УХВАЛА

м. Київ

22.03.2019Справа № 910/2590/19
Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 910/2590/19

За позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТМА" (01133, м.Київ, вул.Євгена Коновальця, буд. 31, )

про стягнення вартості частини майна пропорційної частці в статутному капіталі 5078480 грн.

Представники: без виклику

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТМА", що вибув, звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТМА" про стягнення вартості частини майна пропорційної частці в статутному капіталі товариства в сумі 5 078 480,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 16.04.2019, на підставі ухвали витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ТМА" копію протоколу загальних зборів учасників № 85 від 10.12.2018.

21.03.2019 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просити накласти арешт шляхом заборони відчуження, на наступне майно:

1. Двокімнатну квартиру, загальною площею 85,5 кв.м., що знаходить за адресою: м.Київ, вул. Є. Сверстюка (Марини Раскової) 52в кв.12 та належить на праві власності ТОВ ФІРМА «ТМА».

2. Транспортні засоби, які належить на праві власності ТОВ ФІРМА «ТМА», а саме:

- Volkswagen Caravelle 2011 р.в., номер VIN: НОМЕР_2;

- Volkswagen Caravelle 2012 р.в., номер VIN: НОМЕР_3;

- KIA Ceed 2015 р.в., номер VIN: НОМЕР_4;

- Volkswagen Caddy 2016 р.в., номер VIN: НОМЕР_5;

- Volkswagen Caddy 2012 р.в., номер VIN: НОМЕР_6;

- Volkswagen Caddy 2012 р.в., номер VIN: НОМЕР_7;

- Volkswagen Caddy 2012 р.в., номер VIN: НОМЕР_8.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує про наявність іпотечного зобов'язання відповідача, наміри відповідача продати належне йому майно, що підтверджується оголошеннями про продаж рухомого та нерухомого майна, що належить відповідачу, зокрема в газеті Aviso та на веб-сторінках Інтернет ресурсів та перебування в провадженні Господарського суду міста Києва інших проваджень, в яких ТОВ «Фірма «ТМА» є боржником, що свідчать про нестабільне матеріальне становище відповідача та наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки позивачем в обґрунтування останнього не надано суду належних доказів підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Також у своїй заяві позивачем не наведено переконливих аргументів щодо адекватності обраного виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, твердження позивача про те, що можливість відчуження майна є лише оціночними судженнями, інформацією, що не підтверджена належними засобами доказування, та не може бути прийняте судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду по даній справі.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 80, 86, 136, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 910/2590/19 шляхом накладення арешту на квартиру та транспортні засоби, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Дата підписання ухвали 25.03.2019.

Суддя О.М.Ярмак