ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1094/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В., розглядаючи заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16

за позовом: Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська,1)

до відповідачів:

1) Юридичного департаменту Одеської міської ради (65004, м.Одеса, пл. Думська, 1)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі" (65007, м.Одеса, вул. Водопровідна 1А/1)

3) Дочірнього підприємства „Компроміс" (65007, м. Одеса, вул. Водопровідна 1А/1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Малярчук І.А., судді Волков Р.В., Невінгловська Ю.М. перебуває справа №916/1094/16 за позовом Одеської міської ради до Юридичного департаменту Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі", Дочірнього підприємства „Компроміс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису, зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

19.03.2019р. за вх.№2-1257/19 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 надійшов відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16, в обґрунтування якого заявник послався на те, що 03.07.2018р. він подав до канцелярії суду заяву з доказами про адресу свого місцезнаходження та проживання, а саме це АДРЕСА_3 (зареєстрований) або АДРЕСА_4 (проживання), а також повідомив суд направляти судові повістки за даною адресою. Крім того, як зазначає заявник відводу, оскільки він проживає за кордоном, він не має доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, так як починаючи з 27.06.2017р. підприємством тимчасово обмежено доступ до Реєстру з ІР-адрес користувачів, які знаходяться за межами України, до встановлення стійких сприятливих умов для безпечного функціонування Реєстру. ОСОБА_1 вказує, що за весь цей час від судді Малярчук І.А. на вказану адресу так і не отримав жодної судової повістки чи процесуальних документів. Заявник відводу встановив із матеріалів справи, що суддя Малярчук І.А. продовжує йому розсилати судові повістки за адресою: АДРЕСА_1, до якої заявник не має жодного відношення, там не прописаний, не є власником даної квартири та не проживає там вже більше 25 років. Із викладеного ОСОБА_1 робить висновок, що суддя Малярчук І.А. свідомо надсилала йому судові повістки за адресою: АДРЕСА_1., знаючи, що він там не знаходиться, чим свідомо здійснювала перешкоди для його участі у судових засіданнях і це їй вдалось, оскільки не надсилання повісток за вказаною ним адресою призвело до того, що він не був проінформований про судові засідання та, як наслідок, не зміг прийняти участі у жодному судовому засіданні. Враховуючи викладене, заявник відводу вважає, що дані дії судді Малярчук І.А. свідчать про її упередженість та не об'єктивність, та зловмисність, адже, за цей час до суду постійно надходили повідомлення про не вручення ОСОБА_1 судових повісток, однак, суддя Малярчук І.А. все одно продовжувала їх надсилати на адресу до якої він не має жодного відношення. Заявник відводу вказує, що довіри такому суду не має.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2019р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.03.2019р. за вх.№2-1257/19 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було відмовлено.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Мінакова О.А. №161 від 21.03.2019р., заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було призначено до повторного автоматичного розподілу відповідно до ч.3 ст.39 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2019р., заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.

Розглянувши заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне:

Згідно з п.5 ч.1, ч.4 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, №11/1987/134/188, пункт 46).

Згідно з приписами ч.3 ст.38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частиною 7 ст.39 ГПК України визначено, що питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.6 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Заява N 21722/11) від 09.01.2013р., яке 27.05.2013р. набуло статусу остаточного та яке відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" 23 лютого 2006 року N3477-IV (з наступними змінами і доповненнями) є для суду джерелом права при розгляді справ, було зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності.

Згідно з усталеною практикою Суду, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 09.11.2006р. зауважено наступне: стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного; стосовно об'єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність - це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у п.41 свого рішення від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов'язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.".

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ч.ч.1, 2, 3 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.".

Суд зазначає, що всі ухвали Господарського суду Одеської області у справі №916/1094/16 є оприлюдненими в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, цим Законом України "Про доступ до судових рішень" та процесуальним законодавством ОСОБА_1 надано повне право бути обізнаним про прийняті в цій справі судові рішення та можливість реалізувати право на участь у судових засіданнях шляхом доступу до Реєстру, зважаючи на те, що більша частина заяв, що подавались ОСОБА_1 до справи, подаються ним не шляхом їх поштового надсилання з Республіки Болгарія, або з Німеччини, а власноручно безпосередньо ОСОБА_1 подаються до Відділу документального забезпечення Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка,29 (заява щодо адреси від 03.07.2018р. за вх.№13245/18, клопотання про закриття провадження від 01.02.2019р. за вх.№2144/19, заява про зупинення провадження від 01.02.2019р. за вх.№2-485/19).

Таким чином, судом встановлено, що кожного разу подаючи заяву безпосередньо у приміщенні Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, ОСОБА_1 був присутнім у м. Одесі, Україна та мав право доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, а отже мав можливість бути обізнаним про прийняті в цій справі судові рішення та можливість реалізувати право на участь у судових засіданнях шляхом доступу до зазначеного Реєстру.

Також судом враховується, що відзив на позов від 04.01.2019р. за вх.№226/19, заяву про зупинення провадження по справі від 04.01.2019р. за вх.№2-49/19 ОСОБА_1 надіслано згідно кур'єрської накладної з адреси: АДРЕСА_5 що свідчить про перебування останнього в межах м. Одеси, Україна.

Більш того, з матеріалів справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 є керівником ДП «Компроміс», а отже мав бути обізнаним із ухвалами, надісланими на адресу вказаної юридичної особи, з огляду ще й на те, що заперечення від імені ДП «Компроміс» від 11.01.2019р. за вх.№503/19, відзив ДП «Компроміс» від 25.02.2019р. за вх.№3751/19 було підписано безпосередньо ОСОБА_1

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, зазначеною нормою процесуального закону передбачено право, а не обов'язок господарського суду звернутися з судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави в разі необхідності вручення документів чи проведення окремих процесуальних дій на території іншої держави.

Застосовуючи на підставі частини 1 статті 3, частини 2, 4 статті 11 ГПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд зауважує, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, заявник відводу, який добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов'язаний слідкувати за перебігом розгляду справи, крім того, зобов'язаний утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу (стаття 43 ГПК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 не підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст.35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх.№2-1257/19) ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) про відвід судді Малярчук І.А. від розгляду справи №916/1094/16 - відхилити.

Ухвала набирає чинності 22.03.2019р. та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Цісельський