ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 920/618/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018

у справі № 920/618/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН»

про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору від 12.09.2017 № 860-17 в сумі 1 393 114,56 грн, пені в сумі 301 489,41 грн, інфляційних втрат в сумі 92 149,79 грн та 3% річних в сумі 31 883,62 грн,

та

за зустрічним позовом Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

про стягнення 53 663,41 грн штрафних санкцій по договору від 12.09.2017 №860-17,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі - ТОВ «Промелектроніка», позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» (далі - ДП «АВІАКОН», відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору від 12.09.2017 № 860-17 в сумі 1 818 637,38 грн, з яких: 1 393 114,56 грн основного боргу, 301 489,41 грн пені, 92 149,79 грн інфляційних втрат та 31 883,62 грн 3% річних (далі - первісний позов), обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач прострочив оплату поставленої продукції, а тому до стягнення підлягає сума боргу за вирахуванням суми, на яку було повернено продукцію, та штрафні санкції; також позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, ДП «АВІАКОН» звернулось до Господарського суду Сумської області із зустрічним позовом до ТОВ «Промелектроніка» про стягнення 53 663,41 грн штрафних санкцій (з урахуванням утримання суми неустойки в розмірі 36 401,05 грн), з яких: 14 940,14 грн 0,1% пені та 46 223,80 грн 8% штрафу - за порушення строків поставки продукції; 25 903,89 грн 20% штрафу та 2996,63 грн 0,3% пені - за поставку неякісної продукції (далі - зустрічний позов), а також відшкодування витрат, пов'язаних із розглядом справи в суді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДП «АВІАКОН» послався на порушення позивачем строків поставки продукції за видатковими накладними від 23.10.2017, від 23.11.2017 та від 21.12.2017 та поставки такої неналежної якості, у зв'язку з чим з позивача як постачальника підлягає стягненню 0,1% пені та 7% штрафу за порушення строків поставки продукції та 0,3% пені та 20% штрафу за поставку продукції неналежної якості.

Господарський суд Сумської області рішенням від 14.11.2018 у справі №920/618/18, застосувавши ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив провадження у справі в частині стягнення з ДП «АВІАКОН» 1 356 713,51 грн основного боргу та дійшов висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів; на підставі ч.11 ст.238 ГПК України здійснив зустрічне зарахування задоволених сум та стягнув з ДП «АВІАКОН» на користь ТОВ «Промелектроніка» 363 157,81 грн заборгованості згідно договору від 12.09.2017 № 860-17 та 38 918,29 грн судового збору за подання позовної заяви; відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Промелектроніка» в частині стягнення з ДП «АВІАКОН» 49 449,75 грн пені, а також у задоволенні зустрічних позовних ДП «АВІАКОН» про стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 14 940,14 грн 0,1% пені, 25 615,89 грн 8% штрафу та 192,12 грн 0,3% пені.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову з огляду на оплату частини боргу під час вирішення спору та на застосування ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під час обмеження періоду нарахування пені. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд не знайшов підставними вимоги про нарахування 0,1% пені за порушення строків поставки продукції, оскільки сторонами у договорі не передбачено такої відповідальності, а також для нарахування 8% штрафу за порушення строків поставки за видатковою накладною від 23.10.2017 та нарахування 0,3% пені за видатковою накладною від 23.11.2017.

Здійснивши зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню під час часткового задоволення позовів у відповідності до ч.11 ст.238 ГПК України, суд стягнув різницю між ними на користь позивача, зважаючи на те, що останньому присуджено більшу грошову суму.

Суд також дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правничу професійну допомогу, відмовивши одночасно відповідачеві у стягненні судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ДП «АВІАКОН» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким закрити провадження у справі в частині стягнення з ДП «АВІАКОН» 1 393 114,56 грн основного боргу; вимоги ТОВ «Промелектроніка» до ДП «АВІАКОН» про стягнення 1 393 114,56 грн основного боргу, 301 489,41 грн пені, 92 149,79 грн інфляційних втрат та 31 883,62 грн 3% річних задовольнити частково; задовольнити клопотання ДП «АВІАКОН» про зменшення штрафних санкцій до 1,00 грн; стягнути з ДП «АВІАКОН» 1,00 грн пені та 8 816,70 грн 3% річних, в задоволенні решти вимог первісного позову - відмовити; зустрічний позов задовольнити повністю; здійснити зустрічне зарахування у разі часткового задоволення первісного та зустрічного позовів; відмовити ТОВ «Промелектроніка» у задоволенні вимоги про стягнення 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; здійснити розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП «АВІАКОН» зазначає, що при частковому задоволенні первісного позову суд зобов'язаний був навести у рішенні розрахунок пені; судом не було враховано, що сума 36 401,05 грн була утримана в рахунок штрафних санкцій, у зв'язку з чим у нього відсутній борг перед позивачем; суд необґрунтовано відмовив йому в задоволенні клопотання про зменшення суми неустойки до 1,00 грн та неправомірно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення 0,1% пені за порушення строків поставки продукції; судом неналежним чином було досліджено обставини справи щодо відмови у стягненні 8% штрафу за порушення строків поставки продукції за видатковою накладною від 23.10.2017; крім того скаржник не погоджується з відмовою суду у стягненні 192,12 грн 0,3% пені за поставку продукції неналежної якості за видатковою накладною від 23.11.2017. На думку апелянта підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні; судом необґрунтовано відмовлено відповідачеві у стягненні витрат, пов'язаних з розглядом справи у суді.

Разом з тим, свою незгоду з вищезазначеним рішенням висловило і ТОВ «Промелектроніка», звернувшись до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій оскаржуване рішення просить змінити в частині задоволення зустрічного позову та зменшення господарських штрафних санкцій позивача, а саме, первісний позов - задовольнити повністю, стягнувши з ДП «АВІАКОН» 461 923,87 грн боргу; у задоволенні зустрічного позову - відмовити повністю, судові витрати покласти на відповідача, стягнувши з останнього 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом неправомірно було застосовано ч.6 ст.232 ГК України та обмежено період нарахування пені з огляду на п.7.6 договору; суд дійшов невірного висновку про наявність підстав для стягнення 20% штрафу за поставку продукції неналежної якості, оскільки відповідач не довів належними доказами, що поставлена продукція була неякісною; позивач не отримував від відповідача листів щодо поставки неякісної продукції; акти вхідного контролю, які підписані лише відповідачем не є доказом поставки неякісної продукції; суд необґрунтовано задовольнив вимогу відповідача про стягнення 8% штрафу за видатковою накладною від 23.11.2017, оскільки за вказаним документом була здійснена заміна раніше поставленої неякісної продукції за видатковою накладною від 23.10.2017, а не поставка. На думку позивача, поставка по видатковій накладній від 21.12.2017 не є порушенням строків поставки, оскільки позивач на підставі ст.692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зупинив передачу продукції через відсутність оплати відповідачем вже поставленої раніше продукції; у діях позивача при затримці поставки продукції немає правопорушення, а отже відсутні підстави для нарахування 8% штрафу та 0,3% пені. Крім того, позивач просить стягнути 3 500,00 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2018 апеляційну скаргу ДП «АВІАКОН» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.12.2018 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «АВІАКОН», розгляд апеляційної скарги ДП «АВІАКОН» призначив на 25.02.2019, запропонував позивачеві подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Промелектроніка» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Промелектроніка» залишено без руху до усунення недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги.

14.01.2019 позивач через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подав заяву про усунення недоліків з додатками; подав клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ «Промелектроніка», спільний розгляд апеляційних скарг призначено на 25.02.2019, встановлено учасникам судового процесу строк для подання відзивів на апеляційні скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 у задоволенні клопотання ТОВ «Промелектроніка» про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції відмовлено у зв'язку з технічною неможливістю.

29.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ДП «АВІАКОН» подало клопотання про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

04.02.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ДП «АВІАКОН» подано відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у розгляді справи №920/618/18 оголошено перерву на 25.03.2019.

25.03.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду ДП «АВІАКОН» подано клопотання про врахування під час розгляду даної справи висновків, викладених у постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №920/50/18 щодо зменшення розміру неустойки.

У судовому засіданні 25.03.2019 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги ТОВ «Промелектроніка» з підстав, наведених у скарзі, заперечив проти доводів апеляційної скарги ДП «АВІАКОН». Оскаржуване рішення представник позивача просив змінити та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, стягнути з ДП «АВІАКОН» 461 923,87 грн боргу, відмовити у задоволенні зустрічного позову ДП «АВІАКОН» та здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача 3500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги ДП «АВІАКОН», заперечив проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Промелектроніка», вказуючи на їх необгрунтованість та безпідставність. Просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким закрити провадження у справі в частині стягнення з ДП «АВІАКОН» 1 393 114,56 грн основного боргу; вимоги ТОВ «Промелектроніка» до ДП «АВІАКОН» про стягнення 1 393 114,56 грн основного боргу, 301 489,41 грн пені, 92 149,79 грн інфляційних втрат та 31 883,62 грн 3% річних задовольнити частково; задовольнити клопотання ДП «АВІАКОН» про зменшення розміру штрафних санкцій до 1,00 гривні; стягнути з ДП «АВІАКОН» 1,00 грн пені та 8 816,70 грн 3% річних, у задоволенні решти вимог первісного позову - відмовити; зустрічний позов задовольнити повністю; здійснити зустрічне зарахування у разі часткового задоволення первісного та зустрічного позову; відмовити ТОВ «Промелектроніка» у задоволенні вимоги про стягнення 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; здійснити розподіл судових витрат.

25.03.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Промелектроніка» підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ДП «АВІАКОН» - залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 12.09.2017 між ТОВ «Промелектроніка» (постачальник) та ДП «АВІАКОН» (покупець) укладено договір №860-17 (далі - договір), відповідно до якого позивач зобов'язується передати, а відповідач - прийняти й оплатити продукцію, вказану у додатку 1 до договору (далі - продукція), на умовах, передбачених договором (т.1 а.с.23-27).

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що кількість, номенклатура продукції вказується в додатку 1 до договору, що є невід'ємною частиною договору.

Зі змісту п.2.2 договору вбачається, що відповідач має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всієї або частини продукції шляхом направлення позивачу відповідного повідомлення з переліком продукції, від поставки якої він відмовляється, не пізніше, ніж за 10 днів до дати поставки продукції. З моменту відправлення покупцем постачальникові повідомлення про відмову від придбання всієї або частини продукції, даний договір втрачає чинність у частині, що стосується продукції, зазначеної в повідомленні про відмову, але зберігає чинність у частині продукції, не зазначеної в повідомленні.

Згідно з п.3.1 договору поставка продукції здійснюються однією партією на умовах поставки DDP м. Конотоп, склад «НОВА ПОШТА» відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Відповідно до п.3.2 договору строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

У пункті 4.1 договору вказано, що поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у додатку №1 і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору на момент його укладання складає 1 394 554,56 грн, у тому числі ПДВ в сумі 232 425,76 грн.

Згідно з п.п.5.1-5.3 договору оплата відповідачем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). Оплата здійснюється наступним чином: 100% від вартості продукції - протягом 10 робочих днів з дати поставки відповідної продукції на підставі виставленого рахунку та проведення вхідного контролю на підприємстві відповідача. Датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку відповідача.

Згідно специфікації 1 (додаток №1) до договору відповідачу поставляється продукція: підшипник 2007113 (1 категорія) ЕТУ 100/3, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 40 одиниць на суму 93 600,00 грн без ПДВ; підшипник 2ШС17К (1 категорія) ДСТУ 3635-78, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 6 одиниць на суму 1200,00 грн без ПДВ; підшипник 3286848 Д (1 категорія) ЕТУ 100/1, рік випуску не раніше 2012 року або з відміткою про переконсервацію у кількості 20 одиниць на суму 1 067 328,80 грн без ПДВ, а всього продукції на загальну суму 1 394 554,56 грн (т.1 а.с.28).

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов договору позивач здійснив поставку продукції на загальну суму 1 522 634,02 грн, а відповідач - прийняв її, що підтверджується:

видатковими накладними, які підписані сторонами без зауважень та заперечень від 17.09.2017 № РН-0002995 на суму 624 637,82 грн, від 27.09.2017 № РН-0003106 на суму 64 039,73 грн, від 03.10.2017 № РН-0003188 на суму 64 039,73 грн, від 17.10.2017 № РН-0003302 на суму 129 519,46 грн, від 23.10.2017 № РН-0003386 на суму 384 238,37 грн, від 23.11.2017 № РН-0003723 на суму 64 039,73 грн, від 21.12.2017 № РН-0004182 на суму 192 119,18 грн;

експрес-накладними перевізника «Нова пошта» від 27.09.2017 №0688, від 03.10.17 №9142, від 23.10.2017 №0606, №0001, №3067, від 23.11.2017 №9510 (т.1 а.с.176-194).

В подальшому відповідач повернув продукцію на загальну суму 129 519,46 грн, в результаті чого сума боргу зменшилась до 1 393 114,56 грн.

17.08.2017 позивач виписав відповідачеві рахунок-фактуру №СФ-0001963 на оплату 1 394 554,56 грн за поставлену продукцію.

Факт наявності заборгованості станом на день звернення з позовом до Господарського суду Сумської області підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків від 11.05.2018 між позивачем та відповідачем, складений на підставі п.5.8 договору, належним чином підписаний представниками сторін (т.1 а.с.37).

06.08.2018 позивач направив відповідачеві претензію про сплату боргу, в т.ч. за договором №860-17 (т.1 а.с.59-64).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач частково сплатив за поставлену продукцію в сумі 1 356 713,51 грн, про що свідчить платіжне доручення від 22.08.2018 №3991 (т.1 а.с.206).

Враховуючи часткову оплату відповідачем поставленої продукції, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрив провадження у справі в частині стягнення 1 356 713,51 грн.

Таким чином, судом вірно встановлено, що несплаченим залишився борг в сумі 36 401,05 грн, який підлягає стягненню.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи відсотки річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких полягає в отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідно до п.7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

У пункті 7.6 договору сторони погодили, що неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за договором нараховуються протягом усього періоду порушення.

Позивачем наведено розрахунок сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, згідно якого останній просить стягнути з відповідача 301 489,41 грн пені, 31 883,62 грн 3% річних та 92 149,79 грн інфляційних втрат.

Застосувавши ч.6 ст.232 ГК України до розрахунку пені, здійснивши власний перерахунок заявленої позивачем суми, суд першої інстанції частково відмовив у стягненні заявленої позивачем суми пені, задовольнив первісний позов в цій частині на суму 252 039,66 грн; вимоги про стягнення 31 883,62 грн 3% річних та 92 149,79 грн інфляційних втрат визнав такими, що здійснені вірно, з визначенням правильних періодів нарахування, а тому задовольнив їх повністю.

Однак суд апеляційної інстанції, дослідивши умови договору поставки, перевіривши розрахунок штрафних санкцій позивача, не погоджується з таким рішенням місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Пунктом 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому застосоване у вказаній статті поняття «інше» на законодавчому рівні шляхом посилання на строк або термін в контексті ст. 252 ЦК України не обмежено.

Як зазначено у п.2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч.6 ст.232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Сторони, реалізуючи при укладенні договору своє законодавчо визначене право забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань, умовами п.п. 7.2, 7.6 договору поставки узгодили обов'язок покупця в разі порушення строків оплати за поставлений товар сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені; неустойка нараховується протягом усього періоду порушення.

Так, зі змісту п.7.6 договору поставки вбачається, що в даному випадку період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком, оскільки, «інше» встановлено умовами вказаного пункту договору, яким сторони збільшили період нарахування пені.

Враховуючи викладене вище, оскільки умови укладеного між сторонами договору поставки свідчать про встановлення сторонами іншого (більшого), ніж передбаченого чинним законодавством, а саме ч.6 ст.232 ГК України, періоду нарахування пені за порушення умов договору, колегія суддів вважає, що нарахування пені за період понад 6-ть місяців є законним.

Таким чином, суд першої інстанції неправомірно застосував положення ч.6 ст.232 ГК України до даних правовідносин та обмежив період нарахування пені.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що при здійсненні нарахування штрафних санкцій позивач визначив момент виникнення прострочки по оплаті з 31-го дня порушення, застосувавши п. 7.2 договору.

Проте, аналізуючи умови договору, колегія суддів дійшла висновку, що п.7.2 договору містить лише умову для виникнення у позивача права здійснювати нарахування пені за порушення строків оплати - якщо строк оплати порушено відповідачем більш ніж на 30 днів. Отже, визначаючи початок періоду нарахування пені, варто керуватись саме п.5.2 договору, за умовами якого прострочення виконання зобов'язання з оплати продукції виникає після збігу 10 робочих днів з дати поставки продукції на підставі виставленого рахунку та проведення вхідного контролю на підприємстві відповідача.

Таким чином, встановивши факт виникнення у позивача права на нарахування пені, суд апеляційної інстанції, здійснюючи перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА:ЗАКОН», 2019, вважає за необхідне керуватись положеннями п.5.2 договору та визначає початок періоду нарахування пені за збігом 10 календарних днів з дати поставки по кожній видатковій накладній окремо: по № РН-0002995 від 17.09.2017 - з 03.10.2017, по № РН-0003106 від 27.09.2017 - з 12.10.2017, по № РН-0003188 від 03.10.2017 - з 18.10.2017, по № РН-0003302 від 17.10.2017 - з 01.11.2017, по № РН-0003386 від 23.10.2017 - з 07.11.2017, по № РН-0003723 від 23.11.2017 - з 08.12.2017, по № РН-0004182 від 21.12.2017 - з 05.01.2017; кінцева дата нарахування по кожній видатковій накладній - 06.08.2018 (дата звернення з первісним позовом).

Здійснивши перерахунок сум пені та 3% річних, що підлягають стягненню, суд апеляційної інстанції встановив, що їх розмір є більшим, аніж заявлено позивачем, проте до стягнення підлягають 301 489,41 грн пені та 31 883,62 грн 3% річних, заявлених позивачем, оскільки господарський суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, виходячи з приписів ч.2 ст.237 ГПК України.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 89 838,70 грн.

З огляду на викладене вище, позов ТОВ «Промелектроніка» до ДП «АВІАКОН» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за порушення умов договору від 12.09.2017 №860-17 з оплати поставленої продукції підлягає частковому задоволенню на суму 459 612,78 грн, з яких: 36 401,05 грн боргу, 301 489,41 грн пені, 31 883,62 грн 3% річних та 89 838,70 грн інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем суду першої інстанції надавалось клопотання про зменшення штрафних санкцій, заявлених позивачем до 1,00 грн. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ДП «АВІАКОН» сплачено основну заборгованість у повному обсязі, а позивачеві не спричинено збитків простроченням такої сплати. Клопотання аналогічного змісту було заявлено ДП «АВІАКОН» і до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ч.1 ст.83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайного добровільного усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 №18).

Зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) є правом господарського суду, а обставини застосування ст.551 ЦК України є оціночними та водночас потребують відповідного доведення заінтересованою стороною.

Матеріали справи свідчать, що підстави для зменшення розміру пені до 1,00 грн відсутні, оскільки судом першої інстанції встановлено, що основна заборгованість сплачена відповідачем не в повному обсязі та з порушенням строків, а відповідачем не наведено доказів на підтвердження факту наявності виняткових обставин, які б свідчили про неможливість виконати рішення суду, відтак колегія суддів погоджується з висновком про відсутність підстав для задоволення клопотання ДП «АВІАКОН» про зменшення розміру пені до 1,00 грн.

У зустрічному позові ДП «АВІАКОН» зазначає про неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань по договору в частині несвоєчасної поставки продукції по договору, поставки продукції неналежної якості, а також несвоєчасному обміні продукції неналежної якості на продукцію належної якості на умовах, передбачених договором.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, відповідач вказує, що ТОВ «Проелектроніка» повинно було поставити продукцію на склад перевізника «Нова пошта» м. Конотоп до 23.10.2017 включно, проте поставка продукції відбулась частково та з порушенням визначеного строку, а саме:

за видатковою накладною від 18.09.2017 №РН-0002995 були поставлені підшипники 2007113 ЕТУ 100/3 у кількості 40 шт. за ціною 2340,00 грн. без ПДВ на суму 93 600,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 8 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 426 931,52 грн без ПДВ, всього на загальну суму 624 637,82 грн. Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 на суму 64039,73 грн було постачальнику як неякісний за накладною від 02.10.2017 №533 (т.1 а.с.177);

за видатковою накладною від 27.09.2017 №РН-0003106 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ;

за видатковою накладною від 03.10.2017 №РН-0003188 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ;

за видатковою накладною від 17.10.2017 №РН-0003302 були поставлені підшипники 2ШC17К у кількості 6 шт. за ціною 200,00 грн без ПДВ на суму 1200,00 грн без ПДВ та підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 2 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 106 732,88 грн без ПДВ. Всього на суму 129 519,46 грн з ПДВ. У зв'язку з невідповідністю номенклатурного номеру виробів паспорту шість підшипників марки 2ШC17K на суму 1 440,00 грн були повернуті за накладною від 15.11.2017 №636 (т.1 а.с.185);

за видатковою накладною від 23.10.2017 №РН-0003386 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 6 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 320 198,64 грн без ПДВ. Всього на суму 384 238,37 грн з ПДВ. На склад перевізника «Нова пошта» в м.Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, що підтверджується експрес-накладною від 23.10.2017 №0001 (т.1 а.с.188), тобто з порушенням на один день визначеного договором строку на поставку продукції. Один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 було повернуто як неякісний за накладною від 21.11.2017 №649 (т.1 а.с.189); за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 був поставлений один підшипник 3286848Д ЕТУ 100/1 за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 64 039,73 грн з ПДВ. На склад Нової пошти в м.Конотоп продукція надійшла 24.11.2017;

за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 були поставлені підшипники 3286848Д ЕТУ 100/1 у кількості 3 шт. за ціною 53 366,44 грн без ПДВ на суму 160 099,32 грн з ПДВ, всього на 192 119,18 грн. На склад перевізника «Ін Тайм» в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, що підтверджується декларацією про прийняття вантажу від 21.12.2017 № (т.1 а.с.194), тобто з порушенням на 64 дні встановленого договором строку на поставку продукції.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

ДП «АВІАКОН» наводить розрахунок та просить суд стягнути з позивача 14 940,14 грн 0,1% пені та 46 223,80 грн 8% штрафу за порушення строків поставки продукції; 25 903,89 грн 20% штрафу та 2 996,63 грн 0,3% пені за поставку неякісної продукції.

Вимоги в частині стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 14 940,14 грн 0,1% пені ґрунтуються на тому, що ТОВ «Промелектроніка» поза встановленого договором строку поставило 9 шт. підшипників марки 3286848Д ЕТУ 100/1 на суму 576 357,57 грн, та взагалі не поставлені підшипники марки 2007113 ЕТУ 100/3 в кількості 40 шт. на суму 1 440,00 грн, а нарахування зазначеної штрафної санкції передбачено ст. 231 ГК України та п. 7.1 договору.

Зі змісту п. 7.1 договору вбачається, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

На думку позивача, до даних правовідносин правомірним є застосування ч.2 ст.231 ГК України, відповідно до якої у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Стаття 231 ГК України регулює відносини, стосовно окремих предметів неустойки та щодо кола господарських правовідносин, де застосовуються уніфіковані штрафні санкції.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме:

якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом;

якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення, пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України;

якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконаних робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання та за прострочення його виконання понад тридцять днів додатково вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу з вказаної вартості.

Розмір штрафної санкції, передбачений абз.3 ч.2 ст.231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з виконанням робіт, наданням послуг, тощо, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафної санкції.

За змістом положень ч.4 ст.231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Враховуючи те, що пеня є договірною санкцією, а сторони не передбачили у договорі нарахування пені 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання за кожний день прострочення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог ДП «АВІАКОН» в частині стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 14 940,14 грн 0,1% пені.

Водночас, ДП «АВІАКОН» просить стягнути з позивача 46 223,80 грн 8% штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.3 договору, яким передбачено, що у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8% від вартості не поставленої в строк продукції за кожний факт порушення.

Позивачем заявлено про порушення строків поставки за видатковою накладною від 23.10.2017 №РН-0003386 (на склад перевізника «Нова пошта» в м. Конотоп продукція надійшла 24.10.2017, тобто з порушенням на один день визначеного договором строку на поставку продукції); за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 (на склад перевізника «Нова пошта» в м. Конотоп продукція надійшла 24.11.2017); за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182 (на склад перевізника «Ін Тайм» в м. Конотоп продукція надійшла 26.12.2017, тобто з порушенням на 64 дні встановленого договором строку на поставку продукції).

Згідно з п.6.5 договору остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової та товарно-транспортної накладної.

З матеріалів справи вбачається, що видаткова накладна від 23.10.2017 №РН-0003386 на суму 320 198,64 грн була підписана представниками сторін 23.10.2017 (т.1 а.с.187), тому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ДП «АВІАКОН» про порушення ТОВ «Промелектроніка» строку поставки за вказаною накладною.

Враховуючи те, що кінцевим строком поставки продукції по договору є 23.10.2017, а матеріалами справи підтверджується факт прострочення поставки продукції за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-0003723 та за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0004182, місцевий господарський суд правомірно задовольнив вимоги ДП «АВІАКОН» про стягнення 20 607,91 грн 8% штрафу за порушення позивачем строків поставки за вказаними накладними.

Крім того, у п.п.6.2, 6.4 договору сторони зазначили, що у разі поставки продукції неналежної якості, постачальник зобов'язується замінити її на продукцію належної якості протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги про заміну. Приймання продукції за кількістю та якістю не позбавляє покупця права у встановленому порядку пред'являти постачальникові претензії у зв'язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше.

Відповідно до ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором, зокрема, вимагати заміни товару.

Матеріали справи містять акти вхідного контролю підшипників від 25.09.2017 №55, від 31.10.2017 №70 та від 06.11.2017 №71, в яких працівниками ДП «АВІАКОН» зафіксовано дефекти поставленої продукції, в результаті чого відповідач надіслав позивачеві вимоги про заміну неякісної продукції від 02.10.2017 №2197е, від 02.11.2017 №2540е, від 13.11.2017 №2641е (т.1 а.с.195-202). Таким чином, відповідач повернув позивачеві продукцію на загальну суму - 129 519,46 грн.

Договором сторони передбачили заходи, що мають застосовуватись покупцем при отриманні неякісного товару чи виявлення недоліків товару, у зв'язку з чим ДП «АВІАКОН» заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «Промелектроніка» 25 903,89 грн 20% штрафу, нарахованих на підставі п.7.4 договору, яким передбачено, що у випадку поставки продукції неналежної якості постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості.

Суд першої інстанції, дослідивши акти вхідного контролю, встановив, що такі складені в односторонньому порядку, однак, позивач усі вимоги про заміну некондиційних підшипників приймав без зауважень, а некондиційні підшипники замінив продукцією належної якості.

Виходячи з наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання позивачем претензій щодо поставки продукції неналежної якості, і таким чином, правомірно задовольнив зустрічний позов в частині стягнення 25 903,89 грн 20% штрафу від вартості неякісної продукції - 129 519,46 грн, нарахованого на підставі п. 7.4 договору.

Доводи ТОВ «Промелектроніка» в апеляційній скарзі про неналежність актів вхідного контролю як доказів поставки неякісної продукції не приймаються судом до уваги, оскільки оплата продукції за умови її якості здійснюється після її прийняття, в тому числі, на підставі актів проведення вхідного контролю на ДП «АВІАКОН» (п.5.2 договору).

Крім того, ДП «АВІАКОН» просить суд стягнути з ТОВ «Промелектроніка» 2 996,63 грн 0,3% пені, нарахованої відповідно до вимог п.7.5 договору.

Частиною 2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, про допоставку, доукомплектування, заміну продукції, про відшкодування покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків, пов'язаних з поставкою продукції неналежної якості (у т.ч. видатків зі зберігання, транспортування, утилізації всієї або частини продукції, усунення недоліків, оплати послуг незалежної експертної організації та ін.), постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,3 % від вартості невідповідної продукції (не відшкодованих покупцеві видатків, збитків) за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що ДП «АВІАКОН» за наслідками виявлення продукції неналежної якості було повернуто відповідачеві продукцію згідно накладної від 15.11.2017 №636 (т.1 а.с.185) та згідно накладної від 21.11.2017 №649 (т.1. а.с.189). Некондиційну продукцію за наслідками отримання за накладною від 15.11.2017 №636 було замінено на продукцію належної якості та надіслано позивачеві за зустрічним позовом згідно видаткової накладної від 23.11.2017 №РН-000723 (т.2 а.с.25). Крім того, ТОВ «Промелектроніка» було надіслано відповідні вимоги про заміну продукції неналежної якості: від 02.11.2017 №2540е та від 13.11.2017 №2641е.

Від отримання продукції належної якості за наслідками заміни некондиційних підшипників ДП «АВІАКОН» відмовилося листом від 23.04.2018 №1532, який отримано відповідачем 02.05.2018 (т.1 а.с.207-209).

ДП «АВІАКОН» визначено період нарахування пені за прострочення заміни продукції неналежної якості за видатковою накладною від 21.11.2017 №649 з 13.11.2017 по 24.11.2017, проте судом першої інстанції правильно встановлено, що оскільки продукцію неналежної якості було замінено за видатковою накладною від 23.11.2017 №РН-000723, то ДП «АВІАКОН» невірно визначено період нарахування пені. Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені за поставку неякісної продукції, суд першої інстанції стягнув 2 804,51 грн 0,3% пені, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

ТОВ «Промелектроніка» в апеляційній скарзі заперечує нарахування 8% штрафу та 0,3% пені, оскільки, на його думку, поставка по видатковій накладній від 21.12.2017 не є порушенням строків поставки з огляду на те, що він на підставі ст.692 ЦК України зупинив передачу продукції через відсутність оплати відповідачем вже поставленої раніше продукції, а тому у діях позивача при затримці поставки продукції немає правопорушення.

До таких доводів позивача суд апеляційної інстанції ставиться критично, зважаючи на те, що з моменту підписання договору у позивача виникло зобов'язання зі своєчасної поставки продукції, натомість сторони в договорі не передбачили такого права постачальника як зупинення поставки продукції в разі несвоєчасної оплати. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем відповідача про зупинення поставки продукції, зважаючи на мету придбання продукції - для авіаційної техніки.

Відповідно до п.5.5 договору сторони дійшли згоди, що неустойка, яка підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем видатки й збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному договором і чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в односторонньому безумовному порядку (у тому числі після закінчення строку дії договору) із суми, що підлягає оплаті постачальником, шляхом відправлення постачальникові відповідного повідомлення із вказівкою суми неустойки, розрахунків видатків і збитків. Утримання неустойки, видатків і зборів не причиняє зміни ціни продукції.

На підставі п.5.5 договору ДП «АВІАКОН» надіслало ТОВ «Промелектроніка» повідомлення від 08.06.2018 №1484е про утримання штрафних санкцій в розмірі 36 401,05 грн із суми, що підлягає оплаті (т.1 а.с.203).

Таким чином, утримавши 36 401,05 грн штрафу та пені, ДП «АВІАКОН» просить суд стягнути 53 663,41 грн (90 064,46 грн (загальна сума штрафних санкцій за порушення строків поставки та поставку продукції неналежної якості) - 36 401,05 грн утриманих коштів на підставі п.5.5 договору).

В апеляційній скарзі ДП «АВІАКОН» стверджує, що у підприємства немає заборгованості перед ТОВ «Промелектроніка» у сумі 36 401,05 грн, оскільки відповідач утримав вказану суму.

Дослідивши умови п.5.5 договору, судом апеляційної інстанції встановлено, що утримання стосується штрафних санкцій, а не основного боргу, тому здійснення утримання 36 401,05 грн відповідачем враховано судом при стягненні загальної суми штрафних санкцій за зустрічним позовом, однак утримання суми штрафних санкцій не може бути здійснено в рахунок основної заборгованості. Даний пункт договору не розцінюється як підстава для зарахування однорідних зустрічних вимог.

З огляду на викладене вище, дослідивши умови договору та матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення зустрічного позову ДП «АВІАКОН», тому до стягнення підлягають в загальному 49 316,31 грн штрафних санкцій за порушення ТОВ «Промелектроніка» строків поставки продукції та поставки продукції неналежної якості.

Відповідно до ч.11 ст. 238 ГПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Аналіз даної норми свідчить, що її мета є по суті аналогічною меті ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України, оскільки в даному випадку судовим рішенням будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання таким судовим рішенням законної сили відповідно до п.9 ч.3 ст.129 та ч.1 ст.129-1 Конституції України таке судове рішення підлягатиме обов'язковому виконанню, тобто, буде відсутній будь-який спір між сторонами з приводу настання чи ненастання строку виконання зобов'язання з такої сплати.

При цьому, зазначена норма ГПК України не проводить жодної диференціації, які за правовою природою чи підставами виникнення мають бути ці грошові суми.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що незважаючи на те, що формально зараховані, як зустрічні, можуть бути лише саме основні зобов'язання, проте, за аналогією вищевказаних ст.203 ГК України, ст.601 ЦК України та ч.11 ст.238 ГПК України, задля досягнення тієї ж мети, на яку направлені вищевказані статті, та з урахуванням наведених засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, може мати місце зарахування і вимог про сплату штрафних санкцій та передбачених ч.2 ст.625 ЦК України інших нарахувань у випадку, якщо у кожної із сторін наявне судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення таких вимог, оскільки в такому випадку будуть чітко зафіксовані розміри грошових сум, які сторони винні одна одній по таким вимогам, тобто, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання такими судовими рішеннями законної сили відповідно до п.9 ч.3 ст.129 та ч.1 ст.129-1 Конституції України такі судові рішення підлягатимуть обов'язковому виконанню (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.07.2018 у справі №914/3013/16).

За первісним позовом судом апеляційної інстанції частково задоволено позовні вимоги позивача в загальному розмірі на 459 612,78 грн. Позовні вимоги за зустрічним позовом частково задоволено в загальному розмірі на 49 316,31 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції проводить зустрічне зарахування таких сум та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 410 296,47 грн різниці заборгованості.

Крім того, ТОВ «Промелектроніка» просить суд стягнути з відповідача 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції та 3500,00 грн - при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 14000,00 грн та 3500,00 грн позивач надав:

договір-доручення про надання правової допомоги від 22.05.2017, акт приймання-передачі наданої правової допомоги до зазначеного договору від 31.10.2018 №14 (щодо надання правничої допомоги в суді першої інстанції), рахунок-фактуру від 31.10.2018 №СФ-0000016 на сплату 14 000,00 грн, платіжне доручення від 02.11.2018 №5793 про сплату 14 000,00 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.10.2011;

акт приймання-передачі наданої правової допомоги до зазначеного договору від 12.12.2018 №34 (щодо надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції) з розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу, рахунок-фактуру від 12.12.2018 №СФ-0000036 на сплату 3500,00 грн, платіжне доручення від 13.12.2018 №5846 про сплату 3500,00 грн.

Відповідно до ст.123, ч.1-4 ст.126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Місцевий господарський суд при задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 14000,00 грн врахував фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу, що підтверджується належним фінансовим документом (платіжним дорученням про передачу коштів) та.

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Характер та розмір витрат на правничу допомогу зазначено в актах №14 та №34, наданих позивачем.

В акті від 31.10.2018 №14 вказано, що вартість адвокатської послуги на правовий аналіз укладеного між сторонами договору становить 2000,00 грн.

Зважаючи на те, що при укладанні та виконанні договору сторони були обізнані про його умови, про права та обов'язки згідно договору та про відповідальність, яка може бути застосована при порушенні його умов, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати на правову допомогу необхідно зменшити до 12 000,00 грн.

Дослідивши надані докази надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення 3500,00 грн витрат на правничу допомогу.

ДП «АВІАКОН» до суду першої інстанції подано клопотання про компенсацію витрат, пов'язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в якому просить суд компенсувати йому добові представника (13.09.2018, 01.10.2018, 16.10.2018, 07.11.2018) в розмірі 740,00 грн; транспортні витрати, в т.ч. добові водія в розмірі 185,00 грн за добу (01.10.2018, 16.10.2018, 07.11.2018), витрати на утримання автомобіля, які будуть надані після визначення їх розміру бухгалтерією підприємства.

Відповідно до ч.3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, які пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи те, що витрати відповідача у вигляді компенсації добових його представника в розмірі 740,00 грн; транспортних витрат, в т.ч. добових водія в розмірі 185,00 грн за добу, витрат на утримання автомобіля не є судовими витратами, пов'язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розумінні ст.123 ГПК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив відповідачеві у задоволенні клопотання про компенсацію витрат.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позовів.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи у зв'язку з неправильним застосування норм матеріального права при вирішенні позовних вимог за первісним позовом, задовольняючи такі вимоги часткового, та одночасно обґрунтованість висновків суду щодо часткового задоволення зустрічного позову, у зв'язку з чим апеляційна скарга ТОВ «Промелектроніка» підлягає частковому задоволенню, а скарга ДП «АВІАКОН» - залишенню без задоволення, відтак рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920618/18 підлягає зміні в частині стягнення суми, яка підлягає стягненню при задоволенні первісного позову, з постановленням нового рішення в цій частині, з врахуванням ч.11 ст.238 ГПК України.

Зі змісту ч.ч.4, 11, 14 ст.129 ГПК України вбачається, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частині судових витрат. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 253, 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі № 920/618/18 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі № 920/618/18 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі № 920/618/18 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Провадження у справі №920/618/18 в частині стягнення з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 1 356 713 (мільйон триста п'ятдесят тисяч сімсот тринадцять) грн 51 коп. основного боргу закрити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно з договором від 12.09.2017 № 860-17 в сумі 1 393 114,56 грн, пені в сумі 301 489,41 грн, інфляційних втрат в сумі 92 149,79 грн та 3% річних в сумі 31 883,62 грн задовольнити частково.

Зустрічний позов Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про стягнення 53 663,41 грн штрафних санкцій згідно з договором від 12.09.2017 № 860-17 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, буд. 25, код 12602750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, код 24510970) 410 296 (чотириста десять тисяч двісті дев'яносто шість) грн 47 коп. заборгованості, 12 000 (дванадцять тисяч) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 4 535 (чотири тисячі п'ятсот тридцять п'ять) грн 18 коп. судового збору за подання позовної заяви.

В задоволенні зустрічних позовних вимог Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про стягнення 14 940,14 грн 0,1% пені та 25 615,89 грн 8% штрафу за порушення строків поставки; 192,12 грн 0,3% пені за поставку неякісного товару - відмовити.»

4. Стягнути з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, буд. 25, код 12602750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012, код 24510970) 1060 (тисячу шістдесят) грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 3500 (три тисячі п'ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду Сумської області.

6. Матеріали справи №920/618/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.04.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська