ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 березня 2019 р. Справа № 903/9/19

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер", м. Ківерці

про стягнення 35840,03 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гордієнко М. В., довіреність № б/н від 01.11.2018р.

від відповідача: Канівський В. К., довіреність № б/н від 01.02.2019р.

Встановив: Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер" в якому просить суд стягнути 26210,40 грн. штрафу та 9629,63 грн. пені , а всього 35840,03грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки за №ОД/НХ-18-729НЮ від 07.08.2018р. Зокрема, на п.11.3. відповідно до змісту якого у разі затримки поставки товару або поставки не вповному обсязі, заявленому замовником, постачальник зобов'язався сплатити пеню у розмірі подвійного облікової ставки НБУ від суми недопоставноленого товару, за кожний день затримки. Крім того за порушення термінів поставки продукції за умовами аб.2 п.11.3. договору , постачальник зобов'язався сплатити штраф у розмірі 20% від суми непоставленої в строк продукції.

Позивач доводить, що оскільки відповідач порушив строки поставки товару, визначеного у специфікації до договору та у заявці № НК-12/6715 від 08.08.2018р. і поставив товар у меншій кількості, ніж визначено умовами договору, то останній зобов'язаний сплати пеню за період з 20.08.2018р. по 02.11.2018р. в сумі 9629, 63 грн. та 20 % штрафу за порушення термінів поставки в сумі 26210,40 грн.

Ухвалою суду від 03.01.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання на 04.02.2019р.

Ухвалою суду від 04.02.2019р. справу призначено до судового розгляду по суті на 19.03.2019р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд, задоволоти позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечує із підстав викладених у відзиві та просить суд відмовити у позові , зокрема посилається на таке.

07.08.2018 року між ПАТ «Українська залізниця» та ТОВ «Полімер» укладено Договір поставки № ОД/НХ-18-729НЮ, відповідно до положень якого ТОВ «Полімер» зобов'язувалось передати у власність ПАТ «Українська залізниця» товар визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток №1), а ПАТ «Українська залізниця» зобов'язувалось оплатити товар на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п.5.1. Договору сторони визначили, що товар має бути поставленим на підставі письмових заявок впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 45200, м.Ківерці, вул. Некрасова 33/11 та 4310, м.Луцьк, вул.Дубнівська, 47В) ТОВ «Полімер» у кількості, визначеній у заявці. 07.09.2018 року, за допомогою засобів телефонного зв'язку, ТОВ «Полімер» та ПАТ «Українська залізниця» узгодили асортимент, кількість та ціни на товар, який на виконання Договору поставки № ОД/НХ-18-729НЮ від 07.08.2018 року ТОВ «Полімер» зобов'язувалось поставити на ПАТ «Українська залізниця».

На підставі вказаної вище усної домовленості, 07.09.2018 року ТОВ «Полімер» надіслало на ПАТ «Українська залізниця» Рахунок-фактуру № СФ-0000417 на суму 126 444,00грн.

Незважаючи на відсутність від ПАТ «Українська залізниця» письмової заявки, на свій ризик, ТОВ «Полімер» 10.09.2018 року поставило та по видатковій накладній № РН-2018.09.10-2 передало на ПАТ «Українська залізниця» весь погоджений сторонами та вказаний у Рахунку-фактура товар на суму 126 444,00грн.

За таких обставин, вважає, що ТОВ «Полімер» поставило на ПАТ «Українська залізниця» весь погоджений сторонами товар та у визначені договором строки.

Крім того, вважає, що відповідно до п.1.4. Договору ПАТ «Українська залізниця» має право в односторонньому порядку зменшити обсяг закупівлі залежно від реального фінансування.

Саме тому, під час узгодження асортименту, кількості та ціни на товар ПАТ «Українська залізниця» використало своє право визначене п.1.4 Договору та зменшило обсяг закупівлі.

Доводить, що оскільки узгодження асортименту, кількості та ціни на товар було усне і поставка товару здійснювалась без письмової заявки, ТОВ «Полімер» було готове, при наявності письмової заявки, поставити на ПАТ «Українська залізниця» весь асортимент товару зазначений у специфікації (Додаток №1) або товар на який було зменшено обсяг закупівлі, а саме - пластини гумові МБС-4 у кількості 80 штук на 4 608,00 грн.

Однак, в період дії договору поставки № ОД/НХ-18- 729НЮ від 07.08.2018 року ПАТ «Українська залізниця» з письмовою заявкою до ТОВ «Полімер» не звернулась, в зв'язку з чим претензії щодо недопоставки товару вважає необґрунтованими.

Доводи позивача на те, що 08.08.2018 року ПАТ «Українська залізниця» направила електронною поштою на адресу ТОВ «Полімер» письмову заявку за вихідним № НХ12/6715, відповідно якої просив поставити пластини гумові, згідно Специфікації №1 на суму 131 052,00 грн. вважає необгрунтованими та безпідставиними оскільки, докази направлення на ТОВ «Полімер» вказаної заявки позивач не надав. В судовому засіданні представник доводить, що електронна адреса з якої заявка була надіслана позивачу не належить, тобто це адреса не сторони за договором про постачання, а тому даний лист із заявкою з мотивів безпеки ним не відкривався і був відправлений спам та через 20 днів адміністратором видалений. Крім того, в судовому засіданні також заперечує факт приналежності йому електронної адреси на яку позивач направляв вказану заявку, а саме адреси : .

З врахуванням мотивів заперечення позову просить суд відомовити у стягненні нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

07.08.2018р. між ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімер» було укладено договір поставки № ОД/НХ-18-729НЮ (а.с. 9-13).

Відповідно до п. 1.1 на умовах цього договору постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах зазначених в договорі.

Згідно п.п 1.2., 1.3, 1.4 договору сторони визначили, що найменування товару: пластини гумові, виробник товару : ТзОВ «Полімер» м. Луцьк, Україна. Замовник має право в односторонньому порядку зменшити обсяг закупівлі-залежно від реального фінансування.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що товар має бути поставлений на підставі письмових заявок впродовж 10 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом електронною поштою, листом за адресою: 45200, м. Ківерці, вул. Некрасове 33/11 та 43010, м. Луцьк вул. Дубнівська, 47В), постачальником у кількості визначеній у заявці. Замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, якщо товар не поставлений впродовж 10 робочих днів від дня одержання постачальником заявки замовника.

Згідно п.п. 6.1, 6.4 договору , замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації. Загальна сума по договору становить 131 052,00 грн. у тому числі ПДВ 20% 21 842,00 грн.

Пунктами 11.3 договору визначено, що постачальник за даним договором несе наступну відповідальність :

- у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки;

- за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції.

Як встановлено, на виконання умов п. 5.1. договору, позивач 08.08.2018р. направив на електронну пошту відповідача письмову заявку за вих. №НХ-12/6715, відповідно до якої просив поставити за умовами договору пластини гумові, згідно специфікації №1 на суму 131 052,00 грн. (а.с. 14,15).

Водночас, постачальник-ТзОВ «Полімер» виставив для здійснення оплати ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» рахунок фактуру № СФ0000417 на суму 126 444,00 грн.(а.с. 16) з простроченням , а саме - 07.09.2018р.

Після здійсненої позивачем оплати 10.09.2018р. відповідач за видатковою накладною №РН-2018.09.10-2 поставив пластини гумові на суму 126 444,00 грн. (а.с. 17) .

Отже, фактично Відповідач, зобов'язаний був здійснити поставку продукції для позивача - до 19.08.2018р., однак фактично поставив із порушенням строків , визначених п. 5.1 договору, а саме 10.09.2018р.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Основні зобов'язання, що виникли внаслідок укладення сторонами договору поставки № ОД/НХ-18-729НЮ від 07.08.2018р. у відповідача - це поставка і передача товару, у позивача - прийняття товару та оплата його вартості.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Умовами договору сторони передбачили відповідальність за порушення зобов'язань щодо поставки товару. Зокрема, у п.11.3. сторони погодили, що за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції.

Позивач , реалізуючи своє право, звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов даного договору поставки .

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання з порушення строків поставки сталось не з його вини.

Доводи в заперечення підстав нарахування штрафу за несвоєчасну поставку, зокрема про те, що :

- поштова адреса позивача з якої було направлено заявку не його , а іншої особи, і відповідачу така електронна адреса невідома, а тому він і не відкривав вкладення до даного листа з мотивів безепеки , через що даний лист був відправлений у спам та через 20 днів був адміністрратором провайдера видалений;

- поштова адреса відповідача на яку лист прийшов не його , а іншої юридичної особи, спростовуються матеріалами справи, та не можуть бути взяті до уваги суду.

А саме, судом встановлено, що адреса електронної пошти на яку позивач відправив лист-заявку про здійснення поставки за умовами договору належить відповідачу. Дану електронну адресу відповідач вивзнав як належну йому та зазначає у наданому суду відзиву ( а.с.41).

Пояснення про те, що лист не відкривав з мотивів безпеки, оскільки він надійшов з невідомої йому електронної адреси , а відтак йому не було відомо що саме з цим листом надіслано , спростовується встановленою обставиною про те, що з відправленням заявки була вказана тема листа , а саме : ЗАЯВКА НА ВІДВАНТАЖЕННЯ ПЛАСТИН ГУМОВИХ ЗГІДНО ДОГОВОРУ ОД/НХ-18729/НЮ ВІД 07.08.2018 р.

Отже, відповідачу було відомо про те, що на електронну адресу надійшов лист із заявкою про поставку товару.

За таких обставин, надісланя заявки про поставку товару та відповідно встановлення строків поставки, узгоджується із умовами п.5.1. договору , а відтак нараховаий штраф за порушення термінів поставки товару в сумі 26210,40 грн. ( 131052х 20%) підставний та підлягає до стягнення з відповідача.

Надаючи правову оцінку заявленій позовінй вимозі про стягнення пені із затримкою та не вповному обсязі в сумі 9 629, 63 грн., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення при цьому враховано наступне

Згідно пункту 2 статті 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються наступні види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За умовами пункту 11.3 договору визначено, що постачальник за даним договором несе наступну відповідальність :

- за порушення термінів поставки продукції, визначених договором, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості непоставленої в строк продукції

- у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день затримки.

Позивач доводить, що за змістом умов договору ОД/НХ-18-729/НЮ від 07.08.2018 р.відповідач зобов'язався поставити йому пластини гумові в асортименті згідно специфікації №1 та заявки від 08.08.2018р. на загальну суму 131 052 грн., однак фактично поставив у визначеному асортименті на суму 126 444 грн.

Таку обставину вважає недопоставкою та посилаючись на п.11.3. договору просить стягнути пеню за поставку продукції із затримкою та не в повному обсязі за період з 20.08.2018р. по 02.11.2018р. нараховану виходячи із загальної вартості поставки -131052 грн. та розміру подвійної блікової ставки НБУ в сумі 9 629,63 грн.

Водночас, невиконання постачальником свого обов'язку передати покупцеві певну кількість продукції в обумовленому асортименті і в установлений строк може виявитися в таких правопорушеннях, як прострочення поставки або не поставка та недопоставка. Прострочення поставки або недопоставка - це однотипні правопорушення, бо в разі недопоставки прострочено поставку якоїсь частини партії продукції в обумовлений строк. Тому правові наслідки цих правопорушень однакові. Зазначена вище неустойка за недопоставку або прострочення поставки стягується одноразово (п.57 Положення про поставки продукції; п.49 Положення про поставки товарів).

Як вбачається із змісту п.11.3. договору відповідальність у вигляді одночасної сплати штрафу і пені встановлена за однотипні порушення, що не узгоджується із вище викладеним.

Крім того, не може залишитись поза увагою суду, те що відповідач здійснив поставку продукції на суму 126 444 грн. , між тим позивач нарахував пеню за її недопоставку виходячи із загальної вартості, що мала бути поставлена за договором - 131052 грн., що суперечить п.11.3. договору, відповідно до змісту якого пеня нараховується від вартості непоставленого товару.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 26 210,40 грн. підлягає до задоволення. В решті позову слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер" (45200, м.Ківерці, вул. Некрасова, 33/11, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) 26 210,40грн. штрафу та 1288,58 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно -Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

26.03.2019

Суддя В. М. Дем`як