ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 рокуСправа № 912/3236/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/3236/18

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Крупської, буд. 2А

про стягнення 13 373 698,99 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, адвокат, договір про надання правової допомоги №14/4281/17 від 30.08.17;

від відповідача - участі не брали

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 13 306 143,60 грн, з яких: 12 515 874,99 грн основний борг, 485 076, 73 грн пеня, 95 026, 75 грн 3% річних, 210 165,13 грн інфляційні втрати, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу № 5172/1718-БО-18 від 29.09.2017, в частині своєчасної оплати за переданий природній газ.

Ухвалою від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №912/3236/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.01.2019 о 12:30, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Протокольною ухвалою від 09.01.2019 на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи №912/3236/18 до 12:30 год. 31.01.2019.

Відповідач участь повноважного представника в підготовчому засіданні 31.01.2019 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду.

18.01.2019 від ОСОБА_1 підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на адресу господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший час. Крім того, у даному клопотанні відповідач зазначає, що згідно виписки з рахунку №631 сума основного боргу відрізняється від заявленої позивачем в позові та становить 11 153 988,50 грн. 16.01.2019 на адресу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" направлено лист за №60 від 16.01.2019 з проханням проведення звірки взаємних розрахунків та надання акта звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2019 за договором постачання природного газу №5172/1718-БО-18 від 29.09.2017.

В підготовчому засіданні 31.01.2019 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи виписки - сальдо, операції по договору №5172/1718-БО-18 станом на 31.12.2018. Згідно даної виписки заборгованість відповідача складає 11 153 988,50 грн.

У зв'язку з викладеним представником позивача в підготовчому засіданні заявлено усне клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні для викладення позовних вимог з врахуванням фактичної суми заборгованості.

Ухвалою від 31.01.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи №912/3236/18 до 26.02.2019 до 12:30 год.

Протокольною ухвалою від 26.02.2019 на підставі ст. 183 ГПК України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/3236/18 до 01.03.2019 о 10:45 год.

27.02.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява про збільшення позовних вимог від 14.02.2019 №14/4-454, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 13 373 698,99 грн, у тому числі: основний борг у розмірі 11 153 988,50 грн, пеню у розмірі 1 073 033,62 грн, три проценти річних у розмірі 334 424,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 812 251,98 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 01.03.2019 прийнято до розгляду заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про збільшення позовних вимог від 14.02.2019 №14/4-454 та постановлено подальший розгляд справи здійснювати із урахуванням ціни позову 13 373 698,99 грн; оголошено перерву у підготовчому засіданні у справі № 912/3236/18 до 12.03.2019 о 15:00 год.; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на заяву позивача з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 14.02.2019.

Ухвалою від 12.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №912/3236/18 до судового розгляду по суті на 15.03.2019 о 08:45 год. Наступна дата судового засідання 27.03.2019 о 12:30 год.

За результатами судового засідання 15.03.2019 господарським судом на підставі статті 216 ГПК України оголошено в судовому засіданні перерву до дати визначеної ухвалою суду від 12.03.2019, а саме до 27.03.2019 о 12:30 год.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 27.03.2019 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час засідання суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 27.03.2019 представником позивача надано до суду заяву, відповідно до якої позивач повідомляє, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейменовано в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Господарський суд враховує подану заяву та розглядає справу з урахуванням зміненої назви позивача.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України" (надалі - постачальник) та ОСОБА_1 підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (надалі - споживач) укладено договір № 5172/1718-БО-18 постачання природного газу (надалі - Договір) (а.с. 11-20), згідно якого постачальник зобов'язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах Договору.

Згідно пункту 1.2. Договору, природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами.

В розділі 2 Договору сторонами узгоджено помісячний обсяг природного газу, що має бути переданий з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 та який змінювався в додатковій угоді № 2 від 01.04.2018 (а.с. 22).

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природній газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Ціна за 1000 куб.м. газу за цим Договором на дату його укладення становить 7 907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн (пункт 5.2. Договору).

Згідно пункту 6.1. Договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії Договору визначено з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 до 31 березня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1. Договору).

Зазначені вище та інші умови Договору №5172/1718-БО-18 від 29.09.2017 та Додаткові угоди узгоджені між сторонами шляхом підписання представниками постачальника та споживача, які скріплено печатками обох сторін Договору.

На виконання умов договору та Додаткової угоди до нього позивач поставив на користь відповідача протягом жовтня 2017 - квітня 2018 природний газ, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17 221 160,44 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, а саме від 31.10.2017 на суму 188 842,91 грн, від 30.11.2017 на суму 2 839 428,07 грн, від 31.12.2017 на суму 3 153 862,63 грн, від 31.01.2018 на суму 3 475 166,95 грн, від 28.02.2018 на суму 3 398 745,46 грн, від 31.03.2018 на суму 3 824 282,48 грн, від 30.04.2018 на суму 340 831,94 грн (а.с. 28-34).

Акти приймання-передачі природного газу, в яких визначено фактичні обсяги переданого газу, його ціна та остаточна вартість, підписано без зауважень постачальником та споживачем.

Між тим, як повідомляє позивач, СП ТОВ "Світловодськпобут" у порушення своїх зобов'язань за поставлений природний газ у строки, передбачені Договором №5172/1718-БО-18 від 29.09.2017, не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Господарський суд враховує приписи статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та статей 174, 193 Господарського кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов'язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж (ст. ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов'язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

За розрахунком позивача, підтвердженим матеріалами справи, заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого газу за Договором №5172/1718-БО-18 від 29.09.2017 станом на 31.03.2019 становила 11 153 988,50 грн.

Відповідач розрахунок позивача та наявність зобов'язання з оплати повної вартості поставленого газу не заперечив.

Таким чином, сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 11 153 988,50 грн, що визнається обома сторонами та підтверджується матеріалами справи (а.с. 72).

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору №5172/1718-БО-18 від 29.09.2017, норми законодавства, якими врегульовано зобов'язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 11 153 988,50 грн, що є вартістю поставленого газу за Договором, обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

В силу частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217, ч. 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).

Сторонами в пункті 8.2. Договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. Договору, він зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (з урахуванням додаткової угоди №1 від 15.01.2018).

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушенням строків оплати в загальному розмірі 1 073 033,62 грн, яку нараховує за період прострочення:

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в жовтні 2017 - з 28.11.2017 по 12.12.2017 в сумі 729,11 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 - з 26.12.2017 по 19.03.2018 в сумі 60 559,35 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в грудні 2017 - з 26.01.2018 по 25.07.2018 в сумі 166 291,83 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в січні 2018 - з 27.02.2018 по 26.08.2018 в сумі 263 665,20 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в лютому 2018 - з 27.03.2018 по 26.09.2018 в сумі 262 141,05 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в березні 2018 - з 26.04.2018 по 25.10.2018 в сумі 293 359,14 грн пені;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в квітні 2018 - з 26.05.2018 по 25.11.2018 в сумі 26 287,95 грн пені (а.с. 98-103).

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він є помилковим, так як позивачем невірно визначено період нарахування пені по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 року.

Згідно пункту 6.1. Договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів" від 16 листопада 2017 року № 2211-VIII встановлено 25 грудня - Різдво Христове вихідним днем.

За правилами частини 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, останнім днем оплати буде 26.12.2017.

На підставі викладеного є правильним наступний розрахунок пені за порушення строків оплати по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 року з 27.12.2017 по 19.03.2017 в сумі 59 528,63 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 072 002,91 грн пені. В іншій частині господарський суд відмовляє.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 334 424,89 грн та інфляційних втрат в сумі 812 251,98 грн господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 334 424,89 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що він є помилковим, так як позивачем невірно визначено період нарахування 3% річних по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 року.

Враховуючи, що 25 грудня є вихідним днем, а останній день оплати припадає на 26.12.2017, правильним розрахунком 3% річних буде:

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в жовтні 2017 - з 28.11.2017 по 12.12.2017 в сумі 133,37 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в листопаді 2017 - з 27.12.2017 по 19.03.2018 в сумі 11 609,09 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в грудні 2017 - з 26.01.2018 по 31.01.2019 в сумі 43 431,11 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в січні 2018 - з 27.02.2018 по 31.01.2019 в сумі 96 828,62 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в лютому 2018 - з 27.03.2018 по 31.01.2019 в сумі 86 877,52 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в березні 2018 - з 26.04.2018 по 31.01.2019 в сумі 88 325,21 грн;

по зобов'язанням з оплати газу, поставленого в квітні 2018 - з 26.05.2018 по 31.01.2019 в сумі 7 031,41 грн.

Враховуючи зазначене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 334 236,33 грн 3 % річних. Решта позовних вимог в частині стягнення 3% річних необґрунтовані та задоволенню не підлягають у зв'язку з неправильним розрахунком.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При вирішенні питання щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 812 251,98 грн, згідно розрахунку позивача (а.с. 98-103) суд враховує, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов'язання, відповідно, нарахування інфляційних втрат за наступний період обґрунтовано здійснено позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №904/10242/17, від 04.12.2018 №913/63/18.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат відповідає зазначеним нормам законодавства та, відповідно, вимога про стягнення з відповідача 812 251,98 грн інфляційних втрат, нарахованих за зобов'язаннями листопад 2017 - квітень 2018 підлягає задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 11 153 988,50 грн основного боргу, 1 072 002,91 пені, 334 236,33 грн 3% річних та 812 251,98 грн інфляційних втрат.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 200 587,20 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут (27500, Кіровоградська область,м. Світловодськ, вул. Крупської, 2А, ідентифікаційний код 31678853) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) заборгованість у розмірі 13 372 479,72 грн, з якої 11 153 988,50 грн основного боргу, 1 072 002,91 грн пені, 334 236,33 грн 3% річних, 812 251,98 грн інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 200 587,20 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 та ОСОБА_1 підприємству - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" за адресою: 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Крупської, 2А.

Повне рішення складено 01.04.2019

Суддя В.Г. Кабакова