ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/10263/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018

(головуючий суддя - Широбокова Л.П., судді Подобєд І.М., Орєшкіна Е.В.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018

(суддя Євстигнеєва Н.М.)

у справі №904/10263/17

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України

про відшкодування збитків у розмірі 210 232,63 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. У грудні 2017 року Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" про стягнення 210 232,63 грн збитків.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час виконання договорів про закупівлю робіт №60-4/2803-15 від 14.09.2015 та №60-4/2804-15 від 14.09.2015 відповідачем було допущено завищення вартості виконаних робіт за рахунок невідповідності фактичних обсягів виконаних робіт у порівнянні з обсягами, які включені до актів ф.КБ-2в, невірне застосування одиничних розцінок. Зазначені обставини встановлені контролюючим органом, внаслідок чого позивачу завдано збитків на суму 210 232,63 грн.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 14 вересня 2015 року між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" як замовником (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" як виконавцем (далі - відповідач) укладено договори №60-4/2803/15 (далі - договір-1) та №60-4/2804/15 (далі - договір-2) про закупівлю робіт.

За умовами цих договорів виконавець зобов'язувався протягом 2015-2016 років виконати роботи: ДСТУ Б.Д.14.1-1:2013. Реконструкція виробничої будівлі (інв.№1) РВБ Одеських МЕМ під влаштування лабораторій та майстерень (договір-1) та ДСТУ Б.Д.14.1-1:2013. Реконструкція апаратної маслогосподарства РЦЦРО на ПС 330 кВ "Усатове" (інв. №17843) - договір-2 (далі - роботи), а замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі роботи (п.п.1.1, 1.2 договорів).

Загальна вартість робіт за договором-1 (з урахуванням внесених сторонами змін) становила 2 030 311,59 грн з ПДВ; за договором-2 - 2 963 216,84 грн з ПДВ.

Ціни визначені на підставі договірної ціни (додаток 2) та кошторисної документації (додаток 3), погодженої виконавцем і замовником у встановленому порядку, складеної відповідно до вимог "Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013" (п.3.1 договорів).

2.2. Суди встановили, що про виконання умов договору-1 сторонами складено, підписано та скріплено печатками довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) за грудень 2015 року на загальну суму 1 347 291,72 грн, за лютий 2017 - на загальну суму 123 899,87 грн. Вказані обсяги робіт відображені в актах виконаних робіт від 29.12.2015 та від 03.02.2017. Всього замовником у виконавця прийнято роботи на суму 1 471 191,59 грн.

Виконані роботи оплачені позивачем частково. Оплата робіт за актом від 03.02.2017 не проводилася.

2.3. Суди також встановили, що 31.12.2015 сторони спору склали акт про виконання умов договору-2, підписаний та скріплений печатками, а також довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) за грудень 2015 року на загальну суму 2 792 487,92 грн. Виконані роботи оплачені позивачем повністю.

2.4. Вибірковою ревізією правильності визначення договірної ціни і розрахунків за актами приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в згідно з договором від 14.09.2015 №60-4/2803-15 на загальну суму 1 471,19 тис. грн з ПДВ, яка була проведена Південним офісом Державної аудиторської служби України, встановлено завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 148,71 тис. грн (або 148 708,27 грн) з ПДВ, яке виникло в результаті порушення:

- вимог пункту 6.4.3 Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) за рахунок невідповідності фактичних обсягів виконаних робіт в порівнянні з обсягами, які включені до актів ф. КБ-2в. Так, в акті ф. КБ-2в №1 за грудень 2015 року на суму 1 347,29 тис. грн (з ПДВ) враховані роботи з розведення по пристроях і підключення жил кабелю або проводу зовнішньої мережі до блоків затискачів і до затискачів апаратів і приладів, установлених на пристроях, переріз жили до 10 мм2 у кількості 280 метрів погонних, тоді як фактично ці роботи виконані у кількості 196 метрів погонних;

- вимог пунктів 4.1, 4.2 Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013) за рахунок невірного застосування одиничних розцінок, які включені до актів ф. КБ-2в. Так, в акті ф.КБ-2в №1 за грудень 2015 року на суму 1 347,29 тис.грн (з ПДВ) застосовано одиничну розцінку Е20-53-1 "Установлення блоків тепломасообміну продуктивністю до 10 тис. мЗ/год", тоді як фактично встановлювались кондиціонери по одиничній розцінці Е20-40-1 "Установлення кондиціонерів ежекційних".

2.5. В межах проведеної ревізії встановлено також завищення вартості виконаних робіт за договором-2 на загальну суму 61 524,36 грн з ПДВ, яке виникло в результаті порушення:

- вимог пункту 6.4.3 Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) за рахунок невідповідності фактичних обсягів виконаних робіт в порівнянні з обсягами, які включені до актів ф. КБ-2в. Так, в акті ф.КБ-2в за грудень 2015 року на суму 1258,62 тис. грн (з ПДВ), розділі "Кабельне господарство" враховані роботи з прокладання вініпластових труб, що поставляються нормалізованими елементами в комплекті, по основі підлоги, діаметр умовного проходу до 25 мм у кількості 100 метрів погонних, тоді як фактично ці роботи не виконувались;

- вимог пунктів 4.1, 4.2 Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) за рахунок невірного застосування одиничних розцінок, які включені до акту ф. КБ-2в. Так, в акті ф.КБ-2в № 1 за грудень 2015 на суму 1 347,29 тис. грн (з ПДВ) застосовано одиничну розцінку Е12-14-2 "Улаштування жолобів підвісних із листової оцинкованої сталі", тоді як фактично необхідно застосовувати одиничну розцінку Е12-15-1 "Улаштування дрібних покриттів [парапети, звіси і т.п.]", так як жолоби підвісні на будівлі фактично відсутні.

2.6. Дані, отримані в результаті зазначеної вище вибіркової ревізії, і стали підставою для виникнення спору у цій справі та звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків на загальну суму 210 232,63 грн.

3. Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 130 710,53 грн збитків та 1 960,58 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

3.1.1. Рішення суду мотивоване доведеністю збитків на суму 145 165,42 грн, втім у зв'язку з несплатою позивачем за виконані роботи згідно з актом за лютий 2017 року збитки в сумі 14 454,89 грн не виникли.

3.1.2. В іншій частині позову про стягнення 65 067,21 грн суд відмовив, виходячи з того, що спірні розцінки на роботи були узгоджені сторонами та в цій частині договір недійсним не визнався.

3.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018 рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

3.2.1. Апеляційний суд в цілому погодився з висновками, здійсненими судом першої інстанції, та відхилив доводи апеляційної скарги позивача, який оскаржував рішення в частині незадоволених позовних вимог.

3.2.2. Суд зазначив, що фактично вимоги позивача щодо стягнення 65 067,21 грн зводяться до оспорювання погодженої у договорі ціни робіт, та ґрунтуються на довідці ревізії. Проте довідка не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін. Встановлені в акті обставини під час вирішення спору у цій справі підлягають доведенню у загальному порядку за правилами ст.ст.73,74 Господарського процесуального кодексу України

У зазначеному аспекті апеляційний господарський суд вказав, що договори про закупівлю робіт є чинними, сторонами не оспорені, в тому числі і щодо визначення вартості робіт.

Третя особа також не скористалася правом, наданим їй пунктами 8 та 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" щодо звернення до суду з позовом про визнання недійсними договорів повністю чи частково.

Таким чином, оскільки позивачем і відповідачем не доведена недійсність цих договорів, в тому числі і щодо встановлення ціни окремих робіт, то підстави застосовувати інші ціни, ніж визначені у договорі, відсутні. Відтак, апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду про відмову позивачу у задоволенні позову в частині стягнення 65 067,21 грн вартості завищення ціни робіт.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 в частині відмови у задоволенні позову в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК"Бізнесбудмонтаж" на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" збитки в сумі 210 232,63 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

4.2. Скаржник стверджує, що рішення судів у цій частині прийняті з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків обставинам справи, що є підставою для скасування такого рішення відповідно до ст. 311 Господарського процесуального кодексу України.

4.2.1. Згідно з доводами позивача сума нанесених відповідачем збитків на загальну суму 61 524,36 грн підтверджується актом контрольного обстеження від 24.10.2017 та розрахунком завищення вартості виконаних робіт за підписами посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, в порушення ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 відповідачем як підрядником безпідставно завищено вартість робіт за вказаним договором-2, чим заподіяно позивачу матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 61 524,36 грн, які на підставі ст.ст. 224, 225 ГК України та ст. 22, 611, 623 ЦК України підлягають стягненню з відповідача як завданні неналежним виконанням господарського зобов'язання.

4.2.2. Крім того, скаржник також не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення збитків у сумі 14 454,89 грн згідно з договором-1. У зазначеному аспекті скаржник обґрунтовує свою позицію також посиланням на ст.ст.22, 623 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України, зазначаючи, що обов'язок по відшкодуванню збитків настає для суб'єктів господарювання у разі порушення господарського зобов'язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору.

4.3. У поясненнях на касаційну скаргу Південний офіс Держаудитслужби Державної аудиторської служби України підтримує у повному обсязі вимоги та доводи скаржника та просить задовольнити його касаційну скаргу.

В цілому погоджуючись з вимогами та доводами касаційної скарги, третя особа також зазначає таке.

Вина, як і протиправна поведінка відповідача, полягають у тому, що в актах виконаних робіт завищені обсяги виконаних робіт, ніж виконано фактично. Причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та збитками полягає у тому, що відповідач зазначив більший об'єм робіт, а позивач сплатив більшу вартість робіт, ніж вони коштують. Такі дії відповідача призвели до завдання збитків позивачу на загальну суму 210 232,63 грн.

4.4. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність надання додаткової чи повторної оцінки доказам, а також необхідність встановлення і дослідження фактичних обставин справи. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій, переглядаються в межах доводів скаржника про їх неправомірність в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується питання стягнення збитків за результатами виконання договорів про закупівлю робіт №60-4/2803-15 від 14.09.2015 (договір-1) та №60-4/2804-15 від 14.09.2015 (договір-2).

5.2.2. Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, питання стягнення збитків у господарській діяльності врегульовано ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України.

Зокрема, у ст.224 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

5.2.3. Як зазначено вище у розділі 2 цієї постанови, судами попередніх інстанцій встановлено, що заявлені до стягнення позивачем збитки у загальній сумі 210 232,63 грн складаються із суми збитків у розмірі 145 165,42 грн, що становить вартість робіт, включених до актів виконаних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) за договором-1, та суми збитків у розмірі 65 067,21 грн внаслідок завищення вартості робіт у зв'язку із застосування іншої одиничної розцінки.

5.2.4. Діючи в межах визначеної законом компетенції, суди встановили, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав роботи на загальну суму 145 165,42 грн, які безпідставного включені в акти виконаних робіт. Оплата невиконаних робіт є реальними збитками позивача.

Водночас, суди встановили, що вартість невиконаних робіт на суму 14 454,89 грн, які включені до акта виконаних робіт за лютий 2017 (згідно з договором-1) позивачем не оплачувалась. Таким чином, як правильно зазначили суди, збитки у позивача не виникли. Відтак правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у позові про стягнення спірних 14 454,89 грн.

Протилежні доводи скаржника з посиланням на загальні норми цивільного та господарського законодавства, які визначають поняття збитків та порядок їх відшкодування, зазначеного не спростовують, відтак, відхиляються судом касаційної інстанції як безпідставні.

5.2.5. Не ґрунтуються на нормах права і доводи скаржника про неправомірність відмови судів у задоволенні позову про стягнення збитків у розмірі 65 067,21 грн внаслідок завищення вартості робіт у зв'язку із застосування іншої одиничної розцінки.

Як зазначено вище у п.4.2.1 цієї постанови, позиція позивача у цій частині ґрунтується на тому, що сума нанесених відповідачем збитків підтверджується актом контрольного обстеження від 24.10.2017 та розрахунком завищення вартості виконаних робіт за підписами посадових осіб контролюючого органу.

Проте, як правильно вказав суд апеляційної інстанції, спірні розцінки вартості робіт були частиною конкурсної документації, яка пройшла відповідну перевірку, і щодо неї досягнуто домовленостей обома сторонами, що знайшло своє відображення в умовах укладених договорів про закупівлю робіт. Тобто вказані ціни є істотними умовами договорів.

Натомість, вимога позивача щодо стягнення 65 067,21 грн збитків по суті зведена до оспорювання погодженої у договорі ціни робіт та ґрунтуються виключно на довідці ревізії.

Договори про закупівлю робіт, стягнення збитків за якими є предметом спору у цій справі, недійсними не визнавались, як і їх положення щодо вартості робіт. Позиція позивача та третьої особи щодо неправильного визначення ціни договорів може бути предметом окремого судового розгляду. Проте акт (довідка) не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 65 067,21 грн вартості завищення ціни робіт.

5.2.6. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не довів неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування судових рішень, що оскаржуються. Відтак, касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.2. З огляду на зазначене вище у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушень норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення та постанови, що оскаржуються, а відтак і відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги позивача та скасування зазначених судових рішень.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 у справі №904/10263/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Ткач

Судді Л.Стратієнко

В. Студенець