ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

02.04.2019м. ДніпроСправа№ 904/1250/19

Суддя Мілєва І.В. , розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг

до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 19.06.2013 № 199

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, в якій просить суд визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 199 від 19.06.2013 «Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів «Заводський», «Телець», «Кіровець - 2» та протоколу обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив « 95 квартал»» в частині затвердження витягу з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець» від 24.04.2013 № 26 про внесення змін до списку членів кооперативу, а саме: про включення до списку гр. ОСОБА_2, яка проживає: АДРЕСА_1, з моменту його прийняття, як таке, що є не обґрунтованим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 10.08.2017 ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про надання копії Рішення № 199 від 19.06.2013 «Про затвердження витягів з протоколів засідань правлінь гаражно-будівельних кооперативів «Заводський», «Телець», «Кіровець - 2» та протоколу обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив « 95 квартал»» ( далі по тексту -Рішення № 199 від 19.06.2013). Зазначене Рішення позивач отримала 22.08.2017 (про існування даного Рішення дізналася з листа Голови Правління обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець» від 14.07.2017). Пунктом 3 Рішення № 199 від 19.06.2013 Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради затвердив витяг з протоколу засідань правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець» від 24 квітня 2013 № 26 в частині внесення змін до списку членів кооперативу: « 3.1. виключити зі списку гр. ОСОБА_3; 3.2. включити до списку гр. ОСОБА_2, яка проживає: АДРЕСА_1». Позивач вважає, що Рішення № 199 від 19.06.2013 в цій частині є передчасним та безпідставним. Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3. За свого життя батько позивача, відповідно до довідки від 11.04.2012, виданої Головою Правління гаражно-будівельного кооперативу «Телець», був членом гаражно-будівельного кооперативу АДРЕСА_2 однак правовстановлюючі документи на зазначені гаражі ОСОБА_3 не встиг оформити. Спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги є Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємия права на спадщину. Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, проігнорувавши зазначені норми чинного законодавства України, а також положення Статуту обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець», в якому зазначено, що спадкоємці - члени родини померлого, мають виключне право на вступ до кооперативу; особа, прийнята замість померлого члена кооперативу, відповідає перед кооперативом за зобов'язаннями померлого; спадкоємці набувають членства в кооперативі з моменту подачі необхідних документів, сплати вступного внеску, подачі заяви щодо вступу у кооператив, яка надалі затверджується загальними зборами членів кооперативу, безпідставно та передчасно прийняв Рішення № 199 від 19.06.2013 про виключення зі списку гр. ОСОБА_3 та включення до списку гр. ОСОБА_2, яка, по-перше, не є правонаступником померлого ОСОБА_3 та не має свідоцтва про право на спадщину, по - друге, не має правовстановлюючих документів на гаражі АДРЕСА_2. В підтвердження цього є лист від Голови Правління обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Телець» від 10.08.2012.

Крім того, позивач зазначає, що їй при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суд було роз'яснено, що дані спірні відносини пов'язані з корпоративними відносинами і зазначений спір підлягає вирішенню «судом, встановленим законом».

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 2 Господарського кодексу України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України cферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного) (ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу викладеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку наказного та позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

З наведених позивачем у позовній заяві обставин вбачається відсутність між позивачем (ОСОБА_1) та відповідачем (Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради) господарських правовідносин і спору про право, що виникає з відповідних господарських відносин.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства)

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства розглядаються публічно-правові спори, в яких одна із сторін (зокрема, суб'єкт владних повноважень) здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Господарський суд вважає, що спірні правовідносини є публічно-правовими, оскільки вони виникли в результаті реалізації виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради владних управлінських функцій.

Згідно з ч.3 ст.167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (ч.1 ст.167 Господарського кодексу України).

Щодо посилань на те, що дані спірні відносини пов'язані з корпоративними відносинами. Суд ставиться критично цих висловлювань, зважаючи на те, що позовна заява подана фізичною особою щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, між якими жодних корпоративних правовідносин не існує.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди України розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, а не справи, в яких спірні відносини пов'язані з корпоративними відносинами.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди України розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що даний позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі та повернути позовну заяву і додані до неї документи заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва