ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р.           м. Київ            Справа № 911/87/19

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до

Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)», Київська обл., м. Біла Церква

про

стягнення 5071,31 грн.

без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі – позивач) до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№35)» (далі – відповідач) про стягнення 5071,31 грн., з яких 2206,61 грн. інфляційні втрати, 388,11 грн. 3% річних, 2476,59 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013 № 1259/14-БО-17 щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2018 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/87/19. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що прострочення виконання грошового зобов’язань за вказаним договором виникло в зв’язку з тим, що Державна установа «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», якій він виробляв теплову енергію для споживання несвоєчасно розрахувалась з відповідачем, позаяк, вона фінансується з державного бюджету за наявності відповідних коштів. Також відповідач просив суд врахувати відсутність у нього заборгованості зі сплати основного боргу за договором та відсутність понесення позивачем збитків у даному випадку.

Позивач відповідь на відзив на позовну заяву суду не надав, про причини ненадання не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013 № 1259/14-БО-17, відповідно до умов якого позивач – продавець зобов’язується передати у власність відповідачу – покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі – газ), на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 по 31 грудня 2014 газ обсягом до 64 тис. куб. м. (шістдесят чотири тисяч куб. м.), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): у січні – 12 тис. куб. м., у лютому – 12 тис. куб. м., у березні – 10 тис. куб. м., у квітні – 5 тис. куб. м., у травні – 0 тис. куб. м., у червні – 0 тис. куб. м., у липні – 0 тис. куб. м., у серпні – 0 тис. куб. м., у вересні – 0 тис. куб. м., у жовтні – 5 тис. куб. м., у листопаді – 8 тис. куб. м., у грудні – 12 тис. куб. м.

Приймання – передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м газу становить 3459 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ – 2%; податок на додану вартість за ставкою – 17%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами – 295,60 грн., крім того ПДВ – 17 % - 50,25 грн., всього з ПДВ 345,85 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 3823,78 грн., крім того ПДВ – 17% 650,04 грн., всього з ПДВ – 4473,82 гривень.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Додатковими угодами від 30.01.2014 № 1, від 30.04.2014 № 2, від 23.05.2014 № 3, від 15.09.2014 № 4, від 10.11.2014 № 5, від 15.12.2014 № 6 сторонами вносились зміни до договору купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013 № 1259/14-БО-17, в тому числі в частині вартості природного газу, який закуповується за даним договором.

На виконання умов договору позивач у період з січня 2014 року по грудень 2014 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 108106,07 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2014 на суму 21297,30 грн., від 28.02.2014 на суму 13159,23 грн., від 31.03.2014 на суму 8011,13 грн., від 30.04.2014 на суму 1984,86 грн., від 31.10.2014 на суму 2709,66 грн., від 30.11.2014 на суму 19846,85 грн., від 31.12.2014 на суму 41097,04 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов’язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ по вищепереліченим актам приймання-передачі природного газу в строки визначені договором.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов’язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов’язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 09.12.2014 складають 2206,61 грн., 3% річних за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 09.12.2014 складають 388,11 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 7.2 договору просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 09.12.2014 складає 2476,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно бухгалтерської виписки позивача по операціям за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, в який входить спірний період з 15.02.2014 по 09.12.2014 у відповідача відсутня заборгованість за поставлений природний газ за вказаним договором.

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат ДП «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 35) за договором 10.12.2013 № 1259/14-БО-17 на дату остаточного розрахунку, відповідно до якого останній прострочений платіж було оплачено позивачем 09.12.2014.

Відтак, станом на 09.12.2014 у відповідача була відсутня заборгованість перед позивачем за поставлений природний газ за вищевказаним договором по переліченим актам приймання-передачі природного газу. Заборгованість мала місце за поставлений природний газ, який використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншим споживачами (пункт 1.2 договору).

Суд зазначає, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначеними приписами ч. 3 ст. 7 Закону передбачено можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних витрат, відсотків річних, так і у спосіб списання цих нарахувань, причому право не нараховувати неустойку, інфляційні витрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 904/2960/18.

Відповідач розрахувався за поставлений природний газ в повному обсязі станом на 09.12.2014, тобто, до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Враховуючи наявність на час звернення до суду з даним позовом імперативної норми ч. 3 ст. 7 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», якою передбачено ненарахування неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат, 3% річних, пені є безпідставними, в зв’язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2203,61 грн. інфляційних втрат, 388,11 грн. 3% річних та 2476,59 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 126, 129, ст. 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 01.04.2019.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк