ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

25.03.2019

Справа № 910/1621/19

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши позовну заяву

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДОРІЯ" (04136, м. Київ, вул. Маршала Гречко, 10-Г)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Текос" (454007, Російська Федерація, м. Челябинськ, вул. 40-річчя Жовтня, 21-Б)

Про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АДОРІЯ” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Текос” (далі – відповідач) про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за контрактом № 30/07/2018 від 30.07.2018, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 699 982, 50 рублів РФ, що еквівалентно 278 089, 64 грн та пеню у розмірі 41 998, 95 рублів РФ, що еквівалентно 17 432, 50 грн. Також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АДОРІЯ” без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали шляхом: подання заяви з поясненнями щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; подання до суду письмової заяви з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат по справі, які позивач поніс та з яких сум складаються вказані витрати; подання до суду письмової заяви, яка буде містити підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; подання до суду доказів про направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача; подання до суду письмових пояснень щодо наявності/відсутності офіційного представництва Товариства з обмеженою відповідальністю “Текос” в Україні.

04.03.2019 від позивача до суду надійшла заява з долученням документів на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Проте суд, вивчивши подані матеріали позову та доданих до нього документів, приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, зважаючи на наступне.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АДОРІЯ" просить стягнути заборгованість за контрактом № 30/07/2018 від 30.07.2018, укладеним з нерезидентом, у якого, як підтвердив позивач, відсутнє представництво в Україні - Товариством з обмеженою відповідальністю "Текос".

Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Проте, відповідно до умов пунктів 10.1, 10.2 даного контракту, «Все споры, возникающие в результате исполнения настоящего контракта, решаются сторонами путем проведения переговоров. В случае невозможности урегулирования споров в результате переговоров, они подлежат разрешению в суде по месту нахождения истца» (мова оригіналу).

При цьому, судом враховано, що місцем укладення контракту є Росія, і за текстом договору передбачено, що до спірних правовідносин застосовуються норми законодавства Російської Федерації.

Так, як зазначалося вище, відповідно до норми п. 10.2 контракту у разі неможливості врегулювання спорів в результаті переговорів, вони підлягають вирішенню в суді за місцезнаходженням позивача. Проте, даний пункт контракту не є арбітражним застереженням в силу норм закону. Крім того, суд зазначає, умовами контракту сторони не визначили до якого конкретно суду (його назву, господарського чи суду загальної юрисдикції) мають звертатися сторони договору для вирішення спору, а тільки визначили процедуру розгляду. Звернення позивача з позовною заявою саме до Господарського суду міста Києва є вільним трактуванням умов контракту та суд не може оцінити дану угоду як таку, що є прерогаційною угодою про передачу спору на вирішення судам України у розумінні статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Місцеві господарські суди вправі вирішувати спори і у тих випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення письмової пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність).

Як визначено в абзаці 6 пункту 1 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 р. N 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій", обираючи як орган вирішення спорів місцевий господарський суд України, сторони пророгаційної угоди повинні дотримуватись вимог міжнародного договору та статті 16 ГПК щодо виключної компетенції господарських судів України. Отже, у разі непідвідомчості справи у спорі за участю іноземного підприємства чи організації господарський суд має відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК. З цієї ж підстави господарський суд повинен відмовити у прийнятті позовної заяви, якщо у пророгаційній угоді сторонами неправильно викладено назву суду або зазначено суд, існування якого не передбачено Законом України "Про судоустрій України".

Отже, з огляду на те, що сторонами контракту від 30.07.2018 року, укладеного на території Російської Федерації взагалі не пердбачено вирішення спору саме судами України, натомість визначено, що судочинство здійснюється на російській мові (п. 10.2 контракту) суд вважає, що дана справа з урахуванням норм щодо підсудності справ з іноземним елементом, а також норм Закону України "Про міжнародне приватне право", не підлягає вирішенню у судах України.

Згідно зі ст. 365 Господарського процесуального кодексу України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов'язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як зазначалося вище, позивачем підтверджено, що у відповідача відсутнє офіційне представництво в Україні, і суд а тому даний позов не підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду судами України.

Отже, даний спір не підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва, а тому суд відповідно до норм вищезазначеної статті відмовляє у відкритті провадження у справі та роз'яснює, що даний спір може бути вирішено за правилами та нормами законодавства Російської Федерації.

Керуючись Законом України "Про міжнародне приватне право", ст.ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АДОРІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Текос" про стягнення грошових коштів.

2. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 25.03.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                            Бондаренко Г. П.