СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Справа № 905/1079/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І. , суддя Слободін М.М.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача : не з'явився

від відповідача : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича, смт. Нікольське (Володарське) Донецької області (вх. №963 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р., повний текст складено 24.09.2018р. (суддя Величко Н.В.)

у справі № 905/1079/18,

за позовом фізичної особи - підприємця Нетреби Олексія Юрійовича, смт. Нікольське (Володарське) Донецької області

до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь Донецької області

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Нетреба Олексій Юрійович звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про визнання недійсним договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів №6 від 14.09.2016р.

Позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви (вх.№13200118 від 25.06.2018р.), обґрунтовано неспівпадінням дати оспорюваного договору з моментом фактичного укладення такого договору, відсутністю в параграфі 9 «Юридичні адреси та реквізити сторін» договору реквізитів розповсюджувача.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Нетреба Олексій Юрійович звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт вважає рішення місцевого господарського суду незаконним, прийнятим при не повному дослідженні доказів по справі та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що документи з питань отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами подані позивачем 12.07.2016 року. Наголошує, що станом на 14.09.2016р. оспорюваний договір не міг бути підписаний, оскільки ГУ містобудування і архітектури Маріупольської міської ради направило лист щодо надсилання проекту договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у трьох примірниках для підписання позивачем лише 26.12.2016р.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 року, сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Терещенко О.І.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 12.11.2018р. про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Від Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає, що договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів №6 від 14.09.2016р. підписаний позивачем власноруч, отже своїм підписом останній погодився з істотними умовами договору. Наголошує, що чинне законодавство з питань розміщення рекламних конструкцій не ставить у залежність дату укладення договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від факту отримання розповсюджувачем дозволу на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами. Вважає, що ФОП Нетреба О.Ю. не доведено факту недодержання сторонами при укладенні договору приписів законодавства. Крім того, позивач не спростовує справжність свого підпису і відбитку печатки (з зазначенням ідентифікаційного номеру № НОМЕР_1) під договором, а також його фактичне виконання. При підписанні договору дії сторін свідчили про намір його укладення, сторонами узгоджено, що у випадку отримання позивачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, наданих йому в користування на підставі цього договору, договір діє протягом строку, на який видано відповідний дозвіл, але не більше 5 років.

У зв'язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Терещенко О.І. та необхідністю вирішення питання про призначення справи до розгляду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2018р. визначено колегію суддів у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2018р. у справі №905/1079/18 призначено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18 на 29.01.2019р. о 12:00 год.

В судовому засіданні 29.01.2019 року оголошено перерву до 21.02.2019 року о 12:45год., про що повідомлено сторін ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2019р.

Від Виконавчого комітету Маріупольської міської ради надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника відповідача.

У зв'язку зі знаходженням на лікарняному члена колегії судді Хачатрян В.С., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2019р. визначено колегію суддів у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Слободін М.М.

В судовому засіданні оголошено перерву до 21.03.2019р. об 11:30год., про що повідомлено сторін ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2019року.

Сторони не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Явка представників сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як підтверджується матеріалами справи, встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, 12.07.2016р. Фізичною особою-підприємцем Нетребою Олексієм Юрійовичем (через центр адміністративних послуг) подано пакет документів з питання отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою об'єкта - пр.Миру,124 (реєстраційні №№ з 16-346/53 по 16-348/53).

Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради (лист № 0601-26/320-01 від 26.12.2016) Фізичній особі-підприємцю Нетребі О.Ю. направлено проект договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у 3-х примірниках на 21 арк., для розгляду та підписання протягом 5 робочих днів.

Фізичною особою-підприємцем Нетребою О.Ю. (супровідний лист від 25.01.2017) повернуто Головному управлінню містобудування і архітектури Маріупольської міської ради підписаний проект договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у 3-х примірниках на 21 арк. (лист отримано ЦНАП ММР 25.01.2017р.).

Листом від 07.02.2017 № 30-14403-30.1 Головне управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради повідомило позивача про розгляд його заяв №16-347/53; №16-348/53; №16-346/53 щодо надання дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, та про направлення Фізичній особі-підприємцю Нетребі О.Ю. дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами у 2-х примірниках кожний на 76 арк. (рекламні щити, розміром 1,5х8,94м (номер за схемою 2063); 1,5х17,94м (номер за схемою 2064); 1,5х5,94м (номер за схемою 2065) для узгодження зі службами м. Маріуполя, вказаними в узгоджувальній частині.

Зміст супровідного листа від 13.02.2017 № 30.7-2044-30.1 свідчить про надсилання Головним управлінням містобудування і архітектури Маріупольської міської ради ФОП Нетребі О.Ю. оригіналу договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 14.09.2016 №6 на 7 арк.

З наданого до справи договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 14.09.2016 № 6, укладеного між Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради (далі - виконком) та фізичною особою - підприємцем Нетребою Олексієм Юрійовичем (далі - розповсюджувач) вбачається, що, на підставі рішення керівника робочого органу від 23 серпня 2016 № 42 про встановлення пріоритету фізичній особі підприємцю Нетреба О.Ю., виконком надає розповсюджувачу у тимчасове платне користування місця розташування рекламних засобів, а розповсюджувач приймає вказані місця, використовує їх для розташування рекламних засобів та оплачує користування місцями згідно з умовами цього договору.

Місця розташування рекламних засобів, які надаються виконкомом в тимчасове платне користування розповсюджувачу, зазначені в додатку 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3 договору місця розташування рекламних засобів являють собою площу зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або території на відкритій місцевості у межах м. Маріуполя, перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя, управління ними, в тому числі укладення договорів щодо них, здійснюється виконавчим комітетом Маріупольської міської ради.

Місця розташування рекламних засобів надаються розповсюджувачу виключно для розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, зазначених в дозволі, виданому на підставі відповідного рішення виконкому міської ради (п.1.4 договору).

Місця розташування рекламних засобів вважаються переданими виконкомом і прийнятими розповсюджувачем з моменту укладання цього договору (п. 1.6. договору).

Пунктом 2.3.1 договору передбачено, що розповсюджувач зобов'язується неухильно виконувати вимоги Закону України «Про рекламу», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. №2067, правових актів органів місцевого самоврядування м. Маріуполя, які регламентують розміщення зовнішньої реклами у м. Маріуполі.

Плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, встановлена в порядку, визначеному виконавчим комітетом Маріупольської міської ради(п.3.1). Розмір плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наданих в користування розповсюджувачу становить 1 969,42 грн. в місяць (п.3.2). Розрахунок розміру плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, наведений у Додатку 1, який є невід'ємною частиною цього договору. Загальна сума договору за п'ять років після отримання розповсюджувачем відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами, становить 118 165,05 грн. (п.3.3).

На час встановлення пріоритету розповсюджувача, але не більше трьох місяців з дати прийняття робочим органом рішення про встановлення пріоритету, плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів становить 25% суми, визначеної п.3.2 цього договору, в місяць (п.3.4). У разі продовження строку оформлення дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до абз.4 п.11 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, плата за тимчасове користування місцями наданими в користування розповсюджувачу, справляється в розмірі 100% суми, визначеної п.3.2 цього договору, в місяць (п.3.5). Плата за тимчасове користування місцями, наданими в користування розповсюджувачу, зараховується до міського бюджету м. Маріуполя (п.3.6). Внесення плати здійснюється розповсюджувачем без отримання рахунку, шляхом перерахування грошових коштів до міського бюджету м. Маріуполя (п.3.13).

Згідно з п.4.1. договору у випадку припинення цього договору розповсюджувач повертає місця розташування рекламних засобів виконкому на підставі акту приймання-передачі. Випадки припинення дії договору та випадки дострокового розірвання обумовлені сторонами в п.7.1.- п.7.3. договору.

За умовами п.п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. договору, цей договір набирає чинності з моменту його укладання. Договір вважається укладеним з дня його підписання сторонами. Цей договір укладено на строк встановлення (продовження) пріоритету розповсюджувача на місця розташування рекламних засобів, надані йому в користування. У випадку отримання розповсюджувачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами на місцях, наданих йому в користування на підставі цього договору, цей договір діє протягом строку, на який видано відповідний дозвіл, але не більше 5 років.

Договір підписаний та скріплений печатками з обох сторін без заперечень та протоколу розбіжностей.

Жодною зі сторін договору не проставлено дату фактичного підписання договору № 6 від 14.09.2016р.

Додатком №1 до договору від 14.09.2016р. сторонами обумовлено розрахунок плати до міського бюджету за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, на які встановлено пріоритет та які надаються у тимчасове користування після отримання ФОП Нетреба О.Ю. дозволу на розміщення зовнішньої реклами терміном на п'ять років. Додаток №1 підписаний сторонами та скріплений печатками.

У вказаному Додатку №1 сторонами погоджено адресу розміщення рекламних засобів, їх габарити та розмір оплати, а саме: 1) пр. Мира, 124; № за схемою - 2063; габарити - 1,5м. х 8,94м., розмір оплати на місяць - 552,02 грн.; 2) пр. Мира, 124; № за схемою - 2064; габарити - 1,5м х 17,94м; розмір оплати на місяць - 1021,90 грн.; 3) пр. Мира, 124; № за схемою - 2065; габарити - 1,5м х 5,94м; розмір оплати на місяць - 395,51 грн. Разом за місяць - 1969,42 грн. Разом за рік - 23 633,01 грн. Разом за п'ять років - 118 165,05 грн.

Звертаючись до суду з позовом у травні 2018 року, позивач вважає укладений сторонами договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 14.09.2016 № 6 недійсним, з посиланням на відсутність в договорі всіх суттєвих умов та невідповідність дати спірного договору (14.09.2016) моменту його фактичного укладення.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб'єктивних прав є звернення до суду.

Обов'язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було наявним та обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст.203 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами регламентовано Законом України «Про рекламу».

За визначенням термінів, наведених у статті 1 цього Закону, зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст. 16 Закону України «Про рекламу»)

Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (далі - Правила).

Згідно з пунктом 2 наведених Правил місце розташування рекламного засобу -це площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (пункт 3 Правил).

На територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів (п.4 Правил).

За змістом пунктів 24, 32 Правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу. Плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Аналіз вказаних норм свідчить, що сам по собі дозвіл на розміщення реклами не породжує цивільно-правових зобов'язань для сторін, а надає лише право на розміщення зовнішньої реклами за умови укладення відповідного договору.

Отже, користування місцями для розміщення рекламних засобів є платним і повинно відбуватися на підставі договору, укладеного між особою, що розміщує рекламу, та власником місця розташування рекламних засобів.

Сторонами не оспорюється, що місця розташування рекламних засобів щодо яких позивачу видано дозволи для розміщення зовнішньої реклами, перебувають у комунальній власності.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( статті 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст.180 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 638 Цивільного кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

При цьому, чинним на час укладання спірного договору законодавством, не встановлено окремих обов'язкових істотних умов договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, відсутність яких могла би бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони укладаючи спірний договір погодили всі істотні умови, такі як предмет, ціна (плата за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів) та строк дії договору.

Сторонами не оспорюються факт отримання позивачем дозволів на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (рекламні щити, розміром 1,5х8,94м (номер за схемою 2063), 1,5х17,94м (номер за схемою 2064), 1,5х5,94 (номер за схемою 2065) за адресою: пр. Мира, 124, доказів скасування таких дозволів сторонами не надано.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції чинне законодавство не ставить у залежність дату укладення договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від факту отримання розповсюджувачем дозволу на розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що дії позивача та відповідача призвели до виникнення взаємних прав та обов'язків, обумовлених договором про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 14.09.2016 №6, на підставі вільного волевиявлення.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач мав довести їх порушення, оспорювання чи невизнання відповідачем в результаті укладення оспорюваного договору.

Захист прав - це передбачені законом способи охорони прав у разі їх порушення, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Захист порушеного права має бути ефективним

Позивачем у позові не зазначено про порушення його прав, що дає підстави вважати про відсутність порушеного права позивача.

Позивачем не доведено та документово не підтверджено, що: зміст оспорюваного договору суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які уклали зазначений правочин не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі; правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Посилання позивача на відсутність у параграфі 9 «Юридичні адреси та реквізити сторін» реквізитів розповсюджувача, як на підставу для визнання недійсним договору, вірно не були прийняті судом першої інстанції як належні, оскільки такі доводи спростовуються самим текстом договору, наданим позивачем, який в параграфі 9 «Юридичні адреси та реквізити сторін» містить найменування розповсюджувача, підпис розповсюджувача та печатку розповсюджувача з зазначенням в ній ідентифікаційного номеру фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича.

Позивачем не доведено також і недотримання сторонами при укладенні договору ч.1 ст. 648 Цивільного кодексу України.

Крім того, судова колегія зауважує, що звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним, позивачем, в якості нормативного обґрунтування позову зазначено ст.ст.216, 221, 224 Господарського кодексу України, які регулюють господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, прострочення кредитора та відшкодування збитків.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Нетреби Олексія Юрійовича, смт. Нікольське (Володарське) Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. у справі №905/1079/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2018р. (повний текст складено 24.09.2018р.) у справі №905/1079/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 21.03.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 26.03.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук

Суддя М.М. Слободін