РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2019Справа № 910/335/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Спичак О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

За позовомФізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни
ДоУправління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації
Простягнення 104 352,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Прибора Ніна Леонтіївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення 104 352,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано зобов'язання зі сплати коштів за послуги з організації харчування за договором №1503-4П від 19.03.2018, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 104 352,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.01.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни до Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення 104 352,00 залишено без руху.

22.01.2019 від Фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2019.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

11.02.2019 від відповідача до канцелярії суду було подано відзив на позов, відповідно до змісту якого, останній проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, що 10 квітня 2018 року Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель за результатом розгляду скарги Фізичної особи-підприємця Бучан Т.Ю. винесено Рішення № 3291-р/пк-пз, яким зазначену скаргу задоволено, зобов'язано відповідача - Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації відмінити процедуру закупівлі за лотами 1-4 - «послуги з організації гарячого харчування; ДК 021:2015:55520000-1 - Кейтерингові послуги», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № ІІА-2018-03-14-001632-а та учасником якої є позивач.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, подав до суду відзив на позов, а відтак скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 між Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Приборою Ніною Леонтіївною (учасник, позивач) укладено Договір №1503-4П (надалі - Договір), відповідно до п. п. 1.1 та 1.2 якого, учасник зобов'язується у 2018 році надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором. Найменування послуги: послуги з організації гарячого харчування в НВК «Потенціал», школі №328 (ДК021:2015:55520000-1-кейтерингові послуги).

За твердженням позивача, на виконання умов договору, останній надав відповідачу послуги з організації гарячого харчування дітей в навчальних закладах на загальну суму 104 352,00 грн., з яких 60 358,00 грн. за період з 05.11.2018 по 30.11.2018 та 43 994,00 грн. за період з 03.12.2018 по 21.12.2018.

В свою чергу відповідач, за надані послуги не розрахувався, у зв'язку із чим позивач звернувся до відповідача із претензіями від 04.12.2018 та від 21.12.2018, в яких вимагав від останнього оплати заборгованості за надані послуги по договору.

Однак, як зазначає позивач, належного реагування на згадувані претензії відповідачем здійснено не було.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача простроченої оплати за договором № 1503-4П від 19.03.2018 у розмірі 104 352,00 грн.

Відповідач 11.02.2019 проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 10 квітня 2018 року Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель за результатом розгляду скарги фізичної особи-підприємця Бучан Т.Ю. винесено Рішення № 3291-р/пк-пз, яким зазначену скаргу задоволено, зобов'язано Відповідача - Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації відмінити процедуру закупівлі за лотами 1-4 - «послуги з організації гарячого харчування; ДК 021:2015:55520000-1 - Кейтерингові послуги», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за № ІІА-2018-03-14-001632-а та учасником якої є позивач.

Одночасно, відповідач наголошує, що, станом на дату подання відзиву на позовну заяву, в Окружному адміністративному суді м. Києва триває розгляд позову Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації до Антимонопольного комітету України, третя особа, зокрема є, ФОП Прибора Ніна Леонтїївна про скасування вищевказаного рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 3291-р/пк-пз.

Враховуючи вищенаведені обставини, відповідач вважає, що позовні вимоги є передчасними. Одночасно, відповідачем зазначено, що оплата за надані послуги буде здійсненна після набрання чинності рішення з вищенаведеної справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та зазначалось раніше, 19.03.2018 між Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - замовник, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Приборою Ніною Леонтіївною (учасник, позивач) укладено Договір №1503-4П (надалі - Договір), відповідно до п. п. 1.1 та 1.2 якого, учасник зобов'язується у 2018 році надати замовнику послуги, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором. Найменування послуги: послуги з організації гарячого харчування в НВК «Потенціал», школі №328 (ДК021:2015:55520000-1-кейтерингові послуги).

Найменування (перелік) та вартість послуг зазначені у розрахунку вартості послуг (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.3 договору).

Додатком №1 до договору сторони погодили найменування послуг, які надаються позивачем (учасником) за договором, зокрема послуги з організації сніданків та обідів.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що замовник зобов'язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 3.1 договору, орієнтована ціна цього договору на 2018 рік становить 465 140,00 грн. без ПДВ, яка визначається згідно з розрахунком вартості послуг (Додаток №1).

Пунктами 4.4 та 4.5 договору сторони визначили, що замовник проводить розрахунки з учасником у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через УДКСУ у Оболонському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

У випадку затримання оплати послуги замовником як бюджетною державною установою (через відсутність коштів на розрахунковому рахунку) замовник зобов'язується провести оплату наданих учасником послуг протягом 14-ти банківських днів з дня надходження коштів на свій рахунок.

Пунктом 5.1 договору визначено, що учасник надає послуги через їдальні навчальних закладів з використанням якісних продуктів, придбаних за свій рахунок. Місце надання послуг: 4210, Україна, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 47 (п. 5.2 Договору). Термін надання послуг: до 31.12.2018 (п. 5.3 Договору).

У пункті 6.4.1 договору сторони погодили, що учасник має право своєчасно і в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31.12.2018 року, а в частині оплати - до повного виконання зобов'язань(п. 10.1 договору).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 1503-4П № від 19.03.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги з організації гарячого харчування дітей в навчальних закладах на загальну суму 104 352,00 грн., з яких 60 358,00 грн. за період з 05.11.2018 по 30.11.2018 та 43 994,00 грн. за період з 03.12.2018 по 21.12.2018, що підтверджується актами про надання послуг за гаряче харчування учнів № 16 від 04.12.2018 на суму 60 358,00 грн. та № 17 від 21.12.2018 на суму 43 994,00 грн.

Вказані акти з боку відповідача підписані та скріплені печаткою без зауважень та заперечень(копії містяться у матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктами 4.4 та 4.5 договору сторони визначили, що замовник проводить розрахунки з учасником у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через УДКСУ у Оболонському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

У випадку затримання оплати послуги замовником як бюджетною державною установою (через відсутність коштів на розрахунковому рахунку) замовник зобов'язується провести оплату наданих учасником послуг протягом 14-ти банківських днів з дня надходження коштів на свій рахунок.

Одночасно, частина 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, претензії щодо оплати за надані послуги від 04.12.2018 та від 21.12.2018 вручені позивачем відповідачу нарочно, зокрема, 04.12.2018 та 22.12.2018, відповідно, що підтверджується наявними на претензіях вхідним штампом відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Тобто відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.08.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 та від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд зазначає, що на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань є таким, що настав і останні сплачені відповідачем не були, чим порушено права позивача.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві, господарський суд зазначає, що останні відхиляються судом, як безпідставні, при цьому суд виходив із наступного.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що 05.12.2018 Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/7367/18, винесено рішення, повний текст якого складено та підписано 12.12.2018.

Відповідно до резолютивної частини зазначеного рішення, судом адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 10.04.2018 № 3291-р/пк-пз.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, твердження відповідача щодо відсутності рішення суду у вищезазначеній адміністративній справі на момент подачі відповідачем відзиву на позов не знайшли належного підтвердження та спростовані встановленою судом вище інформацією.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу, нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 104 352,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 04211, м. Київ, вул. Йорданська, 11-А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 104 352,00 грн. основної заборгованості та 1 921,00 грн. судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Спичак О.М.