ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа№ 911/2189/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Лазарев В.М.,

від відповідача: Хімка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2018

у справі № 911/2189/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА»

до Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області

про визнання незаконним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» (далі - позивач, ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА») звернулось до Господарського суду міста Києва до Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 180 від 21.11.2017 «Про дострокове розірвання договору з ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА».

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» зазначає, що відповідачем безпідставно прийнято рішення № 180 від 21.11.2017 «Про дострокове розірвання договору з ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА», оскільки позивачем належним чином виконуються свої зобов'язання, місце розташування рекламного засобу з моменту укладання договору до теперішнього часу використовується за цільовим призначенням, оплата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється вчасно та у повному обсязі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 у справі № 911/2189/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що на момент прийняття спірного рішення Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 180 від 21.11.2017 «Про дострокове розірвання договору з ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» кошти за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу на рахунок Гірської сільської ради, що зазначений в додатковій угоді від 07.11.2017, не надходили; матеріали справи не містять доказів використання позивачем рекламного засобу за його цільовим призначенням (розміщення зовнішньої реклами) протягом шести місяців.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 у справі № 911/2189/18 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив здійснення позивачем всіх належних від нього дії щодо сплати заборгованості за договором, та відсутність станом на подачу позову заборгованості за договором. Судом не було досліджено, що кошти були зараховані на єдиний казначейський рахунок відповідача, лише з помилкою в призначенні платежу. Твердження відповідача про ненадходження коштів базується на припущеннях. Судом не досліджено, що відповідачем не було скасовано в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Крім того, в оспорюваному рішенні відповідача не зазначено, протягом якого саме строку місце розташування рекламного засобу не використовувалося за призначенням.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/2189/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді: Смірнова Л.Г., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» у справі № 911/2189/18 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.03.2019.

У судовому засіданні 13.03.2019 оголошено перерву в розгляді справи № 911/2189/18 до 20.03.2019.

Позиції учасників справи

11.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказав, що сплата коштів повинна відбуватися своєчасно за період фактичного користування, а не після прийняття рішення про розірвання договору. Доказів розміщення рекламного засобу матеріали справи не містять.

20.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2019 підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав пояснення по суті спору.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

15.12.2016 між Гірською сільською радою та ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» (далі - розповсюджувач зовнішньої реклами) було укладено договір про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (далі - Договір).

За умовами Договору Виконавчий комітет Гірської сільської ради (далі - Виконавчий комітет) зобов'язався надати розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місце для розташування рекламного засобу, а розповсюджувач реклами - розташувати рекламний засіб у відповідності з виданим дозволом на розміщення зовнішньої реклами та здійснити оплату за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу.

Пунктами 1.2, 1.3 Договору сторони погодили місце розташування рекламного засобу в с. Гора поруч з автодорогою Київ-Харків-Довжанський, біля автобусної зупинки «Гора». Строк тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу становить п'ять років.

Відповідно до п. 3.1 Договору розповсюджувач зовнішньої реклами зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок виконавчого комітету Гірської сільської ради плату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобі згідно з розділом 4 Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує плату у розмірі 21 645,00 грн. за рік на рахунок 0110, код платежу 18010600, ГУ ДКУ в Київській обл., МФО 821018, одержувач: місцевий бюджет - Бориспільське УК/c.Гора/18010600, .

Як передбачено п.п. 7.1, 7.2 Договору, він набирає чинності з моменту прийняття виконкомом сільської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами і діє до закінчення строку дії дозволу. Договір може бути змінений чи доповнений у зв'язку з зміненням актів законодавства, інших нормативно-правових актів.

Положеннями п. 8.1 Договору встановлено, що він може бути розірваний достроково Виконавчим комітетом:

1) у разі скасування в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами у випадках:

- не використання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців;

- не переоформлення дозволу в установленому порядку (8.1.1);

2) у разі несплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 6 місяців після закінчення встановленого строку платежу (8.1.2).

Відповідно до п. 8.2 Договору Виконавчий комітет повідомляє в письмовій формі розповсюджувача зовнішньої реклами про розірвання договору не пізніше, ніж за 7 днів до дати розірвання договору. Розповсюджувач зовнішньої реклами повинен не пізніше п'яти днів після дати розірвання договору здійснити демонтаж рекламного засобу за актом демонтажу, відновити пошкоджені елементи благоустрою згідно з п. 3.11 Договору та погасити всю заборгованість з виплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу за весь період фактичного користування.

10.01.2017 між Гірською сільською радою та ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» укладено Додаткову угоду про внесення змін та доповнень до Договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 15.12.2016 (далі - Додаткова угода від 10.01.2017).

За умовами Додаткової угоди від 10.01.2017 сторони вирішили змінити умови п. 4.2 Договору, виклавши їх у такій редакції: « 4.2 Плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу за період з вересня 2016 р. по жовтень 2017 р. сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами у листопаді 2017 р. у розмірі 23 689,25 грн. В подальшому плата за користування місцем розташування рекламного засобу вноситься щомісячно рівними частками - у розмірі 1 803,75 грн. за місяць, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітному (податкового) місяця. Внесення плати за майбутні періоди оренди допускається на термін не більше одного року. У разі визнання договору недійсним одержана плата за фактичний строк користування місцем розташування рекламного засобу не повертається».

07.11.2017 між Гірською сільською радою та ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень до Договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 15.12.2016 (далі - Додаткова угода № 1 від 07.11.2017).

За умовами Додаткової угоди № 1 від 07.11.2017 сторони вирішили змінити п. 4.1 Договору, виклавши його у такій редакції: « 4.1 За тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує плату у розмірі 21 645,00 грн. на рік на рахунок 0110, код платежу 24060300, ГУДКУ в Київській обл. МФО 821018, одержувач: місцевий бюджет - Бориспільське УК/c. Гора/24060300, , код платежу 24060300».

Рішенням Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області «Про дострокове розірвання договору з ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» № 180 від 21.11.2017 (далі - Рішення № 180) розірвано договір між Гірською сільською радою та ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 15.12.2016, на підставі абзацу 2 п.п. 8.1.1. та/або п.п. 8.1.2.

Листом № 2078-02-20-17 від 28.11.2017 відповідач повідомив ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» про розірвання договору про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів від 15.12.2016 на виконання рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради № 180 від 21.11.2017 та п. 8.2 Договору.

Таким чином, Виконавчий комітет Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області розірвав договір в односторонньому порядку, у зв'язку з не використанням місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців та несплатою за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 6 місяців після закінчення встановленого строку платежу. Наведені обставини, відповідно до абз. 2 пп. 8.1.1. та пп. 8.1.2 Договору є окремими та самостійними підставами для його розірвання.

ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» стверджує про необґрунтованість та безпідставність прийнятого Рішення № 180, оскільки заборгованість відповідача за Договором відсутня, що підтверджується платіжними дорученнями № 122 від 08.11.2017, № 129 від 10.11.2017, № 138 від 15.12.2017, № 144 від 15.01.2018, № 149 від 17.02.2018 та № 157 від 12.03.2018. Рекламний засіб використовується відповідачем, відповідно до умов Договору.

Враховуючи наведене, ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» звернулося з даним позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області № 180 від 21.11.2017 «Про дострокове розірвання договору з ТОВ «ХАЙВЕЙ-МЕДІА».

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Укладений між сторонами Договір, за своєю природою, є договором оренди місця для розташування рекламного засобу.

Як встановлено ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач обґрунтував прийняття Рішення № 180, яким розірвано Договір, не використанням місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців (абз. 2, п. 8.1.1 Договору) та несплатою за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 6 місяців після закінчення встановленого строку платежу (8.1.2).

Порушення позивачем вказаних положень Договору дає відповідачу право розірвати його в односторонньому порядку, повідомивши про це позивача за 7 днів до дати розірвання, згідно з п. 8.2 Договору.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Рішенням № 180 прийнято відповідачем в межах господарських правовідносин з позивачем, які виникли на підставі Договору, а отже його законність підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Зазначаючи про незаконність Рішення № 180, позивач вказує про відсутність порушення щодо несплати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 6 місяців після закінчення встановленого строку платежу.

На підтвердження плати за користування, позивачем надано платіжні доручення № 122 від 08.11.2017, № 129 від 10.11.2017, № 138 від 15.12.2017, № 144 від 15.01.2018, № 149 від 17.02.2018 та № 157 від 12.03.2018.

Платіжним дорученням № 122 від 08.11.2017 позивач на рахунок отримувача - Місц.бюдж.-Бориспіл/УК/с.Гора/18010600, сплатив 23 689,25 грн. з призначенням платежу: 18010600; оплата за тимчасове користування місцем розташ. реклам. засобу в с. Гора за вересень 2016 - жовтень 2017 згідно договору б/н від 17.12.2016, без ПДВ.

Платіжним дорученням № 129 від 10.11.2017 позивач на рахунок отримувача - Місц.бюдж.-Бориспіл/УК/с.Гора/18010600, сплатив 1 803,75 грн. з призначенням платежу: 18010600; оплата за тимчасове користування місцем розташ. реклам. засобу в с. Гора за листопад 2017 згідно договору б/н від 17.12.2016, без ПДВ.

З матеріалів справи встановлено, що умовами Додаткової угоди № 1 від 07.11.2017 було змінено реквізити відповідача, тоді як оплата за платіжними дорученнями № 122 від 08.11.2017 та № 129 від 10.11.2017 була здійснена за реквізитами до їх зміни.

Відповідно до ст. 63 Бюджетного кодексу України місцевий бюджет відповідно до цього Кодексу містить надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету.

За вказаних обставин, кошти зараховані на рахунки відповідача є надходженням до відповідного бюджету відповідача, хоча й з помилковими реквізитами.

У зв'язку з цим, позивач листом № 2017/11/17-1 від 17.11.2017 звернувся до начальника Бориспільської ДПІ, згідно якого останній просив грошові кошти сплачені платіжним дорученням № 122 від 08.11.2017 на суму 23 689,25 грн. та платіжним дорученням № 129 від 10.11.2017 на суму 1 803,75 грн. перерахувати на наступні реквізити: Одержувач: місцевий бюджет - Бориспільське УК/c. Гора/24060300, , поточний рахунок: 0110, МФО: 821018 в ГУ ДКСУ у Київській області, призначення платежу: 24060300; оплата за тимчасове користування місцем розташ. реклам. засобу в с. Гора за вересень 2016 - листопад 2017 згідно договору № б/н від 17.12.2016, без ПДВ. Тобто, за новими реквізитами, які зазначені у Додатковій угоді № 1 від 07.11.2017.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів повернення позивачу сплачених коштів за вказаними платіжними дорученнями, судова колегія вважає, що позивач здійснив необхідні дії щодо перерахування коштів на відповідний рахунок відповідача.

Посилання відповідача на неотримання вказаних коштів не підтверджується жодними доказами, зокрема виписками з рахунку за спірний період.

Слід також звернути увагу, що платіжними дорученнями № 138 від 15.12.2017, № 144 від 15.01.2018, № 149 від 17.02.2018 та № 157 від 12.03.2018 позивачем на рахунок: Місц. Бюд. Бориспіл.УК/c.Гора/24060300, сплачено по кожному платіжному дорученню 1 803,75 грн., загалом 7 215,00 грн. в якості оплати за тимчасове користування місцем розташ. реклам. засобу в с. Гора за грудень 2017, січень 2018, лютий 2018 та березень 2018 згідно договору б/н від 17.12.2016, без ПДВ.

Тобто, в подальшому позивач сплачував кошти за вірним реквізитами, які зазначені у Додатковій угоді № 1 від 07.11.2017.

Отже, враховуючи, що кошти були сплачені, хоча й за реквізитами вказаними у Договорі, а не у Додатковій угоді № 1 від 07.11.2016, та, в подальшому, позивач звернувся до ДПІ про зарахування коштів сплачених за помилковими реквізитами на рахунок відповідача зазначений у Додатковій угоді № 1 від 07.11.2016, судова колегія дійшла висновку, що плата за користування місцем розташування рекламного засобу проведена позивачем у повному обсязі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що на момент прийняття виконавчим комітетом Рішення № 180 про дострокове розірвання договору, кошти за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу на рахунок Гірської сільської ради, що зазначений в додатковій угоді від 07.11.2017, не надходили - є формальним та не відповідає встановленим обставинам справи.

Більш того, обов'язковою умовою застосування п. 8.1.2 Договору є несплата коштів за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу протягом 6 місяців після закінчення встановленого строку платежу.

Проте, суд першої інстанції не дослідив стосовно яких платежів такий шестимісячний строк сплив та не звернув уваги на умови Додаткової угоду від 10.01.2017, якою сторони передбачили, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу за період з вересня 2016 року по жовтень 2017 року сплачується розповсюджувачем зовнішньої реклами у листопаді 2017 року в розмірі 23 689,25 грн. При цьому, у подальшому плата вноситься щомісячно, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітному (податкового) місяця.

Тобто, прострочення платежу, на підставі якого відповідач міг би вважати Договір розірваним, підлягав сплаті у листопаді 2017 року та був сплачений на рахунок відповідача 07.11.2017 (листом від № 2017/11/17-1 від 17.11.2017 позивач звернувся до ДПІ про перерахування вказаних коштів на новий рахунок відповідача).

Вказаний висновок взагалі спростовує можливість відповідача розірвати Договір на підставі п. 8.1.2, оскільки станом на 21.11.2017, дату прийняття оскаржуваного Рішення № 180, не могло минути шість місяців з моменту виникнення дати платежу (листопад 2017, згідно Додаткової угоди від 10.01.2017).

Щодо невикористання позивачем місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців, слід відмітити наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що матеріали справи не містять доказів використання позивачем рекламного засобу за його цільовим призначенням (розміщення зовнішньої реклами) протягом шести місяців.

Відповідно до абз. 2 п. 8.1.1 Договору, він може бути розірваний достроково Виконавчим комітетом у разі скасування в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами у випадках не використання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців.

Тобто, зазначене положення може бути застосовано лише у випадку скасування в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами, та невикористання місця розташування рекламного засобу протягом шести місяців.

Проте, ані Рішення № 180, ані матеріали справи не містять посилання на будь-які докази та обставини невикористання позивачем місця розташування рекламного засобу та скасування в установленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами, що могло б бути підставою для прийняття оскаржуваного Рішення № 180.

Наведені обставини виключають можливість розірвання Договору з вказаних підстав.

З огляду на досліджені обставини справи, оскільки Рішенням № 180 було розірвано Договір за відсутності підстав передбачених абз. 2 п. 8.1.1 та п. 8.1.2 Договору, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання Рішення № 180 протиправним та його скасування.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Оскільки позивачем не доведено жодної з обставин, передбаченої абз. 2 п. 8.1.1 та п. 8.1.2 Договору, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА», скасування Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 у справі № 911/2189/18 та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЙВЕЙ-МЕДІА» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 у справі № 911/2189/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 у справі № 911/2189/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/2189/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.03.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.Г. Смірнова

Є.Ю. Пономаренко