ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Справа№ 910/5554/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 12.03.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Національного банку України

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 (повне рішення складено 16.10.2018)

у справі №910/5554/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Національного банку України

до Проектно-будівельного концерну "Укрмонолітспецбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство Дніпровський проектний інститут

про стягнення 594 869,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Проектно-будівельного концерну "Укрмонолітспецбуд" (далі - відповідач) про стягнення 594 869,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у липні 2015 під час здійснення позивачем контролю і технічного нагляду за відповідністю якості, обсягу і вартості виконуваних робіт проекту, кошторису щодо об'єкту виявлено неякісне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 2269 від 07.05.2010. Посилаючись на висновок експертного будівельно-технічного дослідження №34 від 07.08.2017, Національний банк України зазначає, що роботи за договором відповідачем були проведені неякісно, з порушенням умов договору, складеної проектно-кошторисної документації, в наявності недоліки збудованого об'єкта, у зв'язку з чим від не є придатним до експлуатації, внаслідок чого позивачу завдано збитки на суму 594 869,00 грн. Отже, Національний банк України просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 594 869,00 грн., які визначені експертизою як вартість відновлювального ремонту незавершеного будівництвом об'єкта.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/5554/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, яка полягала в неналежному виконанні договірних обов'язків, та завданими збитками, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 594 869,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національний банк України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено, що припинення будівельних робіт на об'єкті відбулось на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.10.2015 №692 «Про централізацію функцій та виключення зі структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області та припинення касового обслуговування в Кіровоградській області», оскільки 14.02.2018 Правлінням Національного банку України прийнято рішення №96-рш «Про припинення робіт за об'єктом «Реконструкція з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 33».

Крім того, на думку апелянта, акти за формою КБ-2в, КБ-3 слугують для визначення вартості виконаних робіт за встановлений період та не фіксують якісні показники. Також, зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що в актах виконаних робіт визначено, що сторони претензій одна до одної не мають та підтверджують, що якість виконаних робіт відповідає умовам договору підряду, не відповідає дійсності, оскільки акти виконаних робіт такої інформації не містять.

Апелянт вказує, що лист - відгук від 19.09.2017 № 64-0002/64323, підписаний колишнім представником Національного банку України ОСОБА_2 з перевищенням службових повноважень та відповідно до довіреності, на підставі якої він діяв, прав на направлення даного листа в нього відсутні.

Більш того, апелянт наголошує, що Національним банком України було направлено простою кореспонденцією на адресу відповідача дев'ять листів із зауваженнями та проханнями щодо їх усунення, проте, суд першої інстанції не прийняв вказані листи, як доказ, оскільки відповідач на них не відповів.

Національний банк України також зазначає, що не несе відповідальність за зміст журналів авторського нагляду та не може жодним чином впливати на спеціалістів, які здійснюють авторський нагляд, щодо внесення записів в них.

Апелянт вважає, що висновок з експертного будівельно-технічного дослідження №34 від 07.08.2017 є належним та допустимим доказом у справі, а відмова місцевого господарського суду в прийнятті його як доказу є необгрунтованою.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві зазначає, що рішення суду прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що позивач припинив фінансування об'єктів та проектно-будівельні роботи, після винесення у 2015 році постанови Правління НБУ № 692, у зв'язку із виключенням із структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області та припиненням його касового обслуговування, що також зазначалося позивачем у позовній заяві. Крім того, відсутність намірів позивача продовжувати фінансування та будівництво об'єкту підтверджується прийняттям рішення Комітету з управління змінами Національного банку України про закриття проекту "Реконструкція з добудовою адмінбудівель в Кіровоградській області (протокол від 11.12.2017 року, зареєстрований 14.12.2017 за № П/550-пк).

Відповідач зазначає, що роботи з реконструкції та добудови адміністративних приміщень управління Національного банку України в Кіровоградській області виконувались з травня 2010 по травень 2015 згідно затвердженої проектної документації та дотримання вимог будівельних норм та правил, визначених чинним законодавством України, інших норм, що регламентують порядок ведення такого типу робіт, вихідних даних та нормативної документації, ДБН, паспортів і сертифікатів на матеріали та обладнання, про що свідчить постійний технічний нагляд відповідальних робітників з боку замовника та проектного інституту, що підтверджується підписанням актів прихованих робіт, виконаних схем, загальний журнал робіт, журнал авторського нагляду. При цьому будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт та виконання робіт з відхиленням від проекту акти не містять.

Також, ПБК "Укрмонолітспецбуд" наголошує, що матеріали справи не містять доказів стосовно звернення замовника (осіб, які здійснювали технічний нагляд) до відповідача із вимогами щодо усунення відхилень від проектної документації або щодо неналежної якості будівельно- монтажних робіт, зокрема, в частині колодязя № 2 та каналізації. Журнали авторського нагляду надані суду позивачем, також не містять зауважень щодо влаштування каналізації та колодязя № 2.

Відсутність будь-яких зауважень до виконаних відповідачем робіт на об'єкті з боку позивача підтверджується також листом від 19.09.2017 року № 64-0002/64323, відповідно до якого за результатами виконання комплексу робіт на об'єкті будівництва замовник за договором оцінює будівельно-монтажні роботи, виконані відповідачем як такі, що виконані якісно, у повному обсязі та в порядку і строки, передбачені тендерною пропозицією та договором, з дотриманням будівельних норм і правил

Відповідач звертає увагу, що посилання апелянта на незаконність та неприйнятність листа від 19.09.2017 року № 64-0002/64323 для справи не підтверджується жодними доказами, а лише обґрунтовується припущеннями позивача про перевищення службових повноважень підписанта - ОСОБА_2, проте, саме він підписував договір між сторонами, всі додатки та додаткові угоди до договору, акти виконаних роботі після їх візування всіма особами які здійснювали технічний нагляд.

Крім того, ПБК "Укрмонолітспецбуд" вказує, що після припинення у 2015 році будівельних робіт на об'єкті будь-яких листів претензій від позивача щодо недоліків викопаних робіт на адресу відповідача не надходило.

Відповідач також зазначає, що замовником всупереч чинних нормативно-правових актів не було прийнято рішення про консервацію об'єкту будівництва та вжиті заходи щодо збереження незавершеного будівництвом об'єкту.

ПБК "Укрмонолітспецбуд" вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано оцінив висновок експертного будівельно-технічного дослідження №34 від 17.08.2017, оскільки він не є висновком судової експертизи, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку та експертне дослідження проведено за ініціативою позивача та за кошти останнього, без повідомлення відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Явка учасників у судове засідання

У судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом участі в судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представники позивача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.05.2010 між Національним банком України (далі - замовник) та Проектно-будівельним концерном "Укрмонолітспецбуд" (далі - генпідрядник) укладено договір № 2269 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору генпідрядник у межах договірної ціни зобов'язується виконати на свій ризик та власниками силами і засобами (із залученням у разі потреби інших виконавців) у строки обумовлені у цьому договорі, роботи по реконструкції з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кіровограді (об'єкт) та постачання обладнання, вказаного в специфікації, з дотриманням будівельних норм і правил.

Приписами п. 1.2 договору встановлено, що роботи з будівництва об'єкту включають загальнобудівельні, пусконалагоджувальні, спеціалізовані, реставраційні роботи та постачання обладнання.

Згідно із п. 2.1 договору строк виконання (введення в експлуатацію) в повному обсязі робіт з будівництва об'єкта 30 календарних місяців.

Відповідно до п. 5.2 договору до обов'язків генпідрядника, зокрема, належать наступні: виконати роботи якісно і своєчасно відповідно до тендерної пропозиції, до умов цього договору, з дотриманням будівельних норм і правил, календарним графіком робіт (п.п. 5.2.1); здійснювати періодичні перевірки і випробування якості робіт, матеріалів і конструкції та інформувати про це замовника за 3 дні до їх проведення. Результати перевірок і випробувань оформляти актом за підписом сторін. при відсутності представника замовника генпідрядник проводить їх самостійно (п.п. 5.2.5); усувати за свій рахунок у погоджені з замовником терміни допущені недоліки, (в тому числі субпідрядними організаціями) або використання неякісних матеріалів, виявлені замовником при здійснення ним контролю і технічного нагляду за відповідністю обсягу, вартості і якості виконуваних робіт проектам і кошторисам (п.п. 3.2.10).

До прав замовника відповідно до п. 5.3 договору з-поміж інших, належать такі: здійснювати протягом будівництва об'єкта контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконуваних робіт проекту, кошторису, і правилам, а матеріалів, конструкцій, виробів - державним і технічним умовам. З метою здійснення контролю проводити перевірки, у тому числі за участю експертів (п.п. 5.3.2); вимагати відшкодування завданих йому збитків, зумовлених порушенням цього договору (п.п. 5.3.4); отримувати інформацію і копії документів (контрактів, цін, накладних) на субпідрядні роботи, матеріали, обладнання, комплектуючі, сертифікатів якості, стандартів, гарантій (п.п. 5.3.6); вимагати безоплатного виправлення недоліків, що виникли внаслідок допущених генпідрядником порушень, або виправити їх своїми силами, якщо інше не передбачено договором підряду. У такому разі збитки, завдані Замовнику, відшкодовуються Генпідрядником, у тому числі за рахунок відповідного зниження договірної ціни (п.п. 5.3.8).

Сторони у пункті 13.1 договору встановили, що при виконанні будівельних робіт акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) з усіма необхідними підтверджуючими документами (акти маркшейдерського заміру, акти на приховані роботи, акти випробування бетону, сертифікати та накладні на матеріали, калькуляції та вартість машин та механізмів, виконавчі схеми, креслення та інше) генпідрядник надає щомісячно і передає для підписання уповноваженому представнику замовника помісячно у термін не пізніше 25 числа звітного місяця. Уповноважений представник замовника на протязі 5-ти днів перевіряє відповідність даних, зазначених у акті, фактичним обсягам виконаних робіт та їх вартості визначеної в договірній ціні і, у разі відповідності, підписує його.

Довідка (форма № КБ-3) та акти (форма №КБ-2в) підписуються уповноваженими представниками сторін та завіряються печатками.

Монтаж обладнання підтверджується документами за формами, затвердженими Мінрегіонбуду України.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, та інших помилок, що вплинули на вартість виконаних робіт, замовник має право за участю генпідрядника виправити помилку, незалежно від часу виявлення та скоригувати суму виконання, що підлягає оплаті.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 1 грудня 2012 року (з урахуванням гарантійного терміну). У разі невиконання умов цього договору у встановлений термін він діє до повного виконання сторонами свої зобов'язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за цим договором ( п.п. 15.1, 15.2 договору).

В подальшому, сторони уклали до договору №2269 наступні додаткові угоди: № 1/1 від 18.06.2010; № 2 від 18.11.2010; № 3 від 21.01.2011; № 4 від 24.02.2011; № 5 від 31.10.2011; № 6 від 28.02.2012; № 7 від 27.06.2012; № 8 від 31.07.2012; № 9 від 25.01.2013; № 10 від 27.02.2013; № 11 від 24.12.2013; № 12 від 11.06.2014.

13.10.2015 Правління Національного банку України прийняло постанову № 692 "Про централізацію функцій та виключення зі структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області", у зв'язку з чим будівельні роботи за договором припинились. Даний факт підтверджує позивач у позовній заяві та відповідач.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 14.02.2018 № 96-рш «Про припинення робіт за об'єктом «Реконструкція з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 33» на виконання постанови Правління Національного банку України від 13.10.2015 № 692 "Про централізацію функцій та виключення зі структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області", у зв'язку з припиненням Національним банком України касового обслуговування в Кіровоградській області, враховуючи рішення Комітету з управління змінами Національного банку України про закриття проекту "Реконструкція з добудовою адмінбудівель в Кіровоградській області" (протокол від 11 грудня 2017 року, зареєстрований 14 грудня 2017 року за № 11/550-пк), Правління Національного банку України вирішило припинити проектні та будівельні роботи за об'єктом "Реконструкція з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 33".

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що у липні 2015 під час здійснення позивачем контролю і технічного нагляду за відповідністю якості, обсягу і вартості виконуваних робіт проекту, кошторису щодо об'єкту було виявлено неякісне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Посилаючись на висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 34 від 07.08.2017, позивач зазначає, що роботи за договором відповідачем були проведені неякісно, з порушенням умов договору, складеної проектно-кошторисної документації, в наявності недоліки збудованого об'єкта, у зв'язку з чим він не є придатним до експлуатації, внаслідок чого позивачу завдано збитки на суму 594 869,00 грн. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 594 869,00 грн., які визначені експертизою як вартість відновлювального ремонту незавершеного будівництвом об'єкта.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Так, договір, укладений між Національним банком України та Проектно-будівельним концерном "Укрмонолітспецбуд", за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ст. 849 Цивільного кодексу України).

Частинами 1-4 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Приписами статті 857 ЦК України встановлено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Пунктом 29 загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві передбачено, що затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, замовник, з-поміж іншого, зобов'язаний негайно повідомити підрядника про виявлені недоліки в роботі.

З матеріалів справи вбачається, що з грудня 2010 по травень 2015 генпідрядник виконав, а замовник прийняв роботи по реконструкції з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кіровограді, що підтверджується копіями актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідками форми № КБ-3, які підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін, скріплені їх печатками без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

В свою чергу, виконані генпідрядником роботи за вказаними актами були оплачені замовником, що підтверджується належним чином засвідченими копіями меморіальних ордерів.

13.10.2015 Правління Національного банку України прийняло постанову № 692 "Про централізацію функцій та виключення зі структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області", у зв'язку з чим будівельні роботи за договором припинились. Даний факт підтверджує позивач у позовній заяві та відповідач.

Також, припинення будівельних робіт у 2015 році підтверджується останнім актом приймання виконаних будівельних робіт №95 від 07.05.2015. Доказів наявності претензій у позивача щодо якості цих робіт матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів зазначає, що вказане вище спростовує твердження апелянта про те, що припинення будівельних робіт відбулося лише після прийняття рішення правлінням Національного банку України №96-рш від 14.02.2018.

Позивач стверджував, що у липні 2015 під час здійснення позивачем контролю і технічного нагляду за відповідністю якості, обсягу і вартості виконуваних робіт проекту, кошторису щодо об'єкту, було виявлено неякісне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Проте, за приписами частин 3, 4 ст. 853 ЦК України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували виявлення у липні 2015 (або ж протягом 2016) недоліків виконаних робіт, характер цих недоліків та повідомлення відповідача в порядку умов договору та ст. 853 ЦК України про такі недоліки проведених робіт.

Крім того, у листі-відгуку Національного банку України від 19.09.2017 № 64-0002/64323 по роботі ПБК «Укрмонолітспецбуд» по реконструкції з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області представником Національного банку України ОСОБА_2 зазначено, що за результатами виконання комплексу роботі на об'єкті будівництва замовник за договором оцінює будівельно-монтажні роботи, виконані ПБК «Укрмонолітспецбуд» як такі, що виконані якісно, у повному обсязі та в порядку і строки, передбачені тендерною пропозицією та договором, з дотриманням будівельних норм і правил (т. 1; а.с. 249).

Посилання апелянта на те, що лист - відгук від 19.09.2017 № 64-0002/64323, підписаний колишнім представником Національного банку України ОСОБА_2 з перевищенням службових повноважень та відповідно до довіреності, на підставі якої він діяв, прав на направлення даного листа в нього відсутні, колегія суддів оцінює критично, оскільки апелянт не надав, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, докази перевищення службових повноважень підписанта. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі довіреностей підписував договір між сторонами, всі додатки та додаткові угоди до договору, акти виконаних роботі, дії якого не були оскаржені в судовому порядку, що є доказом того факту, що ОСОБА_2 за результатами виконання комплексу робіт на об'єкті будівництва мав право писати та направляти лист - відгук.

В свою чергу, 18.10.2017 листом № 61-0036/70743 Національним банком України повідомлено відповідача про те, що через виявлення недоліків виконаних будівельних робіт під час передачі об'єкту до центрального апарату банку замовлено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої встановлено факти неякісного виконання підрядником робіт та невідповідність збудованого об'єкта запроектованим рішенням.

Так, позивачем у односторонньому порядку без попереднього повідомлення генпідрядника було замовлено будівельно-технічну експертизу за об'єктом незавершеного будівництва «Реконструкція з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кропивницькому» шляхом укладення договору №К-7450 від 27.01.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Джі Ті Консалтинг», яке зобов'язалось на свій ризик власними силами і засобами (із залученням у разі потреби сторонніх виконавців) у строки, обумовлені у цьому договорі, провести будівельно-технічну експертизу та експертне дослідження в обсягах передбачених калькуляцією відповідно до завдання на виконання судової будівельно-технічної експертизи зі встановлення винних осіб (організації) під час виконання робіт з реконструкції з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кіровограді за договором від 07.05.2010 № 2269, укладеним Національним банком України з Проектно-будівельним концерном "Укрмонолітспецбуд".

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Джі Ті Консалтинг» судовим експертом ОСОБА_3 було проведено будівельно-технічно експертизу та 07.08.2017 складено експертний висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 34, на який посилається позивач, обґрунтовуючи неякісне виконання робіт генпідрядником за договором, їх наслідки та суму нанесеної шкоди.

У відповідь на поставлене експерту запитання № 4: «Яка технічна характеристика пошкоджень та руйнувань елементів та конструкцій об'єкта нерухомого майна - незавершеної будівництвом добудови адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Велика Перспективна, 33, в м. Кіровограді - внаслідок їх затоплення?» експерт дійшов висновку, що технічною причиною пошкоджень та руйнувань елементів та конструкцій об'єкта нерухомого майна - незавершеної будівництвом добудови адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кіровограді - внаслідок їх систематичного затоплення - є зворотній тік дощової води через зовнішній трубопровід каналізації, що стало наслідком сукупного впливу особливостей проектного рішення: прокладання мережі каналізації через допоміжні приміщення сховища цінностей; і неякісного виконання робіт: улаштування колодязя № 2 з відхиленням від проекту.

У відповідь на запитання №6: «Який можливий склад та орієнтовна вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень незавершеної будівництвом добудови адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Велика Перспективна, 33, в м. Кіровограді?» експерт зробив висновок, що на підставі проведених досліджень та розрахунків розмір матеріальної шкоди унаслідок затоплення (залиття) складає на дату проведення дослідження 594 869,00 грн.

У висновку експерт зазначає про те, що колодязь каналізації фактично влаштований на відстані 2,8 м від стіни прибудови, тоді як згідно проекту, розробленого ДП «ДПІ» у 2008 (11199/3-1-О.Р1-НВК1 зі змінами), відстань до колодязя має бути 7,15 м.

Також, у тексті висновку вказано, що вихідною умовою для залиття підвальних приміщень об'єкту дослідження є забиття або перевантаження каналізації у колодязі № 2. Серед можливих причин цього є відхилення розташування цього і суміжних колодязів від проектного рішення.

З огляду на вказане вище, місцевий господарський суд правильно вказав, що у змісті вказаного висновку не вбачається однозначності у встановленні причин залиття приміщень та вини у цьому виключно Проектно-будівельного концерну "Укрмонолітспецбуд" через неякісне виконання ним робіт, оскільки як у мотивувальній частині висновку, так і в резолютивній, вказано про можливі причини та сукупність умов, що призвели до залиття.

Крім того, витрати на відновлення майна позивачем понесені не були, тому розмір матеріальної шкоди є орієнтовним.

Місцевий господарський суд зазначив, що обстеження спірного об'єкту відбулося без участі представника відповідача, якого не було повідомлено про проведення експертизи.

Також, суд першох інстанції вказав, що проведення експертизи відбулося лише в серпні 2017 року, в той час як за твердженнями позивача, недоліки у виконаних роботах виявлено ним було ще у липні 2015 року.

Крім того, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 34 від 17.08.2017 не є висновком судової експертизи, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), експертне дослідження проведено за ініціативою позивача та за кошти останнього, без повідомлення відповідача.

Обґрунтовуючи позовну заяву Національний банк України вказав, що звертався до відповідача щодо виявлених недоліків та їх усунення за договором з наступними листами: № 19-003/3910 від 23.09.2014; № 19-003/3910 від 29.09.2014; № 19-003/2429 від 13.06.2014; № 19-003/1564 від 15.04.2014; №№ 13-003/3910 від 29.09.2014; №19-003/2429 від 13.06.2014; № 19-003/1564 від 15.04.2014; № 19-003/3054 від 12.08.2013; № 19003/307 від 24.01.2017; № 19-003/604 від 12.02.2014; № 19-003/968 від 06.03.2014; № 19-003/1111 від 07.04.2015. Суд першої інстанції встановив, що позивач не надав доказів направлення зазначених листів Проектно-будівельного концерну "Укрмонолітспецбуд".

Крім того, усі зазначені листи позивача датовані періодом виконання відповідачем робіт за договором, які в результаті були прийняті позивачем за актами, що свідчить про усунення генпідрядником заявлених недоліків.

Доказів, які б підтверджували факт невиконання відповідачем заходів з усунення виявлених та зазначених у вказаних листах недоліків, в матеріли справи не подано.

Також, у період виконання робіт за договором сторонами були підписані акти огляду прихованих робіт та акти закриття прихованих робіт, у яких зазначено, що роботи виконані відповідно до проектної документації, стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов і відповідають вимогам їх прийняття.

Більш того, Господарський суд міста Києва вказав, що пунктами п.п. 1, 2 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єкта архітектури (далі - порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 93 встановлено, що цей порядок визначає механізм здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єкта архітектури (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств).

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими особами (далі - генеральний проектувальник) відповідно до законодавства та договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Згідно із п.п. 5, 6 вказаного порядку результати авторського нагляду фіксуються в журналі, що оформляється генеральним проектувальником у двох примірниках, один з яких зберігається у замовника, а другий - у генерального проектувальника.

Представник групи авторського нагляду під час відвідування об'єкта архітектури вносить в обидва, примірники журналу зауваження щодо виявлених відхилень від затвердженого проекту разом з пропозиціями стосовно їх усунення та ознайомлює з ними під розписку відповідального представника підрядника.

У разі відмови підрядника виконати роботи з усунення виявлених відхилень генеральний проектувальник письмово повідомляє про це замовнику (забудовнику) та відповідній інспекції державного архітектурно-будівельного контролю для вжиття ними заходів згідно із законодавством.

Пунктами 3.5, 3.6 ДБН А.2.2-4-2003 "Положення про авторський нагляд за будівництвом будинків і споруд" передбачено, що представники авторського нагляду вносять у журнал записи щодо відступів від проектних рішень, які допущені підрядником.

Представники підрядника і замовника зобов'язані відмічати в журналі авторського нагляду факт ознайомлення із зауваженнями, а також вносити записи щодо виконання вказівок спеціалістів, які здійснюють авторський нагляд.

Згідно із п. 4.1 ДБН А.2.2-4-2003 "Положення про авторський нагляд за будівництвом будинків і споруд" спеціалісти, які здійснюють авторський нагляд, мають право: вносити в журнал авторського нагляду зауваження, що відносяться до відступів від проектних рішень при будівництві, забороняти застосування конструкцій, деталей, виробів, будівельних матеріалів і обладнання, які не відповідають проектним рішенням, державним будівельним нормам і стандартам. (підпункт 4.1.1); повідомляти у разі відмови підрядника від усунення зауважень, замовника і відповідну інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю для вжиття заходів згідно із чинним законодав ством. (підпункт 4.1.2); давати вказівки щодо припинення виконання підрядником окремих видів робіт, що виконуються з порушеннями проектних рішень та будівельних норм і письмово повідомляти замовника і відповідну інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю. (підпункт 4.1.3)

Отже, в поданих позивачем та Державним підприємством "Дніпровський проектний інститут" журналах авторського нагляду за будівництвом (згідно з ДБН А.2.2-4-2003) на об'єкті Управління Національного банку України в Кіровоградській області по вул. Карла Маркса, 33 в м. Кіровограді, складених за періоди 12.05.2010-25.03.2011, 12.05.2010-07.10.2011, 19.10.2011-12.06.2013, 27.07.2010-25.03.2011, 11.04.2011-07.10.2011, 19.10.2011-11.06.2013, 28.03.2014-12.12.2014, відсутні будь-які записи чи зауваження стосовно відступів від проектної документації в частині влаштування каналізації та розташування колодязя № 2, ані від автора проекту, ані від замовника.

Також, в матеріалах справи відсутні докази відмови підрядника від усунення тих зауважень, які вносилися в журнал авторського нагляду відповідальними особами, та повідомлення про це замовника або інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю.

Національним банком України також не доведено належними доказами того, що відхилення від проектної документації в частині розміщення каналізації, зокрема, колодязя № 2, неможливо було встановити замовником при прийнятті робіт та підписанні відповідного акту приймання виконаних будівельних робіт ще у 2010, і заявити про них генпідряднику, як це передбачено статтею 853 ЦК України.

Місцевий господарський суд зазначив, що, оскільки 13.10.2015 правління Національного банку України прийняло постанову № 692 "Про централізацію функцій та виключення зі структури Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області", тому будівельні роботи за договором не були закінчені остаточно та об'єкт не було здано в експлуатацію не з вини відповідача.

При цьому, лише 14.02.2018 правлінням Національного банку України прийнято постанову "Про припинення робіт за об'єктом «Реконструкція з добудовою адмінбудівель Управління Національного банку України в Кіровоградській області, м. Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 33", у якій вирішено припинити проектні та будівельні роботи за цим об'єктом.

Відповідно до положення про порядок консервації та розконсервації об'єктів будівництва (далі - положення), затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 21.11.2005 № 2, консервації підлягають об'єкти, будівництво та прийняття в експлуатацію яких не забезпечене фінансуванням або технічний рівень яких не відповідає сучасним вимогам. Положення є обов'язковим для використання під час проведення консервації та розконсервації об'єктів, будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також за рахунок кредитів, наданих під державні гарантії, та має рекомендаційний характер для об'єктів, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування.

Пунктом 1 положення встановлено, що консервація об'єкта - комплекс робіт та заходів, пов'язаних із забезпеченням зберігання на визначений довготривалий час об'єкта, на якому припинено будівництво, що включає тимчасові та постійно діючі захисні або конструктивні заходи, які запобігають руйнації об'єкта.

Рішення про консервацію об'єкта приймаються органами виконавчої влади - головними розпорядниками бюджетних коштів, за поданням відповідних органів виконавчої влади - розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, та суб'єктами господарської діяльності - замовниками будівництва, які приймали рішення про будівництво об'єкта, що консервується (п.п. 2.1, 2.2 положення).

Органи виконавчої влади, суб'єкти господарської діяльності, зазначені в пункті 2.1, які прийняли рішення про консервацію об'єкта, видають наказ або інший розпорядчий документ (далі - розпорядчий документ) про консервацію об'єкта.

Розпорядчий документ про консервацію об'єкта підлягає обов'язковому узгодженню з усіма інвесторами, що забезпечували фінансування будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що консервацію об'єкта будівництва у встановленому положенням порядку після припинення будівельних робіт за договором у 2015 здійснено не було, проте, суд першої інстанції погодився із позицією позивача, що вимоги вказаного положення не підлягали обов'язковому застосуванню у даному випадку.

Однак, з огляду на рекомендаційний характер згаданого положення та можливість його застосування у даному випадку, вчинення заходів забезпечення зберігання об'єкта на довготривалий час могло бути суттєвим фактором для попередження та уникнення завдання збитків, означених позивачем.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків ( ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ст. 623 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

За змістом статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У розумінні наведених положень особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; збитки; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов'язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв'язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

З огляду на вказане вище, суд першої інстанції правильно вказав, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, яка полягала в неналежному виконанні договірних обов'язків, та завданими збитками, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 594 869,00 грн.

Стосовно тверджень апелянта, що акти за формою КБ-2в, КБ-3 та акти виконаних робіт не фіксують якісні показники, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

До прав замовника відповідно до п. 5.3 договору, зокрема, належать такі: здійснювати протягом будівництва об'єкта контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконуваних робіт проекту, кошторису, і правилам, а матеріалів, конструкцій, виробів - державним і технічним умовам. З метою здійснення контролю проводити перевірки, у тому числі за участю експертів (п.п. 5.3.2); отримувати інформацію і копії документів (контрактів, цін, накладних) на субпідрядні роботи, матеріали, обладнання, комплектуючі, сертифікатів якості, стандартів, гарантій (п.п. 5.3.6).

Сторони у пункті 13.1 договору встановили, що при виконанні будівельних робіт акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) з усіма необхідними підтверджуючими документами (акти маркшейдерського заміру, акти на приховані роботи, акти випробування бетону, сертифікати та накладні на матеріали, калькуляції та вартість машин та механізмів, виконавчі схеми, креслення та інше) генпідрядник надає щомісячно і передає для підписання уповноваженому представнику замовника помісячно у термін не пізніше 25 числа звітного місяця. Уповноважений представник замовника на протязі 5-ти днів перевіряє відповідність даних, зазначених у акті, фактичним обсягам виконаних робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні і, у разі відповідності, підписує його.

Тобто, сторони у договорі №2269 від 07.05.2010 встановили права замовника на здійснення контролю та нагляду за якістю виконання будівництва. Крім того, перед тим як підписувати акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) замовник перевіряв необхідні підтверджуючі документи, такі як акти маркшейдерського заміру, акти на приховані роботи, акти випробування бетону, сертифікати та накладні на матеріали, калькуляції та вартість машин та механізмів, виконавчі схеми, креслення та інше.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки замовник підписав та скріпив печаткою всі акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3) за період з 2010 по 2015, то замовник сам перевірив всі необхідні документи на якість будівельних робіт. При цьому будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт та виконання робіт з відхиленням від проекту акти не містять.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами порушення Проектно-будівельним концерном "Укрмонолітспецбуд" зобов'язань за договором № 2269 від 07.05.2010 стосовно належного та якісного виконання робіт, яке стало безпосереднім наслідком завдання збитків позивачеві, які визначені у висновку будівельно-технічного дослідження №34 від 07.08.2017.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 594 869,00 грн. не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/5554/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/5554/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/5554/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/5554/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/5554/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-2919 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 25.03.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б.Михальська