ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5918/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком» (м. Дніпро)

про визнання недійсним договору та витребування майна

Представники:

прокурор: Карпенко О.І., посв № 051256 від 24.10.2018

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 7/10-3721 від 21.12.2018

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10.02.2000 нежитлового приміщення № 2, що знаходиться в будівлі А-4 за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи (Петровського), буд. № 33, укладеного між ПП фірма «Елва» () та ТОВ фірма «Техноком» ();

- витребування від ТОВ фірма «Техноком» () на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради () нежитлового приміщення № 2 (реєстраційний номер 000), яке розташоване у будівлі А-4 гуртожитку за адресою: просп. Івана Мазепи, буд. 33 у м. Дніпро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного набуття юридичною особою права власності на обєкт нерухомого майна комунальної власності, а саме: на нежитлове приміщення № 2 у будівлі А-4 гуртожитку на проспекті ОСОБА_2 № 33 у місті Дніпро;

- 28.04.2018 за ТОВ фірма «Техноком» зареєстровано право приватної власності на спірне нерухоме майно (реєстраційний номер 000);

- правовою підставою виникнення речового права за підприємством став договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10.02.2000, укладений між ТОВ фірма «Елва» та ТОВ фірма «Техноком», в той час як спірне нежитлове приміщення відповідно до договору дарування № 539 від 16.03.2012, належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпро;

- незаконне позбавлення права власності на нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади, завдає шкоди територіальній громаді, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та завдає значної шкоди інтересам держави та громадян;

- правова позиція прокурора підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 43/440-6/231 від 30.09.2014, № 6-52цс14 від 11.06.2014, № 6-3089ц15 від 08.06.2016, № 6-2776цс-16 від 18.01.2017, № 6-14цс13 від 24.04.2013, № 904/9641/16 від 20.03.2018, № 904/9652/16 від 21.03.2018.

Позивач підтримує позовні вимоги прокурора та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання та не надав відзив на позовну заяву.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Так, згідно з матеріалами справи відповідач зареєстрований за адресою: 49044 м. Дніпро, вул. Шевченка, 18.

Крім того, в договорі купівлі-продажу від 10.02.2000 зазначено адресу відповідача: АДРЕСА_1.

Саме за вказаними адресами відповідача надсилались ухвали суду від 29.12.2018, 24.01.2019, 14.02.2019, 26.02.2019.

У судовому засіданні 14.03.2019 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2000 між ПП фірма «Елва» (продавець) та ТОВ фірма «Техноком» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Пунктом 1.1 договору визначено, що продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення № 2, загальною площею 40,4кв.м., у громадському будинку, який розташований за адресою: м. Дніпро, буд. А-4 № 33, по пр. Петровського, яке складається: 2 - основне приміщення площею 14,6кв.м., 3 - основне приміщення площею 25,8кв.м.

Згідно з п. 1.2 договору, продавець зобовязується передати у власність покупця, вказаний в п. 1.1 обєкт, а покупець зобовязується його прийняти.

Пунктом 1.3 вказаного договору зазначено, що вказаний обєкт належить продавцю на підставі наказу Фонду державного майна України № 616-п від 20.11.1996.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ фірма «Техноком» 28.04.2018 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 40,4кв.м., що розташоване за адресою м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, б. 33, прим. 2.

На підставі запису № 5021323 від 16.06.2009 ПП фірма «Елва» припинено.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 48 ЦК УРСР (чинний на час виникнення спірних правовідносин) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Як зазначено вище, між ПП фірма «Елва» (продавець) та ТОВ фірма «Техноком» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 10.02.2000 за яким спірне нерухоме майно було відчужене ПП фірма «Елва» на користь відповідача.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно приписів ст.ст. 319, 321, 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У пункті 1.3 договору купівлі-продажу зазначено, що вказаний обєкт належить продавцю на підставі наказу Фонду державного майна України № 616-п від 20.11.1996.

Однак, наявні матеріали справи дозволяють стверджувати про те, що ПП фірма «Елва» на час продажу спірного майна відповідачу не було належним власником такого майна.

За даними Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (лист № 10-24-26740 від 28.12.2018) наказ від 20.11.1996 № 616-п не виявлено і відповідно інформація стосовно передачі у приватну власність майна відсутня.

Відповідно до інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 19501 від 26.12.18 згідно інвентаризаційної справи за адресою: м. Дніпропетровська, пр. Петровського, буд. 33 в будівлі житлового будинку з нежитловими приміщеннями літ. А-4 за вищевказаною адресою, значиться як приміщення 2 площею 14,6кв.м., приміщення 3 площею 25,8кв.м, на які відсутні відомості про реєстрацію права власності за ТОВ фірма «Елва», ТОВ фірма «Техноком». Згідно матеріалів інвентаризаційної справи, частина будівлі А-4, в який увійшли приміщення 2 та приміщення 3 по пр. Петровського, буд. 33, зареєстрована за ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім.. Петровського» на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2010, зареєстровано в електронному реєстрів прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 14063746.

16.03.2012 між ПАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського (дарувальник) і Дніпропетровська міська рада (обдаровуваний) був укладений договір дарування № 539.

За цим договором дарувальник передає наступне нерухоме майно: частину будівлі літ. А-4 гуртожиток, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Петровського, будинок 33 у власність обдаровуваного безоплатно (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору в цілому нерухоме майно складається з: частина будівлі літ. А-4 гуртожиток, загальною площею 3225,8кв.м, а саме: на першому поверсі кімнати №№ 101-105, приміщення І-1-І-19; на другому поверсі кімнати №№ 201 - 226, приміщення II-1 -ІІ-11; на третьому поверсі кімнати 301 - 322, приміщення III-1 - III-11,І; на четвертому поверсі кімнати №№ 401 - 426, приміщення IV-1 - IV-11. Частина підвалу під літ. А-4, приміщенняV поз. I-IV; приміщення VI поз. І; приміщення VII поз. І-ХХІІІ; вхід у підвал літ. а12, а21, ґанки літ. а20, а23, мостіння І, ІІ. Примітки: для дарування Територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Нерухоме майно належить дарувальнику на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2010 року, справа № 9/356-10, право власності зареєстровано комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 28.12.2010 року відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 28531152, реєстраційний номер 14063746.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ фірма «Техноком» 28.04.2018 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 40,4кв.м., що розташоване за адресою м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, б. 33, прим. 2.

Є правомірним твердження прокурора про те, що спірне майно вибуло з власності територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради поза її волею.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 ЦК України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Згідно статті 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Відтак, територіальна громада як власник об'єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Таким чином, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності (реєстрація в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ТОВ фірма «Техноком» 28.04.2018) з порушенням чинного законодавства поза волею Дніпровської міської ради і позивач має право на його витребування у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України.

Статтею 1311 Конституції України та пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Згідно зі ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як визначено статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

На думку суду прокурором обґрунтовано заявлено позов в інтересах держави саме в особі Дніпровської міської ради.

На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком» задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.02.2000 нежитлового приміщення № 2, що знаходиться в будівлі А-4 за адресою: м. Дніпро, просп. Івана Мазепи (Петровського), буд. № 33, укладений між ПП фірма «Елва» () та ТОВ фірма «Техноком» ().

Витребувати від ТОВ фірма «Техноком» () на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради () нежитлове приміщення № 2 (реєстраційний номер 000), яке розташоване у будівлі А-4 гуртожитку за адресою: просп. Івана Мазепи, буд. 33 у м. Дніпро.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком» (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 18, ідентифікаційний код 23931132) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044 м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, код за ) 16963,38грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 25.03.2019.

Суддя В.О. Татарчук