СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа №922/206/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, посвідчення №1148 від 13.01.2012 року, свідоцтво №1148 від 13.01.2012 року, ордер ПТ№025898 від 18.03.2019 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_2, м.Харків, (вх.№500Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.01.2019 року по справі №922/206/19,

за позовом ОСОБА_2, м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК Мрія», м.Харків,

про стягнення 145680,14 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.01.2019 року у справі №922/206/19 (суддя Сальнікова Г.І.) відмовлено у відкритті провадження по справі.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява не підлягає розгляду у господарському суді.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.01.2019 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що повернення внесків у зв'язку із зменшенням статутного капіталу товариства є корпоративним правом, а його реалізація породжує корпоративні відносини. Отже, порушення такого корпоративного права призводить до виникнення корпоративного спору, який підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Предметом спору у даній справі є стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що нараховуються як наслідок порушення права щодо повернення внесків у зв'язку зі зменшенням статутного капіталу товариства з моменту виникнення такої заборгованості до моменту подачі позовної заяви.

Як вказує скаржник, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що позивач обґрунтовує позовні вимоги фактом невиконання відповідачем рішення у справі №922/1866/16, оскільки позивач здійснює тільки посилання на це рішення в порядку п.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Так підставами позову є невиконання відповідачем обов'язку по поверненню внесків у зв'язку із зменшенням статутного капіталу товариства, а не невиконання рішення суду у справі №922/1866/16. Позивач звертає увагу на те, що рішення у справі №922/1866/16 на яке здійснено посилання у тексті позовної заяви тільки підтверджує факт невиконання обов'язку відповідачем по поверненню внесків у зв'язку із зменшенням статутного капіталу товариства, що є корпоративним спором і повинно розглядатися в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 року у справі №922/206/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено справу до розгляду в судове засідання. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

Вказана ухвала суду була направлена на адресу відповідача 18.02.2019 року рекомендованим листом 092) за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі і яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте згідно відомостей з офіційного сайту «Укрпошта» - «Пошук поштових відправлень» ухвала суду не була вручена адресату під час доставки - інші причини.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною або яка міститься у відповідному реєстрі, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 18.03.2019 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Вимогами ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, п.3 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «АТК Мрія», в якому просить стягнути з останнього на свою користь інфляційні втрати у розмірі 120315,67 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 25364,47 грн., які розраховані з період з квітня 2015 року по вересень 2018 року.

З тексту позовної заяви вбачається, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія», учасником якого є ОСОБА_2, прийнято рішення про реорганізацію товариства шляхом виділення частили його майна, прав та обов'язків в Товариство з обмеженою відповідальністю «АТК Мрія».

У подальшому, рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» від 19.08.2014 року затверджено розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» з передачі частини майна, прав та обов'язків до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК Мрія».

Листом №26/1 1-2 від 26.11.2014 року ОСОБА_2 повідомлено, що згідно з розподільчим балансом Товариства з обмеженого відповідальністю «Мрія», заборгованість останнього перед ним по поверненню внесків у зв'язку зі зменшенням статутного капіталу товариства у розмірі 368375,00 переходить до складу кредиторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК Мрія» (правонаступник ТОВ «Мрія»).

30.03.2015 року за видатковим касовим ордером ОСОБА_2 отримав від відповідача - ТОВ «АТК Мрія» частину заборгованості за розподільчим балансом ТОВ «Мрія» у розмірі 149000,00

Отже, як вказує позивач, станом на 31.03.2015 року, заборгованість Відповідача перед ОСОБА_2 за розподільчим балансом ТОВ «Мрія» складає 219375,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звертався до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТК Мрія» (правонаступник ТОВ «Мрія») коштів - внесків у зв'язку зі зменшенням статутного капіталу товариства у розмірі 219375,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.08.2016 року по справі №922/1866/16 позовні вимоги було задоволено, а кошти стягнуто з відповідача на користь позивача.

З тексту позовної заяви у даній справі вбачається, що позивачем нараховано суму інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з невиконанням відповідачем (ТОВ «АТК Мрія») обов'язку по поверненню коштів - внесків у зв'язку зі зменшенням статутного капіталу товариства, а не у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення суду у справі №922/1866/16.

Як вірно зазначає позивач, наявне у позовній заяві посилання на рішення суду у справі №922/1866/16 має місце на таке, що встановлює обставини які доведенню не підлягають в межах даної справи в силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, на безспірність суми боргу на яку нараховану інфляційні втрати та 3% річних, а також підтвердження правової природи взаємовідносин сторін - корпоративний характер спору.

Колегія суддів враховує також те, що розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних проведено за період не з моменту прийняття рішення у справі №922/1866/16, а з моменту, коли у відповідача виникло прострочення зобов'язання повернути кошти позивачу за розподільчим балансом.

Вищевказані обставини свідчать, що спір у даній справі в силу приписів ст. 20 Господарського процесуального кодексу України підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 86 цього ж кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що твердження, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тоді як господарським судом при прийнятті ухвали неповно з'ясовано обставини, що маються значення для справи, а висновки, які викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим, прийнята ним ухвала підлягає скасуванню, а справа з урахуванням положень ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України підлягає переданню на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 240, 269, 271, п.6, ч.1 ст.275, п.1, 3 ст. 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.01.2019 року по справі №922/206/19 скасувати.

Справу №922/206/19 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов