ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1736/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Білецької Л.М.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Федорова О.В.), ухвалене у м. Запоріжжя 15.01.2019р. (дата складання повного тексту рішення 25.01.2019) у справі № 908/1736/18

за позовом Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (71330, Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, пров. Центральний, буд. 10)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7)

про стягнення 44217,56 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018р. до Господарського суду Запорізької області звернувся Виконавчий комітет Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут про стягнення 44217,56 грн. вартості недовідпущеного газу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постачання газу за договором № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017, укладеним між сторонами, було припинено (обмежено) оператором ГРМ на виконання неправомірного доручення постачальника (відповідача), тому наявні підстави для стягнення вартості недовідпущеного газу відповідно до п. 6.3.2 договору.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 року у справі № 908/1736/18 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут на користь Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області вартість недовідпущеного газу в сумі 44217,56 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 року у справі № 908/1736/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом безпідставно та всупереч вимогам ст.ст. 235, 237 ГК України застосовано до відповідача оперативно-господарську санкцію у вигляді вартості недовідпущеного газу у розмірі 44217,56 грн.;

- судом не враховано, що на час укладення договору на постачання газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017 позивач мав заборгованість за постачання газу за попередні періоди та не надав відповідачу довідку про відсутність заборгованості, тому в останнього були відсутні підстави для постачання газу позивачу;

- судом не враховано, що судове рішення про відсутність у позивача заборгованості перед відповідачем за попередні періоди набуло законної сили у січні 2018р., а тому на час укладення договору на постачання газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017 розмір заборгованості споживача встановлюється відповідно до даних постачальника;

- відповідачем не припинялося постачання газу позивачу, оскільки не розпочиналося виконання умов договору на постачання газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017;

- у діях відповідача відсутня вина у не постачанні газу позивачу, тому згідно з ст. 614 ЦК України застосування до нього штрафних санкції є безпідставним.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 року у справі № 908/1736/18, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.03.2019р.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, посилаючись при цьому на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за договором на постачання газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут (постачальник, відповідач) та Виконавчим комітетом Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (споживач, позивач) існували договірні відносини з постачання природного газу в 2015 за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-БО-352017 від 01.12.2015.

У справі № 908/895/16 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області суми основного боргу за цим договором в розмірі 338385,29 грн., пені в розмірі 36938,78 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 4670,87 грн. та 3% у розмірі 2523,95 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову, постачальник посилався на те, що на підставі п.5.13.2 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, у зв'язку з несправністю засобу вимірювальної техніки споживача постачальником було здійснено перерахунок об'єму протранспортованого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за листопад грудень 2015 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.10.2016 у справі № 908/895/16, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016, у задоволенні позову відмовлено через недоведеність наявності підстав для технічного перерахунку протранспортованого газу.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2017 у справі № 908/895/16 скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 31.10.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016, а справу № 908/895/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи № 908/895/16 рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.11.2017 позов задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Камянсько Дніпровського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут 338 385,29 грн. основного боргу, 36938,78 грн. пені, 4 670,87 грн. інфляційних втрат, 2523,95 грн. - 3% річних та 5 737,78 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі № 908/895/16 рішення Господарського суду Запорізької області від 07.11.2017 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут" відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.07.2018р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі № 908/895/16 залишено без змін.

З метою постачання природного газу в 2016 році сторонами був укладений договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016.

31.01.2017 споживач надіслав постачальнику лист від 30.01.2017 №02-01-26/52, в якому повідомив про пролонгацію договору постачання №1141049SO7DB026 від 11.03.2016 у звязку з відсутністю заперечень сторін проти продовження його дії та гарантував оплату за спожитий у грудні 2016 року та в січні 2017 року природний газу у триденний строк після надходження від відповідача оригіналу додаткової угоди від 11.01.2017 щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

Посилаючись на невиконання споживачем зобовязань згідно гарантійного листа № 02-01-28152 від 30.01.2017 та наявність у споживача заборгованості за спожитий у 2016 2017 році природний газ, Камянсько-Дніпровське відділення Публічного акціонерного товариства Запоріжгаз направило споживачу повідомлення № 619 від 24.02.2017 про припинення (обмеження) газопостачання.

01.03.2017 Камянсько-Дніпровським відділенням Публічного акціонерного товариства Запоріжгаз сумісно з позивачем було складено акт № 303150 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності).

У звязку з наявністю між сторонами спірних питань щодо оплати спожитого природного газу за договором № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016, постачальник звертався до Господарського суду Запорізької області з позовом у справі № 908/1293/17 про стягнення заборгованості в сумі 204 882,19 грн., а також 15 640,58 грн. пені, 3 529,62 грн. 3% річних та 12 460,35 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського Запорізької області від 19.07.2017 у справі № 908/1293/17 позов задоволено частково, стягнуто з Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут заборгованість за договором № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016 у розмірі 193 653,86 грн., пеню в розмірі 10 440,62 грн., 3% річних у розмірі 3 412,47 грн., інфляційні витрати у розмірі 8 071,44 грн. та судовий збір у розмірі 3 355,04 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Судом встановлено при розгляді справи № 908/1293/17, що договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016 був укладений сторонами на період постачання газу з 01.01.2016 до 31.12.2016 та був продовжений на 2017 рік, оскільки сторонами договору не заявлено за місяць до закінчення його дії відповідної заяви про його припинення. Крім того, сторонами було укладено додаткову угоду від 11.01.2017 до договору, відповідно до якої сторони домовились на поставку природного газу у 2017 році та погодили річний плановий обсяг постачання газу на 2017 рік.

На виконання умов договору № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016 постачальник поставив споживачу в період з січня по квітень 2016 року та з листопада 2016 по квітень 2017 року природний газ, який був частково оплачений споживачем, заборгованість склала 193 653,86 грн., яка була стягнута судом разом із нарахованою на цю суму боргу пенею, 3% річних та інфляційними втратами.

01.08.2017 на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

06.10.2017 споживач оплатив основний борг за договором № 1141049SO7DB026 від 11.03.2016 в розмірі 193653,86 грн., що підтверджується інформацією про трансакції з єдиного веб-порталу використання публічних коштів.

13.10.2017 наказ було повернуто до суду Управлінням Державної казначейської служби у Камянсько-Дніпровському районі Запорізької області у звязку з його повним фактичним виконанням.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, заборгованість за договором постачання 2016 року оплачена позивачем у повному обсязі в жовтні 2017 року.

З метою постачання природного газу в листопаді грудні 2017 року сторонами справи було укладено 20.11.2017 договір № 41DВZpz484-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі договір). Оператором газорозподільної системи (далі оператор ГРМ) за даним договором є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз.

Відповідно до п. 1.1 цього договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу в 2017 році природний газ (далі газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу в розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що річний плановий обсяг постачання газу складає до 4,27 тис. куб.м., з них по місяцях: листопад 1,5 тис. куб.м.; грудень 2,77 тис. куб.м.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6 договору) здійснюється згідно з п. 4.2.3 договору до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині постачання газу з 01.11.2017 до 31.12.2017.

Як свідчать матеріали справи, відповідач виставив позивачу рахунок №00009448 від 20.11.2017 на оплату природного газу за листопад в сумі 15533,10 грн.

Позивач перерахував відповідачу платіжним дорученням № 679 від 22.11.2017 попередню оплату за постачання природного газу за листопад 2017 року в сумі 15533,10 грн. згідно рахунку № 00009448 від 20.11.2017. Оплату проведено банком 24.11.2017.

Також позивач оплатив квитанціями №№ 17,18 від 13.12.2017 витрати постачальника на припинення та відновлення газопостачання в загальному розмірі 617,26 грн.

Посилаючись на те, позивачем виконані всі необхідні умови для відновлення газопостачання, а саме: внесено передоплату за договором, оплачено витрати постачальника на припинення та відновлення газопостачання, оплачено заборгованість по договору 2016 року, яка була підставою для припинення газопостачання, позивач звернувся до відповідача з листом від 07.12.2017 №02-01-25 про відновлення газопостачання.

На цей лист відповідач надав відповідь листом від 12.12.2017 № Zpz04-СЛ-6275-1217 про відсутність підстав для відновлення газопостачання через наявність у споживача заборгованості за використаний в листопаді грудні 2015 року природний газ в сумі 338385,29 грн. та відсутність письмового підтвердження споживача щодо його подальших дій згідно рішення суду від 07.11.2017, яким стягнуто вказану заборгованість.

На звернення позивача від 14.12.2017 про відновлення газопостачання оператор ГРМ ПАТ Запоріжгаз повідомив у листі від 14.12.2017 № Zpz03.1-СЛ-25666-1217, що відключення споживача від газопостачання 01.03.2017 було виконано ПАТ Запоріжгаз за дорученням постачальника природного газу ПАТ Запоріжгаз Збут відповідно до розділу VІ глави 7 п.п.3 Кодексу газорозподільних систем, а також глави ІІ п. 14 правил постачання природного газу. Також зазначено, що 17.11.2017 до ПАТ Запоріжгаз було надіслано лист ТОВ Запоріжгаз Збут про наявність у споживача заборгованості за використаний природний газ. Згідно глави ІІ п. 15 Правил постачання природного газу відновлення газопостачання споживачу боржнику здійснюється за погодженням постачальника. На час звернення споживача від постачальника не надходило повідомлення про відновлення газопостачання. Тому для відновлення газопостачання необхідно звернутися до постачальника.

18.12.2017 позивач звернувся до постачальника та оператора ГРМ з листами про відновлення газопостачання, посилаючись на те, що всі необхідні оплати споживачем здійснені, а рішення про стягнення заборгованості 2015 року не набрало чинності.

Оскільки газопостачання не було відновлено, позивач звернувся до відповідача із претензією від 19.04.2018 № 02-01-25/257 на підставі п. 10.1 договору та п. 5 розділу ІV Правил постачання природного газу про відшкодування вартості недовідпущеного газу в сумі 44217,56 грн.

Відповідач надав відповідь на претензію (лист від 03.05.2017 № Zpz04-Ск-2309-0518), згідно якої не визнав вимоги позивача. Зауважив, що газопостачання було припинено відповідно до п. 16 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у звязку із наявністю у позивача заборгованості за використаний природний газ за листопад грудень 2015 року згідно договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-БО-352-017 від 01.12.2015 в сумі 338385,29 грн. Зауважив, що судове провадження про стягнення цієї заборгованості тривало до 22.01.2018, тому відповідно до п. 12 розділу ІІІ Правил постачання природного газу вартість природного газу визначалась за даними постачальника. Наявність заборгованості та судового провадження, на думку відповідача, були підставою для ненадання дозволу на відновлення газопостачання позивачу.

Платіжним дорученням № 692 від 27.04.2018 відповідач повернув позивачу попередню оплату за природний газ в розмірі 15533,10 грн.

На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення 44217,56 грн. вартості недовідпущеного газу.

Задовільняючи позовні вимоги позивача місцевий господарський суд виходив з того, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що дії відповідача щодо припинення (обмеження) газопостачання за Договором на постачання природного газу № 41DВZpz484-17 від 20.11.2017 є порушенням умов цього договору, наслідком чого є застосування до відповідача, передбаченої договором відповідальності у вигляді стягнення вартості недовідпущеного газу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 договору, постачальник зобовязується передати у власність споживачу в 2017 році природний газ в обсязі 4,27 тис. куб.м., з яких в листопаді 1,5 тис. куб.м.; в грудні 2,77 тис. куб.м.

В порушення вказаних умов договору відповідач не поставив позивачу природний газ в листопаді - грудні 2017 року, незважаючи на здійснення позивачем 100% попередньої оплати обсягу природного газу за листопад 2017 року згідно рахунку відповідача.

Пунктом 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, в редакції, яка діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин (далі Правила постачання природного газу), було передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правил, постачання природного газу споживач має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким постачальником за умови відсутності простроченої заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником.

В даному випадку договір про постачання природного газу на листопад грудень 2017 року був укладений сторонами і відповідач зобовязався виконати умови договору з постачання погоджених сторонами планових обсягів газу.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що постачання газу здійснюється за умови відсутності заборгованості у споживача за минулі періоди перед постачальником (або оплати відповідно до графіка погашення заборгованості) та оплати поточних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, газопостачання було припинено позивачу 01.03.2017, тобто до укладення договору про постачання природного газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017, який і є підставою виникнення спірних правовідносин.

Припинення газопостачання було повязано з наявністю у споживача заборгованості за природний газ, спожитий у 2016 2017 році, про що зазначено в повідомленні оператора ГРМ № 619 від 24.02.2017 про припинення (обмеження) газопостачання. Тобто підставою для припинення газопостачання була саме ця заборгованість, а не заборгованість 2015 року.

Між тим, вся заборгованість за природний газ, спожитий у 2016 2017 роках за договором постачання 2016 року, була повністю оплачена позивачем в жовтні 2017 року на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2017 у справі № 908/1293/17, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо заборгованості за природний газ за листопад-грудень 2015 року, то як вірно вказано місцевим господарським судом, зазначена заборгованість була спірною, а рішення суду про стягнення з позивача цієї заборгованості, на час укладення договору № 41DВZpz484-17 від 20.11.2017р. не набуло законної сили.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення п. 12 Правил постачання природного газу щодо того, що до прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника, передбачені для актів приймання-передачі газу, які складені на підставі відомостей про фактичний обсяг природного газу за даними споживача та/або оператора ГРМ/ГТС.

Спірні ж акти за листопад грудень 2015 року були складені постачальником не на підставі показів приладів обліку (як обсяги фактичного споживання газу), а на підставі технічного розрахунку на підставі акту про порушення (донарахований обсяг газу), тобто наведені норми Правил постачання природного газу на даний випадок не поширюються.

Також, відповідно до п.п. 12 п. 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, якщо об'єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об'єм природного газу не вважається простроченою.

На момент виникнення у відповідача обовязку поставити природний газ відповідно до договору 2017 року спір між сторонами щодо заборгованості 2015 року не був вирішений судом. Так, постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2017 у справі № 908/895/16 було скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 31.10.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення за результатами нового розгляду справи було прийнято судом першої інстанції 07.11.2017, однак воно не набрало чинності у звязку з його апеляційним оскарженням. Спір між сторонами було вирішено по суті тільки 22.01.2018 судом апеляційної інстанції, який відмовив у задоволенні вимог постачальника про стягнення заборгованості за спірними актами.

Під час розгляду зазначеної справи апеляційний суд встановив, що розрахунковий період грудня 2015 року (з урахуванням листопаду 2015 року) фактично закритий сторонами 18.12.2015 за показами розрахункового приладу обліку. Судом не встановлено законних підстав для визначення постачальником обсягів газоспоживання за період з 28.10.2015 по 28.12.2015 на підставі технічних розрахунків від 02.12.2015 та 30.12.2015.

Таким чином, заборгованість за договором 2015 року на момент виникнення у відповідача обовязку поставити газ була спірною та в подальшому була визнана судом незаконною. Незважаючи на наявність спору щодо сплати цієї заборгованості, відповідачем були укладені договори на постачання природного газу в 2016 та 2017 роках, а також здійснювалося постачання природного газу в 2016 та 2017 роках (по квітень 2017 року). Не була заборгованість по договору 2015 року і зазначена в повідомленні оператора ГРМ як підстава для припинення газопостачання 01.03.2017.

За наведених обставин доводи відповідача про те, що постачання позивачу газу за договором правомірно не здійснювалось відповідачем у звязку з наявністю заборгованості за 2015 та не поданням довідки про відсутність заборгованості є безпідставними.

Також, відповідно до п. 11 Порядку пообєктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687, відновлення газопостачання здійснюється за умови погашення заборгованості за спожитий природний газ, надані послуги з його транспортування, підтвердженого постачальником, газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, виділення постачальником ліміту природного газу або закінчення строку дії відповідного графіка та компенсації витрат на виконання робіт з примусового припинення газопостачання та оплати наданих послуг з його відновлення.

Відповідач оплатив 06.10.2017 заборгованість за 2016 - 2017 роки, а також оплатив 13.12.2017 витрати на припинення і відновлення газопостачання, тому були наявні підстави для відновлення газопостачання позивачу.

Зобовязання з поставки газу по договору 2017 року є самостійними господарськими зобовязаннями відповідача та не повязані з правовідносинами сторін за іншими договорами, відтак у відповідача були відсутні підстави для не виконання своїх зобовязань, встановлених цим договором та звернення з дорученням до оператора ГРМ про припинення постачагння газу споживачу.

Як вбачається з листа оператора ГРМ ПАТ Запоріжгаз від 14.12.2017 № Zpz03.1-СЛ-25666-1217, постачальник 17.11.2017 надіслав оператору ГРМ лист про наявність у споживача заборгованості за використаний природний газ. Згідно глави ІІ п. 15 Правил постачання природного газу відновлення газопостачання споживачу - боржнику здійснюється за погодженням постачальника. На час звернення споживача від постачальника не надходило повідомлення про відновлення газопостачання.

Тобто, підставою для невідновлення газопостачання в листопаді 2017 року був лист відповідача від 17.11.2017, адресований оператору ГРМ, про наявність у споживача заборгованості за використаний природний газ.

Пунктом 5.1.4 договору передбачено право постачальника ініціювати процедуру припинення (обмеження) постачання газу споживачу згідно з умовами договору та Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 (далі Правила постачання газу).

Відповідно до умов п. 7.2 договору оператор ГРМ, у тому числі за дорученням постачальника, припиняє або обмежує постачання газу споживачеві (на обєкти споживача) з дотриманням норм безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження (припинення) газу, зокрема, у випадку проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором, а також в інших випадках, передбачених Законом України Про ринок природного газу, Правилами постачання газу, Кодексом ГТС, Кодексом ГРМ, Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та промисловості України від 15.05.2015 №285.

Згідно з п. 7.3 договору припинення (обмеження) газопостачання споживачеві здійснюється постачальником в порядку, визначеному Правилами постачання газу, Порядком пообєктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 08.12.2006 № 1687, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють дані правовідносини.

Пунктом 6 Порядку по обєктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687, встановлено, що споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам (далі уповноважене підприємство), про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. З цією метою уповноважене підприємство надсилає споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави та строк (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання.

Відповідач не надав доказів на підтвердження наявності підстав для припинення (відмови у відновленні) газопостачання в листопаді 2017 року, а також доказів повідомлення позивача у встановленому порядку про підстави припинення (обмеження) газопостачання за договором 2017 року.

Відповідач прийняв на себе зобовязання поставити природний газ відповідно до договору 2017 року, виставив позивачу рахунок на сплату попередньої оплати за газ по цьому договору і ця оплата була своєчасно здійснена позивачем. Заборгованість за договором 2017 року у позивача була відсутня, як і будь-яка інша заборгованість за взаємовідносинами сторін.

Отже, не виконання відповідачем своїх зобовязань за договором підтверджується матеріалами справи, а їх невиконання обумовлено субєктивним ставленням відповідача до виконання своїх договірних обовязків, тобто доводи відповідача щодо відсутності його вини у не виконанні умов договору є безпідставними та вірно відхилені місцевим господарським судом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4 розділу VІ Правил постачання природного газу відшкодування збитків постачальником споживачу, що не є побутовим, здійснюється у випадку, якщо постачання газу споживачу було припинено оператором ГРМ/ГТС на виконання неправомірного доручення постачальника. У цьому випадку постачальник відшкодовує споживачу вартість або обсяг недовідпущеного газу, який обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу газу на відповідний період з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання, та вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення.

Аналогічні положення закріплені в п. 6.3.2 договору, відповідно до яких, якщо постачання газу споживачу було припинено оператором ГРМ/ГТС на виконання неправомірного доручення постачальника, постачальник відшкодовує споживачу вартість або обсяг недовідпущеного газу, який обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу газу на відповідний період з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання, та вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення.

Вартість предявленого позивачем до стягнення недовідпущеного газу розрахована позивачем виходячи з планового обсягу газу за договором 4,27 тис. куб.м. (п. 1.2 договору) та погодженої ціни на газ - 10355,40 грн. з ПДВ за 1000 куб.м. Звідси до відшкодування підлягає вартість газу в сумі 44217,56 грн.

Виходячи з вищенаведеного, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення відповідача на користь позивача вартості недовідпущеного газу в сумі 44217,56 грн.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування до нього господарським судом всупереч вимогам ст.ст. 235, 237 ГК України оперативно-господарської санкції у сумі 44217,56 грн., оскільки вони спростовуються змістом оскаржуваного рішення, згідно з яким відповідача притягнуто до відповідальності, встановленої договором, що повністю узгоджується з приписами ст. 611 ЦК України.

Безпідставними є і доводи відповідача щодо того, що ним не припинялося постачання газу позивачу, оскільки не розпочиналося виконання умов договору на постачання газу № 41DBZpz484-17 від 20.11.2017, тому що саме неправомірні дії відповідача призвели до не відновлення газпостачання позивача у відповідності до умов договору, тобто до відсутності газопостачання, що у розумінні п. 6.3.2 договору тотожно його припиненню.

Виходячи з усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржуване рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут та скасування рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі від 15.01.2019р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019р. у справі № 908/1736/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2019р. у справі № 908/1736/18 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз Збут.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 01.04.2019 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька