ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1645/18

м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк

на рішення Господарського суду Одеської області

від 11 грудня 2018 року (повний текст складений 21.12.2018р.)

по справі № 916/1645/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк

до відповідача ОСОБА_4 громади в особі Одеської міської ради

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_5

час та місце винесення рішення: 11.12.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 20.03.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири №18 в будинку №13/1 по провулку генерала Вишневського в м. Одесі, загальною площею 85,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. по справі №916/1645/18 (суддя Гут С.Ф.) у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 громади в особі Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

У вказаному рішенні суд першої інстанції, з урахуванням ч. 5 ст. 75 ГПК України, зазначив, що обставини невиконання ОСОБА_6 умов кредитного договору, встановлені рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року у справі №2-4520/2009, підлягають доказуванню у даній справі в загальному порядку.

ОСОБА_1 з тим, суд вказав, що до матеріалів справи не додано доказів того, що з 2008 року по 2018 рік ОСОБА_6 не виконувала обов'язків за кредитним договором від 05 березня 2008 року № 1801/0309 та обовязок решти солідарних боржників перед кредитором AT "ОЩАДБАНК" не припинено.

Також, суд першої інстанції зазначив, що при достроковому стягненні всієї суми кредиту за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року у справі № 2-4520/2009, у тому числі процентів, пені тощо, кредитний договір є фактично вичерпаним, кредитні правовідносини припинилися і перейшли у площину виконання судового рішення, а у боржників виникло нове зобовязання перед кредитором з виконання судового рішення.

З огляду на викладене, суд вказав, що право на звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у позивача 28.11.2009р., проте, станом на дату подачі позову судове рішення боржником ані в добровільному, ані в примусовому порядку не виконане.

Крім того, місцевий господарський суд встановив, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач намагається домогтися повторного слухання справи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатної квартири № 18 в будинку № 13/1 по провулку генерала Вишневського в м. Одесі, загальною площею 85,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м.

Серед іншого, суд зауважив, що Цивільний кодекс України не ототожнює спадкоємця з територіальною громадою в особі органу місцевого самоврядування, до якої переходить у власність відумерла спадщина за рішенням суду. Самі по собі правила спадкування на громаду, до якої перейшло відумерле майно, не розповсюджуються, що не було враховано позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. по справі №916/1645/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт зазначає, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.05.2018р. визнана власником відумерлого майна, а саме: квартири №18 в будинку 13/1 по провулку генерала Вишневського в місті Одесі та в силу вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку» є новим іпотекодавцем.

Інші доводи апелянта щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. по справі №916/1645/18, встановлено відповідачу за первісним позовом строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

25.02.2019р. від Одеської міської ради до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019р. справу №916/1645/18 призначено до розгляду на 27.02.2019р.

27.02.2019р. судове засідання у справі №916/1645/18 не відбулось, у звязку з перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_7 у відпустці.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. повідомлено учасників процесу про те, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 20 березня 2019 року о 10:00 год.

19.03.2019р. від Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання, яким позивач просить долучити до матеріалів справи додатковий документ.

Судова колегія відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивач, в порушення ч. 3 ст. 269 ГПК України, не надав докази неможливості подання відповідного документу суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

У судовому засіданні 20.03.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заслухавши представників позивача та відповідача, колегія суддів встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2008р. між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №1801/0309, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти у розмірі 198 593,00 євро зі сплатою 12% річних із терміном повернення до 05.03.2028 року.

05.03.2008р. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк та майновим поручителем ОСОБА_8 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за № 357. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира № 18 в будинку № 13/1 по провулку генерала Вишневського в м.Одесі, загальною площею 85,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2009 року у справі №2-4520/2009 стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк 1 956 568,02 грн. - суму основного боргу, 193 732,28 грн. - заборгованість за відсотками, 7 782,61 грн. - пені за кредитом, 17 059,79 грн. - пені за відсотками, всього стягнуто 2 175 142,70 грн.

Як зазначає позивач, вищезазначене рішення відповідачами виконано не було.

22 червня 2013 року ОСОБА_10 помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №340628).

Банк звернувся з заявою кредитора до Сьомої одеської Державної нотаріальної контори. Нотаріальною конторою заведено спадкову справу №560/2013, та було повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

31.07.2018р. До приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 звернулись з письмовими заявами про відмову від спадщини брат померлого ОСОБА_12 та сестра ОСОБА_13

У червні 2017р. Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 травня 2018 року у справі № 522/15066/17 визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири №18, що в будинку №13/1 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі, що відкрилася після померлого 22.06.2013 р. ОСОБА_10; передано у власність територіальної громади Одеської міської ради квартиру №18, що в будинку № 13/1 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі.

Враховуючи вищевикладені обставини, повязані із невиконанням ОСОБА_6 умов укладеного кредитного договору № 1801/0309 та переходом до територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру, яка була предметом іпотеки, Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення боргу в розмірі 2 175 142,70 грн. звернути стягнення на нерухоме майно двокімнатну квартиру №18, що в будинку № 13/1 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі, що належить територіальній громаді Одеської міської ради, шляхом укладення від імені банку договору купівлі-продажу із будь-яким покупцем.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Обґрунтовуючи як позовні вимоги так і доводи апеляційної скарги, AT «ОЩАДБАНК», зокрема, посилається на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2009 року у справі № 2-4520/2009 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, апелянт вказує про відсутність підстав для спростування обставин, зазначених у рішенні та вважає помилковим посилання суду першої інстанції на положення ч. 5 ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2009 року у справі № 2-4520/2009, зокрема, встановлено, що AT «ОЩАДБАНК» свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а боржник ОСОБА_6 повністю не здійснив оплату за кредитом й нарахованих відсотках, у результаті чого за нею утворилася заборгованість у сумі 220 778,45 євро, що згідно курсу НБУ станом на 26.01.2009р. в розмірі 9,852150 грн. за 1 євро становить 2 175 142 грн. 70 коп. Таким чином, відповідач ОСОБА_6 в односторонньому порядку відмовився від виконання кредитного договору від 05 березня 2008 р. № 1801/0309 у частині погашення кредиту та нарахованих відсотків. Майновому поручителеві ОСОБА_10 була надіслана претензія від 13.08.2008 р. №06/1956, претензія була залишена без відповіді. Неодноразові нагадування про необхідність термінового погашення заборгованості за кредитом також залишилися без відповіді.

Колегія суддів зазначає, що Одеська міська рада не була стороною у справі № 2-4520/2009. Водночас, відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 08.05.2018р. у справі № 522/15066/17 визнана власником відумерлого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, з урахуванням зміни обставин, а саме зміни власника квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Одеська міська рада має право спростовувати у загальному порядку обставини, встановлені рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2009 року у справі № 2-4520/2009.

При дослідженні матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що позивачем не додано доказів того, що з 2008 року по 2018 рік ОСОБА_6 не виконувала обов'язків за кредитним договором від 05.11.2008 року № 1801/0309 та обовязок решти солідарних боржників перед кредитором AT "ОЩАДБАНК" не припинено.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання (ч.5 ст. З Закону України «Про іпотеку»).

Відтак, судова колегія зауважує, що звернення стягнення на заставлене майно можливе лише після підтвердження несплати боржником, а саме ОСОБА_6 всієї суми боргу станом на дату подання АТ «Ощадбанк» позову.

Натомість, апеляційний суд зазначає, що позивачем не надано доказів невиконання ОСОБА_6 своїх обовязків за кредитним договором від 05 березня 2008 року № 18010309.

З огляду на що, доводи апелянта щодо неправомірності висновків суду першої інстанції в цій частині є безпідставними.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 травня 2018 року у справі №522/15066/визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири №18, що в будинку №13/1 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі, що відкрилася після смерті ОСОБА_10 та належала йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу № 3014 від 16.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та передано у власність територіальної громади Одеської міської ради квартиру №18, що в будинку № 13/1 по провулку Генерала Вишневського в місті Одесі.

На підставі вищезазначених обставин, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», звернулося із позовом у даній справі до відповідача - Одеської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Із тексту позовної заяви та доданих до неї копій документів вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року у справі № 2-4520/2009 звернуто стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_10:

- квартиру АДРЕСА_2;

- квартиру АДРЕСА_3.

Однак, відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта - (№ № 136794910, 136811248) фізичній особі ОСОБА_8 ніколи не належала квартира АДРЕСА_2, разом із тим, відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта - (№ 136795504) з метою забезпечення виконання зобовязання у розмірі 198 593,00 євро ОСОБА_8 05.03.2008 р. була передана в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України» () квартира АДРЕСА_4, загальною площею 162,4 вк.м., житловою площею 108 кв.м.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 136795504 міститься інформація про розірвання іпотечного договору 31.01.2014 року та припинення права власності ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2014 року, тобто квартира продана фактично померлою особою.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо забезпечення померлою особою ОСОБА_10 виконання зобовязань за кредитним договором від 05 березня 2008 року № 1801/0309.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на положення іпотечного договору від 05.03.2008 року № 355, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5. та додає копію даного договору в додатки. Водночас, під час розгляду справи судом першої інстанції до матеріалів справи додавався іпотечний договір від 05.03.2008 року № 357, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Натомість, в апеляційній скарзі не наведено підстав неподання даного документу до суду першої інстанції.

За положеннями ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на листопад 2009 року) передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 2 ст. 368 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 28 листопада 2009 року) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 28 листопада 2009 року) Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Отже, 28.11.2012 року закінчився строк пред'явлення до виконання виконавчого листа із примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року у справі № 2-4520/2009 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Апеляційний господарський суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів пред'явлення до виконання виконавчого листа із примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року у справі № 2-4520/2009, не зазначено поважності причин пропуску строку предявлення виконавчого документу до виконання після закінчення визначеного законом трирічного строку предявлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на лист Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.09.2018 року, оскільки з нього вбачається, що виконавчий документ видавався про стягнення із ОСОБА_6 судових витрат у розмірі 865, 00 гривень, а не основної заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 175 142,70 гривень.

Крім вищевикладеного, судова колегія зазначає наступне.

За положеннями ч. 4 ст. 1277 Цивільного кодексу України територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу.

Відтак, для наявності підставі для задоволення вимог AT «ОЩАДБАНК» за рахунок територіальної громади міста Одеси необхідно, щоб такі вимоги були заявлені відповідно статті 1231 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

ОСОБА_1 з тим, відшкодування збитків (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) виступає окремим способом судового захисту, який не є тотожним стягненню заборгованості в судовому порядку, що фактично опосередковує передбачений п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України законом спосіб судового захисту у вигляді примусового виконання обов'язку в натурі (у спірних правовідносинах - щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та штрафних санкцій).

Отже, Цивільний кодекс України не ототожнює спадкоємця з територіальною громадою в особі органу місцевого самоврядування, до якої переходить у власність відумерла спадщина за рішенням суду. Самі по собі правила спадкування на громаду, до якої перейшло відумерле майно, не розповсюджуються, що не було враховано позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у позові.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", заява № 63566/00, рішення від 18.07.2006).

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає, що наведені Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. по справі №916/1645/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2018р. по справі №916/1645/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 25.03.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.