ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа№ 925/1239/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Бочал В.М.

відповідача-1 - Геращенко М.В.

відповідача-2 - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 р. (повне рішення складено 14.03.2018 р.)

у справі № 925/1239/17 (суддя - Чевгуз О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ"

2. Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаської області

про стягнення заборгованості у розмірі 6769593,00 грн та визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації"

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Фізична особа - підприємець Бочал Вячеслав Михайлович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" та Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" про стягнення з відповідача-1 на користь позивача коштів з урахуванням втрат внаслідок інфляції в сумі 6769593,00 грн за виконані роботи у 2003 та 2005 роках по договорах підряду: від 24.08.2003 р. та від 03.11.2005 р. на об'єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською.

В процесі розгляду справи місцевим судом позивачем подано заяву про уточненнями позовних вимог, в якій останній просить також визнати дії відповідача-2 - Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинними.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 р. у справі № 925/1239/17 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" 5985682,00 грн боргу за виконані будівельні роботи, з яких 1411048,00 грн основного боргу, 4574634,67 грн втрат від інфляції; закрито провадження у справі в частині визнання дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинним; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" подало апеляційну скаргу, у якій просило Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 р. у справі № 925/1239/17 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач-1 вказує на те, що із змісту наданих позивачем договорів підряду від 24.08.2003 р. та 03.11.2005 р. вбачається, що вони не містять усіх передбачених законом істотних умов договору підряду, зокрема, такої визначальної умови як предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом), а отже відповідні договори не можуть вважатись укладеними та є такими, що не створили для сторін жодних юридичних наслідків.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 р. було скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 р. у справі № 925/1239/17 та повністю відмовлено у задоволені позову.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 р. у цій справі було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 р. та направлено справу на розгляд до Північного апеляційного господарського суду, оскільки з оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду не вбачається, чи відмовлено цим судом у позові через його необґрунтованість, чи у зв'язку із спливом позовної давності.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Матеріали справи № 925/1239/17 було повернуто до Північного апеляційного господарського суду 12.11.2018 р. супровідним листом Верховного Суду № 22-14/1313 від 23.10.2018 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1239/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 р. відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду на 14.01.2019 р.

У судовому засіданні 14.01.2019 р. оголошено перерву до 06.02.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 05.03.2019 р.

У засідання суду, призначене на 05.03.2019 р., представники відповідача-2 та третьої особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Належних доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Черкаської міської ради від 27.01.1998 р. Товариству з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" був виданий Державний акт на право користування земельною ділянкою площею 4,34 га строком на 49 років для розміщення автомобільного ринку між вул. Якубовського та вул. Ярославської у м. Черкаси.

На підставі наданих дозволів на забудову від 07.02.2003 р. між Фізичною особою - підприємцем Бочалом В`ячеславом Михайловичем (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" (далі - замовник) було укладено договори підряду, зокрема, договір підряду від 24.08.2003 р. на будівництво магазину площею 178,75 кв. м. та договір підряду від 03.11.2005 р. на будівництво магазину площею 253 кв.м.

Відповідно до п. 1.1 договору підряду від 24.08.2003 р. (далі - договір 1) замовник замовляє підряднику будівництво приміщення магазину на земельній ділянці, що належать замовнику на підставі рішення міськвиконкому, який виконує будівництво із своїх матеріалів та на свій ризик згідно кошторису та проекту.

Згідно з п. 2.2 договору 1 всю документацію, що необхідна підряднику для виконання робіт надає замовник (кошторис, проект).

Як передбачено п. 2.3 договору 1, вартість робіт по договору визначається згідно кошторису, який виготовляє та надає підряднику замовник. Всі зміни кошторису по вартості робіт проводяться по обоюдній згоді обох сторін шляхом переговорів.

Відповідно до п. 2.4 договору 1 згідно наданого замовником кошторису, проекту, плану підрядник на свій розсуд, не ставлячи до відома замовника, організовує роботи по виконанню замовлення, має право від свого імені укладати договори субпідряду, залучати до будівництва державні та комерційні підприємства, приватних підприємців та інших громадян України з єдиною метою - виконання договору.

Згідно з п. 2.5 договору 1 підрядник зобов'язаний виконати замовлення на протязі 1-го (одного) року після отримання від замовника всієї необхідної для роботи документації.

За умовою п. 2.6 договору 1 по закінченню, будівництва, виконання замовлення, замовник зобов'язується прийняти виконані роботи, про що складається акт виконаних робіт. В акті зазначаються всі недоліки, відступи від договору та інше, в разі відсутності таких заяв вважати договір виконаним в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1 договору 1 замовник зобов'язаний розрахуватись з підрядником згідно складеного замовником кошторису, а також підписаному акту виконаних робіт, в якому зазначено остаточну суму коштів за виконані роботи на протязі 25 місяців після офіційного письмового попередження підрядника.

Пунктом 5.1 договору 1 передбачено, що в разі відмови замовника приймати виконані роботи, або розрахуватись після отримання офіційного листа, підрядник має право отримати, крім коштів за виконані роботи, кошти згідно рівня інфляції та штрафні санкції за прострочку виконання зобов'язання.

Згідно з п. 5.2 договору 1 всі інші питання, які не знайшли свого відображення в даному договорі регулюються згідно Цивільного кодексу України та вирішуються згідно обопільної домовленості, якщо дане неможливо - в судовому порядку.

Відповідно до п. 6.1 договір набирає чинності з моменту його підписання.

03.11.2005 р. між Фізичною особою - підприємцем Бочалом В`ячеславом Михайловичем (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" (далі - замовник) було укладено договір будівельного підряду на будівництво магазину площею 253 кв.м. (далі - договір 2).

Відповідно до п. 1.1 договору 2 замовник (відповідач-1) замовляє підряднику будівництво повного приміщення магазину загальною площею 253 кв.м. (в який входить: приміщення газової котельні та її обладнання газовим котлом, сигналізацією, санвузла, проведення та підключення до газової магістралі трубами, проведення та підключення до водопостачання, проведення та підключення до каналізаційної мережі, проведення та підключення до ел. постачання) на земельній ділянці, що належать замовнику на підставі рішення міськвиконкому, який виконує будівництво із своїх матеріалів та на свій ризик та передає об'єкт замовнику, який здає об'єкт в експлуатацію.

Згідно з п. 2.1 договору 2 всю документацію (дозвіл на будівництво, проект, кошторис та інші), що необхідна підряднику для виконання робіт, надає замовник. Підрядник лише координує будівництво приміщень безпосередніми виконавцями та забезпечує їх передачу замовнику, який самостійно здає об'єкт в експлуатацію. Власником об'єкту будівництва до їх здачі замовнику є підрядник, за кошти котрого виконувалось будівництво.

Відповідно до п. 2.2 договору 2 вартість робіт по договору визначається згідно кошторису, який виготовляє та надає підряднику замовник. Всі зміни кошторису по вартості робіт проводяться по обопільній згоді обох сторін шляхом переговорів та підписанню необхідних документів.

Як передбачено п. 2.3 договору 2, згідно наданого замовником кошторису, проекту, результату пошукових робіт та інших необхідних документів підрядник на свій розсуд, не ставлячи до відома замовника, організує роботи по виконанню замовлення, має право від свого імені укладати договори субпідряду, залучати до будівництва державні та комерційні підприємства, приватних підприємців та інших громадян України з єдиною метою - виконання договору.

Згідно з п. 2.4 договору 2 підрядник зобов'язаний виконати замовлення (будівництво) на протязі 1-го (одного) року після отримання від замовника всієї необхідної для роботи документації. Страхування об'єкту будівництва покладається на замовника.

Відповідно до п. 2.5 договору 2 замовник зобов'язаний по закінченню будівництва прийняти виконані роботи за свій рахунок про що складається акт виконаних робіт. В акті зазначаються всі недоліки, відступи від договору та інше, в разі відсутності таких заяв вважати договір виконаним в повному обсязі.

Замовник зобов'язаний розрахуватись з підрядником згідно складеного замовником кошторису, а також підписаному акту виконаних робіт, в якому зазначено остаточну суму коштів за виконання робіт після визначення прав власності на земельну ділянку на протязі 30-ти днів. Вказана остаточна сума в акті виконаних робіт не підлягає оскарженню чи перегляду (п. 4.1 договору 2).

Пунктом 5.1 договору 2 передбачено, що в разі відмови замовника приймати виконані роботи, або розрахуватись, підрядник має право отримати, крім коштів за виконані роботи, кошти згідно рівня інфляції та штрафні санкції за прострочку виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 5.2 договору 2 всі інші питання, які не знайшли свого відображення в даному договорі вирішуються шляхом переговорів, в разі неможливості такого - згідно Цивільного кодексу України в судовому порядку.

Згідно з п. 6.2 договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами.

На виконання укладених договорів підряду відповідач-1 надав позивачу всю технічну документацію на спорудження об'єктів (проекти, кошториси) та визначив місце розташування даних магазинів. Позивач розпочав спорудження магазинів за власні кошти; в кошторисі зазначається, що власником магазинів є позивач Бочал В.М.

Згідно з додатками до зазначених вище договорів зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва магазину площею 178,75 кв. м. становить 399208,00 грн, на будівництво магазину площею 253 кв.м. - 1011840,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач-1, на думку позивача, не виконав належним чином своїх зобов'язань за укладеними між сторонами договорами підряду від 24.08.2003 р. та від 03.11.2005 р., а саме не розрахувався за виконані позивачем роботи у 2003 та 2005 роках на об'єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до п. 5 ст. 318 ГК України договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов'язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору.

Статтею 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Як передбачено ч. 1 ст. 877 ЦК України, підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Вбачається, що укладені між сторонами договори підряду не містять умов щодо найменування об'єкта, обсягів і видів робіт, передбачених проектом, умов про дефекти страхування ризиків, фінансові гарантії, відповідальність підрядника (відшкодування збитків), урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Як передбачено ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що що між відповідачем-1 та позивачем було укладено договори, які за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду, оскільки зазначені договори не відповідають істотним умовам договору підряду.

Крім того, відповідно до п. 4 ст. 882 ЦК України та п. 91 «Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 р., передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється листом про виконані роботи, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно з наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.2002 р. "Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві" акт приймання виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-2в) складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт та проведення розрахунків за виконані підрядні роботи на будівництві на основі журналу обліку виконаних робіт (форма № КБ-6) у двох примірниках і подається субпідрядником генпідряднику, генпідрядником - замовнику (забудовнику).

Відповідно до вищевказаного наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури довідка за формою № КБ-3 складається для визначення вартості виконаних обсягів підрядних робіт і проведення розрахунків за виконані підрядні роботи з будівництва. Довідка складається щомісячно фахівцями будівельного підприємства, якщо підприємством у звітному періоді виконувались будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту будівель і споруд та інші підрядні роботи, незалежно від форми власності цього підприємства та джерел фінансування цих робіт.

Акт виконаних робіт, як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є первинним документом.

Як передбачено ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, у матеріалах справи відсутні відповідні акти виконаних робіт по формі № КБ-2 та довідки по формі № КБ-3 із зазначенням всіх наведених вище реквізитів первинного документа, підписаних обома сторонами, або з відміткою про відмову від підписання акту однієї із сторін.

Отже позивачем не надано належних доказів реального виконання позивачем будь-яких будівельних робіт, що є обов'язковою умовою стягнення коштів.

Стосовно посилання скаржника на листи від 08.02.2004 р. та від 15.10.2007 р., надіслані відповідачу-1, з пропозицією прийняти виконані роботи, колегія зазначає наступне.

В якості доказів надсилання вказаних листів позивачем надано до матеріалів справи копії квитанцій № 78 та № 93, з яких неможливо встановити відправника листа, адреси його отримувача, маси поштового відправлення та опису вкладення. Крім того, позивачем не надано доказів отримання відповідачем-1 цих листів.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія рішення Господарського суду Черкаської області від 24.06.2010 р. у справі 16/1098, за результатом розгляду справи за позовом ТОВ «СОИЛ» до Черкаської міської ради про визнання права власності на майно встановлено, що саме ТОВ «СОИЛ» здійснив забудову в м. Черкаси, вул. Ярославська,7, на підставі чого за ТОВ «СОИЛ» було визнано право власності на всі об'єкти нерухомого майна, збудовані за вказаною адресою.

Також обставини будівництва відповідних об'єктів досліджувались в межах розгляду справи № 925/237/17. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.04.2017 р. встановлено відсутність у Фізичної особи-підприємця Бочала Вячеслава Михайловича належних та допустимих доказів фактичного виконання робіт за договорами підряду від 24.08.2003 р. та 03.11.2005 р.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

Таким чином, станом на момент вирішення даної справи по суті, рішеннями судів, які набрали законної сили, було встановлено здійснення будівництва об'єктів по вул. Ярославській, 7 в м. Черкаси, саме відповідачем-1. При цьому, відповідними судами було дано належну оцінку всім доказам, які Фізичною особою-підприємцем Бочалом Вячеславом Михайловичем додані до даної справи.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевим судом не було враховано обставин, встановлених рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.06.2010 р. у справі 16/1098 та рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.04.2017 р. у справі № 925/237/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів реального виконання ним вказаних будівельних робіт, а тому позовні вимоги про стягнення коштів з урахуванням втрат внаслідок інфляції в сумі 6769593,00 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", колегія суддів зазначає наступне.

Так, ТОВ «СОИЛ» звернулося до КП "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" з заявою про реєстрацію права власності на об'єкти, розташовані за адресою: Черкаси, вул. Ярославська, 7, на підставі рішення Господарського суду Черкаської області № 16/1098 від 25.06.2010 р.

Позивач посилається на те, що КП "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" було відомо про те, що у ТОВ «СОИЛ» відсутні документи на будівництво, про що вказано в акті, в експлуатацію зазначені об'єкти не приймались, а отже, на думку позивача, відповідач-2 повинен був звернутись до суду з повідомленням про виявлені ним порушення та просити суд врахувати їх або постановити нове рішення. Однак, відповідач-2 зазначених дій не вчинив, чим порушив вимоги «Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно».

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач-2 не виконав вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», відповідно до якої при реєстрації майна необхідно було вимагати декларацію органів Держбудінспекції про готовність до експлуатації самочинно збудованих об'єктів, на яке видано право власності за рішенням суду. Позивач вважає, що відповідач-2 не виконав покладені на нього обов'язки та не повідомив органи Держбудінспекції про порушення та безпідставно зареєстрував право власності на нерухоме майно за ТОВ «СОИЛ» тільки за рішенням суду.

У даному випадку діями відповідача-2 права позивача не порушені, оскільки за відповідачем-1 право власності на об'єкти, розташовані за адресою м. Черкаси, вул. Ярославська, 7, не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", є також необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем-1 клопотання про застосування строків позовної давності судова колегія зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повну відмову в позові з підстав його необґрунтованості.

При цьому судом апеляційної інстанції було враховано вказівки касаційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За змістом ч. 3 ст. 129 ГПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вбачається, що позивач Бочал В`ячеслав Михайлович є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.10.2001 р., а тому звільнений від сплати судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги компенсуються відповідачу-1 за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 р. у справі № 925/1239/17 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" 134677,86 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.04.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк