ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25.03.2019 Справа № 18/257

Суддя Господарського суду Полтавської області Іванко Л.А., розглянувши матеріали

за позовною заявою керуючого санацією публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" ОСОБА_1

до відповідача1: товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект", м.Полтава, вул.Івана Мазепи, 13, ідент. код 41955953

відповідача2: товариства з обмеженою відповідальністю "Аукціонний центр плюс", 36034, АДРЕСА_1, ідент. код 40435921

відповідача3: публічного акціонерного товариства "Веселка", 84320, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Кришталева, 2, ідент. код 03056604

про визнання права власності та витребування речей з чужого незаконного володіння,

подану в межах справи про банкрутство № 18/257

за заявою Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м.Полтава

до публічного акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос", м.Полтава

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Керуючий санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх.№ 618/19 від 19.03.2019 року), в якій просить :

- Визнати за ПАТ Бурова компанія Букрос право власності на:

квартиру №193, загальна площа 67,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа 36,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, 63.

- Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю Сельхозкомплект" квартиру №193, загальна площа 67,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа 65,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа 36,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, 63.

Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, згідно з вимог п. 2 ч. 1 статті 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1, пп. 2 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Судовий збір справляється із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних вимог немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, в якому міститься дві вимоги, в тому числі дві майнові - про визнання права власності та витребування майна з незаконного володіння.

Так, у п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У п. п. 2.10, 2.11 вищевказаної постанови Пленуму передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

На підтвердження оплати позивачем судового збору за вимогами заявленими у позові, останнім надано до суду квитанцію №44429 від 19.03.2019 на суму 1921,00 грн.

При цьому, доказів, які б свідчили про правильність визначення позивачем ставки судового збору, належного до сплати у зв'язку з подачею позовної заяви з вимогою про визнання права власності та витребування речей із чужого незаконного володіння, позивач до суду не подав.

Так, приписами статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачена можливість для встановлення дійсної вартості майна шляхом проведення оцінки майна та складення за її результатами звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), про визнання права власності та повернення якого просить позивач.

Однак, позивач документів, що посвідчують дійсну вартість майна, про визнання права власності та витребування якого заявлено позовну вимогу, разом з позовною заявою не подав, тому суд вказує, що наразі відсутня можливість визначити суму судового збору, необхідну для сплати позивачем при поданні даного позову.

Водночас слід зазначити, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 162 і ст. 163 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статті 164 цього Кодексу, вона підлягає залишенню без руху.

Вказані у позові недоліки можуть бути усунені шляхом подання до суду доповнення до позову (заяви про виправлення недоліків) у справі № 18/257, де зазначити докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст.ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення позивачу даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Іванко Л.А.