ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Справа№ 910/11614/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Іванов П.О. (за довіреністю № 78 від 22.01.2019)

від відповідача: Багнич О.А. (за довіреністю № Ц/6-63/283-18 від 29.12.2018)

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року

у справі № 910/11614/18 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов'язання відновити 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про зобов'язання відповідача відновити 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку №5765294 з кодом 6441.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року позов приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот " до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця " про зобов'язання відновити 1440 420,24 грн. на особовому рахунку задоволено повністю: зобов'язано публічне акціонерне товариство "Українська залізниця " відновити суму у розмірі 1 440 420 (один мільйон чотириста сорок тисяч чотириста двадцять) грн. 24 коп. на особовому рахунку № 5765294 з кодом 6441, який відкрито для приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот ".

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем було безпідставно списано з рахунку позивача вартість перевезення у розмірі 1440420,24 грн., яке не відбулося, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - акціонерне товариство "Українська залізниця " в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" - звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року у справі № 910/11614/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано строк позовної давності заявлений відповідачем. Також, зазначив, що є рішення господарського суду міста Києва від 07.12.2017 року у справі №910/17049/17, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року, щодо спору між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця " в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" та призначено справу до розгляду на 12.03.2019 року.

07.03.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 12.03.2019 року представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.12.2015 року між приватним акціонерним товариством "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" (вантажовласник) та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) було укладено договір № ДФ/30011 від 23.12.2015 року. (а.с.14-18)

За умовами зазначеного договору, предметом договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 договору);

Пунктами 2.1-2.3 договору сторони погодили вантажовласник зобов'язується пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним, або прибувають на його адресу; передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему "МЕСПЛАН" (АС "МЕСПЛАН") з накладанням ЕЦП, у цьому випадку місячне замовлення у паперовому вигляді не надається.

Виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору

Також, виконавець зобов'язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Рубіжне; для проведення розрахунків і обліку сплачених сум виконавець відкриває для вантажовласника особовий рахунок №3000452 з привласненням залізничного коду №6441.

Порядок проведення розрахунків визначений пунктами 3.1 - 3.3 договору, за якими розрахунки за договором від імені виконавця здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Українська Залізниця». Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи з очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. У міру виконання перевезень та надання послуг виконавець відображає в особовому рахунку використання вантажовласником коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів на підставі відповідних документів і т. ін..

Разом з тим, за умовами пункту 4.2 вищевказаного договору сторони в добровільному порядку погодили, що у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів вантожовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника.

Строк дії договору визначений пунктом 7.4 договору (в редакції додаткової угоди від 21.03.2017 №5), за яким договір укладено строком до 31.12.2017 включно.

Окрім того, між сторонами було підписано доповнення №1, в якому визначені вид послуг та вартість в гривнях. (а.с.19-20)

Як свідчать матеріали справи, відправка товару не відбулася, з пояснень сторін, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, що підтверджено копіями накладних від 29.11.2016 №52755618 (всього сплачено відправником 133 221,20 грн.), №52755626 (всього сплачено відправником 481 907,30 грн.), №52755584 (всього сплачено відправником 140 697,90 грн.), №52755600 (всього сплачено відправником 444 523,80 грн.), на кожній з накладних міститься відмітка, що відправка не відбулася, вантаж повернуто відправнику без повернення провізних платежів, накладна перекреслена косою лінією. (а.с.21-28)

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.02.2017 №07/ОП-129, в якій просив здійснити повернення коштів у сумі 1 440 420,24 грн. на особовий рахунок №3000452. (а.с.84).

24.03.2017 року відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що накладні не містять даних про повернення вантажу перевізником та отримання його вантажовласником. (а.с.85)

Оскільки відповідач у зв'язку з тим, що поставка фактично не відбулась, не здійснив коригування особистого рахунку позивача, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» відновити суму 1 440 420,24 грн. на особовому рахунку № 5765294 з кодом 6441.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки фактично відправка вантажу не відбулась і вагони були повернуті з станції відправлення до позивача, відповідачем було безпідставно списано кошти з рахунку позивача в розмірі 1 440 420,24 грн. провізної плати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

За своєю правовою природою договір є договором перевезення вантажу.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом , визначені в ст. 2 статуту.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Так, абзацом першим статті 17 статуту, визначено, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Статтею 22 статуту визначено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У відповідності до ч. 9 ст. 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Також, статтею 6 статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 1.7 правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила №644), отримана залізницею при відправленні сума платежів указується цифрами у відповідних графах перевізних документів.

Згідно з пунктами 2.1- 2.6 правил № 644 розрахункові підрозділи залізниць (далі - розрахункові підрозділи) здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг.

Для зарахування платежів та обліку виручки залізниць від перевезень вантажів в установах банку, які обслуговують розрахункові підрозділи, відкриваються поточні рахунки зі спеціальним режимом використання (далі - розподільчі рахунки).

Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Пунктами 2.8-2.10 правил № 644 передбачено, що після закінчення звітного місяця розрахунковий підрозділ видає платнику виписку з особового рахунку та податкову накладну.

З розподільчих рахунків розрахункового підрозділу не повинні здійснюватися ніякі витратні операції. Залишки коштів на розподільчих рахунках щодня в повній сумі перераховуються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання відповідної залізниці.

Усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спосіб захисту майнових прав шляхом відновлення запису на особовому рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) суми здійсненої ним передоплати відповідатиме способам захисту, визначеним спеціальними нормами права, та буде узгоджуватися із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вже зазначалось вище, за змістом накладних від 29.11.2016 №52755618 (всього сплачено відправником 133 221,20 грн.), №52755626 (всього сплачено відправником 481 907,30 грн.), №52755584 (всього сплачено відправником 140 697,90 грн.), №52755600 (всього сплачено відправником 444 523,80 грн.), відправка не відбулася, вантаж повернуто відправнику без повернення провізних платежів, накладна перекреслена косою лінією.

Отже, за змістом накладних та копії переліку від 29.12.2016 року № 20161129 підтверджується факт списання з особистого рахунку позивача суми за перевезення в розмірі, разом з ПДВ 1440 420,24 грн. Проте, також, матеріалами справи та сторонами не спростовувався той факт, що перевезення за накладними здійснено не було, отже списання коштів відбулося безпідставно.

Також, вищевказані обставини встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/17049/17 за позовом товариства до залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018, яке набрало законної сили 23.04.2018, та відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним рішенням за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Сєверодонецьке об'єднання Азот» до відповідача відмовлено в задоволенні позову про стягнення коштів в розмірі 1440 420, 24 грн., у зв'язку з невірно обраним способом захисту порушеного права. При цьому, роз'яснено, що позивач, при виявленні невірного відображення на своєму особистому рахунку спірної суми, як використаної, може звернутись до суду з позовними вимогами про відновлення зазначеної суми на особистому рахунку. Також, колегія суддів зазначає, що у справі № 910/17049/17 , підставою звернення з позовом було посилання позивача на ст.1212 ЦК України, в той час як подані позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням залізницею умов договору № ДФ/30011 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги від 23.12.2015 року.

При цьому, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що між тими ж сторонами, з тим же предметом спору слухалась справа № 910/17049/17, по якій винесено рішення господарським судом міста Києва від 07.12.2017 року, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 року, оскільки у задоволенні позовних вимог у справі № 910/17049/17 відмовлено з підстав невірно обраного позивачем способом захисту, та предметом спору було стягнення коштів в розмірі 1 440 420, 24 грн., а в даній справі зобов'язання відновлення коштів в розмірі 1440 420, 24 грн. на особистому рахунку позивача № 5765294 з кодом 6441.

За умовами пункту 4.2 договору перевезення у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів вантожовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки подані позивачем вагони не були прийняті до перевезення відповідачем, що не заперечується останнім, то відповідачем безпідставно було списано кошти з рахунку позивача в розмірі 1 440 420,24 грн., як провізну плату.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано строк позовної давності за заявою відповідача, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та безпідставними зважаючи на наступне.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач завернувся із заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с. 75), мотивовану тим, що позивач несвоєчасно звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, строк на пред'явлення позову сплинув через шість місяців з дня виявлення обставин, які є підставою для його заявлення.

Згідно із статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як унормовано ч.1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У відповідності п. 6 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Часинами 1-4 ст. 315 Господарського кодексу України передбачено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії, щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як свідчать матеріали справи, позивачу стало відомо про те, що відповідачем було списано з рахунку позивача провізну плату 01.12.2016 в момент коли відповідачем не було прийнято вагони від позивача з вантажем до перевезення.

Нарахування та списання провізної плати підтверджується відмітками у графах 31 та 34 залізничних накладних.(а.с.21,23,25).

23.02.2017 року позивач на адресу відповідача направив претензію №07/ОП-129 про повернення зазначених коштів на особовий рахунок, яка була відхилена відповідачем (а.с.84,85).

02.10.2017 позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 1 440 420,24 грн., на підставі 1212 Цивільного кодексу України.

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/17049/17 за ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення 1 440 420,24 грн. у задоволенні позову було відмовлено у зв'язку з невірно обраним позивачем способом захисту, постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 вищевказане рішення залишено без змін. Таким чином, рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/17049/17 набрало чинності 23.04.2018 року

Отже, позивач дізнався про порушення свого права на відновлення запису на його особовому рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому незаконно списаної грошової суми лише 23.04.2018, в зв'язку з чим направив на адресу лист від 16.05.2018 року №07/ОП-206 (а.с.30), в якому просив залізницю здійснити коригування особового рахунку позивача №5765294 шляхом відновлення на вказаному рахунку грошових коштів у сумі 1 440 420,24 грн., які були списані з особового рахунку №3000452 за договором.

На зазначений лист 07.06.2018 року відповідач відповів листом №НЗ-1Дон.Філія-02/873 (а.с.32), в якому повідомив позивача, що його лист розглядається відповідачем як претензія, та зазначив, що згідно з оформленими залізничними накладними та переліку від 29.11.2016 №20161129 з особового рахунку №3000452 було знято 1440420,24 грн. з ПДВ за послуги перевезення вантажу (аміак рідкий) і на час претензії сплинув, визначений статтею 134 статуту, шестимісячний термін, протягом якого може бути заявлена претензія до відповідача; у зв'язку з викладеним регіональна філія "Донецька залізниця" не має законних підстав для задоволення вимог позивача.

Як свідчать матеріали справи, з позовними вимогами позивач звернувся до суду 29.08.2018 (згідно з відомостями публічного акціонерного товариства "Укрпошта").(а.с.55).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, щодо звернення до суду з даним позовом. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з рішенням господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року у справі № 910/11614/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2018 р. у справі № 910/11614/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 18.12.2018 р. у справі № 910/11614/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/11614/18 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.04.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко