При цьому, в своїх листах адресованих відповідачу за зустрічним позовом позивач за зустрічним позовом неодноразово наголошував, що надання строку для прийняття відповідних рішень не є продовженням договору.

У строк для прийняття рішення встановлений позивачем за зустрічним позовом в його листах адресованих відповідачу за зустрічним позовом останній об'єкт оренди за актом прийому - передачі (повернення) не повернув, також у такий строк між сторонами не було досягнуто згоди щодо укладання договору оренди на новий строк. Доказів іншого матеріали справи не містять, відтак Суд дійшов висновку про порушення відповідачем за зустрічним позовом його зобов'язань за договором щодо повернення об'єкту оренди.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України, зокрема наслідки встановлені ч. 2 ст. 785 ЦК України щодо сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на зазначені законодавчі приписи та умови договору Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом неустойки в розмірі 2 240 368, 00 грн за період з 04.09.2018 по 14.12.2018 (100 днів).

Зустрічна позовна заява (заява про збільшення зустрічних позовних вимог) містить розрахунок суми неустойки згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, при перевірці якого Судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Позивач за зустрічним позовом є власником об'єкта оренди, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В п. 19 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться.

Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК (п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 ЦК).

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речево-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Об'єкт оренди перебуває у володінні відповідача за зустрічним позовом на підставі укладеного між сторонами договору, однак відповідач в порушення своїх зобов'язань за договором не повернув об'єкт оренди позивачу за зустрічним позовом в строк визначений договором та листами позивача за зустрічним позовом. Відповідно спір між сторонами щодо повернення об'єкта оренди підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює орендні відносини.

В силу приписів ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 173 ГК України внормовано, що суб'єкт господарювання (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, відповідно позивач за зустрічним позовом вправі вимагати від відповідача за зустрічним позовом виконання його обов'язку щодо повернення об'єкту оренди.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 ГК України.

Згідно із ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 18, господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд України у рішенні від 6 липня 2011 року.

При виборі способу захисту цивільного права необхідно врахувати специфіку права та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням установлених законом меж здійснення суб'єктивного права на захист і компетенції суду.

У розумінні процесуального законодавства предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Відтак обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

У даному випадку звернення до суду пов'язане з невиконанням відповідачем за зустрічним позовом договірних зобов'язань.

Обраний позивачем спосіб захисту - витребування у відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом нежилого будинку загальною площею 2 051, 9 кв. м. за адресою м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 19-А/1 шляхом виселення, не відповідає способу захисту порушеного права в договірних зобов'язаннях встановленому законом та договором. Відповідно позивачем обраний неналежний спосіб захисту його прав, що є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом в частині витребування у відповідача за зустрічним позовом об'єкту оренди, шляхом виселення.

При цьому Суд зазначає, що позивач за зустрічним позовом не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, обумовлених невиконанням з боку відповідача за зустрічним позовом його зобов'язань щодо повернення об'єкту оренди, з іншим позовом, обравши належний, в даному випадку, спосіб захисту - примусове виконання обов'язку в натурі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач за первісним позовом не надав Суду доказів, які підтверджували заявлені первісні позовні вимоги та водночас не надав Суду доказів, які б свідчили про відсутність у нього, як у відповідача за зустрічним позовом обов'язку сплати заборгованість у визначеному позивачем за зустрічним позовом розмірі, водночас позивач за зустрічним позовом обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що стало підставою для відмови у його вимозі щодо витребування об'єкту оренди.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та про часткове задоволення зустрічних позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 ГК України витрати по сплаті судового збору за розгляд первісних позовних вимог покладаються на позивача за первісним позовом та за розгляд зустрічних позовних вимог - на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання договору укладеним відмовити повністю.

2. Судові витрати за розгляд первісного позову покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24; ідентифікаційний код 32104254).

3. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12; ідентифікаційний код 00039002) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24; ідентифікаційний код 32104254) про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення неустойки у розмірі 2 240 368, 00 грн задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24; ідентифікаційний код 32104254) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12; ідентифікаційний код 00039002) 2 240 368 (два мільйони двісті сорок тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп. неустойки за несвоєчасне повернення об'єкту оренди та 33 605 (тридцять три тисячі шістсот п'ять) грн 52 коп. судового збору.

5. В задоволенні інших зустрічних позовних вимог, в частині витребування нежилого будинку, - відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03.04.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко