ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2019 р. Cправа № 902/85/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., за участю секретаря судового засідання Німенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" (вул. Крамська, буд. 64, м. Дніпро, 49106)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ-АВТООПТ" (АДРЕСА_1, 21000)

про стягнення 37517,91 грн.

представники сторін не зявились

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" звернулось до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ-АВТООПТ" про стягнення 37517,91 грн., з яких: 29196,00 грн. - основного боргу, 2830,74 грн. - пені, 4379,40 грн. - штрафу, 235,89 грн. - 3% річних та 875,88 грн. - 3% від загальної суми боргу, за користування грошовими коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань в частині проведення розрахунків за договором поставки товару на умовах відстрочення платежу № 1402/18/42 від 01.08.2018 р.

Ухвалою суду від 06.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/85/19 з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 27.02.2019.

Ухвалою від 27.02.2019 відкладено розгляд справи на 20.03.2019 з підстав викладених в ухвалі.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився. Натомість, 01.03.2019 до суду надійшло клопотання від 22.02.2019 позивача, в якому останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати без участі представника позивача.

Представник відповідача також не з'явився в судове засідання. 11.03.2019 на адресу суду повернуто поштове відправлення, адресоване відповідачу, з відміткою відділення поштового звязку Укрпошта «За закінченням строку зберігання».

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством звязку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 20.03.2019 прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" (Позивач, за договором Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕСТ-АВТООПТ" (Відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки товару на умовах відстрочення платежу № 1402/18/42 (надалі Договір).

Згідно з предметом Договору Постачальник зобов'язується передати у власність (поставити) Покупцеві автомобільні товари в асортименті (надалі «Товар»), а Покупець зобов'язується прийняти вказаний Товар, і сплатити за нього (них) визначену даним Договором грошову суму. Поставка товару за цим Договором здійснюється окремими партіями.

Кількість, найменування, одиниці виміру, загальна вартість, асортимент та ціни кожної партії Товару погоджуються Сторонами у Видаткових накладних та/або специфікаціях (додатках), які є невідємною частиною цього Договору. Видаткові накладні підписуються керівниками або представниками Сторін, уповноваженими на отримання й видачу Товару (п. 1.2. Договору).

Покупець погоджується, що якість Товару, який постачається відповідно до положень цього Договору, відповідає необхідним нормам, стандартам, технічним умовам та/або іншій документації заводу-виробника Товару, що встановлює вимоги щодо якості даного виду Товару (п.1.4. Договору).

Умови поставки EXW склад постачальника, якщо інше не передбачено в додатках або додаткових угодах до цього Договору (п. 2.1. Договору).

Зобовязання Постачальника щодо поставки (передачі) Товару за цим Договором вважаються виконаними після передачі Товару Покупцю (перевізнику) та підписання останнім товарно-транспортних та/або видаткових накладних. Датою поставки (передачі) Товару є дата підписання Покупцем (Перевізником) товарно-транспортних та або видаткових накладних. Ризик випадкового знищення Товару переходить до покупця з дати поставки (передачі) Товару (п.2.2. Договору).

Підписана Сторонами товарно-транспортна та/або видаткова накладна є достатнім і допустимим доказом, що підтверджує факт передання (поставки) Покупцю Товару за цим Договором у відповідності з визначеною кількістю та встановленою якістю, а також всіх документів, що стосуються Товару та підлягають переданню разом з Товаром (п.2.4. Договору).

Загальна сума договору орієнтовно становить 2000000грн. включаючи ПДВ, та визначається вартістю Товару. Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем у строк не пізніше ніж 3 днів з дати поставки Товару, якщо інше не передбачено додатками до цього Договору, підписаними уповноваженими особами Сторін (п. 3.1. та п. 3.3. Договору).

Згідно з видатковими-накладними № 50827 від 17.09.2018 на суму 14022,00 та № 62847 від 30.10.2018 на суму 47196,00 грн. позивач передав, а відповідач на підставі довіреності № 7 від 14.09.2018 отримав товар.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 32022,00 грн. що стверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками (а.с.23-27).

З огляду на це, станом на день слухання справи, за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в сумі 29196,00 грн.

Дослідивши і оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховується, що згідно ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що на день розгляду справи у відповідача перед позивачем існує заборгованість у сумі 29196,00 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості.

Окрім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 2830,74 грн. - пені, 4379,40 грн. - штрафу, 235,89 грн. - 3% річних та 875,88 грн. - 3% від загальної суми боргу, за користування грошовими коштами.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Так, відповідно до п. 5.2. та 5.3. Договору у випадку порушення строків оплати вартості Товару, Покупець на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,2% від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент її нарахування) за кожний день прострочення у межах трирічного строку позовної давності. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови договору до моменту повного виконання такого зобовязання Покупцем. При цьому Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику визначену пеню протягом 3 банківських днів із моменту отримання письмового повідомлення від Постачальника. У випадку прострочення виконання грошових зобовязань понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми фактичної заборгованості. Виплата винною Стороною неустойки не звільняє її від належного виконання своїх зобовязань за цим Договором. У випадку несвоєчасної оплати Постачальник має право на підставі ст. 692 ЦК України вимагати від Покупця оплати Товару та 3% від несвоєчасно сплаченої суми за користування грошовими коштами Постачальника з моменту переходу права власності на несвоєчасно оплачений Товар.

Позовні вимоги в частині стягнення 2830,74 грн. пені та 235,89 грн. - 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 2812,99 грн. пені та 234,42 грн. 3% річних відповідно до розрахунку, здійсненого судом в системі «Ліга Закон».

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум штрафу та 3% від загальної суми боргу, за користування грошовими коштами, помилок не виявив, а тому заявлені позивачем 4379,40 грн. - штрафу та 875,88 грн. - 3% від загальної суми боргу, за користування грошовими коштами підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі що передбачені договором та законом.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ-АВТООПТ" (АДРЕСА_1, 21000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" (вул. Крамська, буд. 64, м. Дніпро, 49106, 0) 29196,00 грн. - основного боргу, 2812,99 грн. пені, 234,42 грн. 3% річних, 4379,40 грн. штрафу, 875,88 грн. - 3% від загальної суми боргу, за користування грошовими коштами та 1919,07 грн. - витрат зі сплати судового збору.

3. В частині стягнення 17,75 грн. пені та 1,47 грн. - 3% річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 26 березня 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Крамська, буд. 64, м. Дніпро, 49106)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1, 21000)