ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 березня 2019 р. Справа №903/12/19

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ ЛАКОФАРБОВИЙ ЗАВОД "СПЕКТР"

до відповідача: Дочірнього підприємства "ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_1 УКРАЇНИ"

про стягнення 398379,21 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з ОСОБА_2

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

Суть спору: Товариство з додатковою відповідальністю "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ ЛАКОФАРБОВИЙ ЗАВОД "СПЕКТР" звернулися з позовною заявою до Дочірнього підприємства "ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_1 УКРАЇНИ" про стягнення(із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 26.02.2019р.) 398379,21 грн., з них суму боргу по оплаті вартості товару 368712 грн., пеню у розмірі 611,03 грн., штраф у розмірі 0,41 грн., втрати від інфляції у розмірі 24033,64 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5022,13 грн. та суму відшкодування сплати судового збору.

Позов обґрунтований невиконання відповідачем зобовязань по договору купівлі-продажу №67 від 30.05.2018р.

Розгляд справи по суті призначено на 19.03.2019р..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вимоги просив задоволити.

Представник відповідача визнав суму основної заборгованості, в частині стягнення інших нарахувань покладався на думку суду.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд заслухавши пояснення представників сторін, -

встановив:

Згідно з договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №67 від 30.05.2018р. з додатками та додатковими угодами(далі - Договір), Товариство з додатковою відповідальністю «ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ ЛАКОФАРБОВИЙ ЗАВОД «СПЕКТР» поставило Дочірньому підприємству «ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» відкритого акціонерного товариства «ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «ОСОБА_1 УКРАЇНИ» товар - фарбу для розмічання доріг (білу), розчинник для дорожньої розмітки, мікрокульки скляні 600-125Н на суму 575712 грн. з ПДВ.

Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними №ВН-0611/02 від 11.06.2018р., №ВН-0611/03 від 11.06.2018р. та актом прийому-передачі предметів закупівлі від 11.06.2018р..

Згідно з банківськими виписками від 09.08.2018р., 10.08.2018р., 09.10.2018р., 02.11.2018р., 13.12.2018р., 21.01.2019р., 24.01.2019р. та 07.02.2019р. відповідач оплатив зазначений товар частково на суму 207000 грн..

Станом на час розгляду справи відповідачем оплату за поставлений товар в сумі 368712 грн. не проведено(доказів протилежного суду не надано).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України(далі ГК України) та ст.509 Цивільного кодексу України(далі ЦК України), зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи відпуск позивачем відповідачу товарів, отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність предявленого позову в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 368712 грн..

Щодо стягнення з відповідача пені та штрафу, суд зазначає таке.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно п.4.3 Договору, відповідач зобовязався розрахуватися з нашим підприємством за отриманий товар протягом 30 - 60 банківських днів з часу поставки, тобто до 06.09.2018р..

Відповідно до п.7.3.7 Договору, у разі порушення строку оплати ДП «ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» зобовязане сплатити ТДВ «ДЛФЗ «СПЕКТР» пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово)

Згідно з приписами ст. 216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22.11.1996р. (зі змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за Договором складає:

(475 712,00 х 0,001/100 х 33) + (455 712,00 х 0,001/100 х 24) + (435 712,00 х 0,001/100 х 41) + (425 712,00 х 0,001/100 х 39) = 611,03 грн.:

- 475712 грн. - сума боргу відповідача до 09.10.2018р., 455712 грн. - сума боргу відповідача з 09.10.2018р. до 02.11.2018р., 435712 грн. - сума боргу відповідача з 02.11.2018р. до 13.12.2018р., 425712 грн. сума боргу відповідача з 13.12.2018р. до 21.01.2019р.,

- 33, 24, 41, 39 - кількість днів прострочення оплати у відповідні періоди (з 06.09.2018р. до 09.10.2018р., з 09.10.2018р. до 02.11.2018р., з 02.11.2018р. до 13.12.2018р., з 13.12.2018р. до 21.01.2019р.).

Розмір штрафу за договором складає: 405712 х 0,0001/100 = 0,41 грн..

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 611,03 грн. та штрафу у розмірі 0,41 грн. підставні та підлягають до задоволення.

Перевірка розрахунку нарахування пені здійснена судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ"

Щодо нарахованих позивачем 24033,64 грн. інфляційних втрат(за період прострочення оплати з вересня та грудень 2018р.) та 5022,13 грн. - 3% річних(за аналогічні періоди прострочення оплати по нарахуванню пені), суд зазначає таке.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобовязання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, розглянувши позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, вважає що останні підставні та підлягають до задоволення.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У звязку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "ВОЛИНСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДЕРЖАВНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "ОСОБА_1 УКРАЇНИ" (43001, Волинська обл., місто Луцьк, ВУЛИЦЯ КОВЕЛЬСЬКА, будинок 41, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ ЛАКОФАРБОВИЙ ЗАВОД "СПЕКТР" (51918, Дніпропетровська обл., місто Камянське, ВУЛИЦЯ ТРИТУЗНА, будинок 69, ) 398379,21 грн., з них суму боргу по оплаті вартості товару 368712 грн., пеню у розмірі 611,03 грн., штраф у розмірі 0,41 грн., втрати від інфляції у розмірі 24033,64 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 5022,13 грн. та 5975,69 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

27.03.2019

Суддя М. С. Шум