ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/418/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 13, оф. 510)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Шубське" (62122, Харківська обл., с. Шуби, вул. Центральна, 20)
про стягнення 14937,55 грн.
за участю представників:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Шубське" про стягнення 14937,55 грн., що складається з: інфляційних втрат у розмірі 11895,55 грн. та 3 % річних у розмірі 3042,00 грн. Позов обґрунтовано фактичним невиконанням боржником (відповідачем) судового рішення. До стягнення заявлені також судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову до господарського суду у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/418/19 в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 11.03.2019 об 11:15.

Позивач у судове засідання 26.03.2019 свого повноважного представника не направив, 20.03.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить здійснювати розгляд справи без особистої участі уповноваженого представника (вх. №6996).

Відповідач в судове засідання 26.03.2019 свого повноважного представника не направив, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, також, відповідач про розгляд даної справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення № 004059/2 про вручення уповноваженому представнику відповідача ухвали суду про відкриття провадження у справі від 18.02.2019, натомість ухвала про виклик в судове засідання від 11.03.2019 повернулася на адресу суду без вручення з довідкою відділення поштового зв'язку: "адресат відсутній".

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, господарський Суд встановив наступне:

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 у справі № 922/2212/17 апеляційну скаргу ТОВ "Фермерське господарство "Шубське" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 07.08.2017р. у справі №922/2212/17 скасовано в частині стягнення 402217,46 грн. боргу, 13086,50 грн. інфляційних нарахувань, 28570,63 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 6658,65 грн. судового збору за подання позову. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Шубське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" 172925,22 грн. боргу, 32024,18 грн. інфляційних нарахувань, 59504,87 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 3966,28 грн. судового збору за подання позову. В решті позову відмовити".

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що сума основного боргу в розмірі 172925,22 грн. на виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 по справі №922/2212/17 була стягнута з відповідача в примусовому порядку 01.02.2018, про що посилається на банківську виписку від 01.02.2018 (т.с. І а.с. 32).

Таким чином, у звязку з несвоєчасним погашенням Товариством з обмеженою відповідальністю ФГ "Шубське" заборгованості за договором поставки № АГ-76/Н від 17.03.15 позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати включно до моменту виконання зобовязання, тобто за період прострочення, який не був заявлений в межах справи № 922/2212/17 (з липня 2017 року) по дату фактичної сплати (до 31 січня 2018 року).

Так, за розрахунком позивача, заявлений до стягнення розмір 3 % річних становить 3042,00 грн., сума інфляційних втрат становить 11895,55 грн. (т.с. І а.с. 11).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 у справі № 922/2212/17 апеляційну скаргу ТОВ "Фермерське господарство "Шубське" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 07.08.2017р. у справі №922/2212/17 скасовано в частині стягнення 402217,46 грн. боргу, 13086,50 грн. інфляційних нарахувань, 28570,63 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 6658,65 грн. судового збору за подання позову. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Шубське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" 172925,22 грн. боргу, 32024,18 грн. інфляційних нарахувань, 59504,87 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 3966,28 грн. судового збору за подання позову. В решті позову відмовити".

Згідно з вимогами ч. 2. ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

Позовні вимоги у справі, що розглядається, є наслідком невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фермерське господарство "Шубське" постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 у справі № 922/2212/17.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення статті 599 Цивільного кодексу України встановлюють, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одночасно, згідно з приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення пункту 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлюють, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Це положення спрямоване на захист майнового права та інтересу стягувача (кредитора у зобов'язанні), реальне забезпечення виконання зобов'язань та рішень суду. Адже у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду та зобов'язання, стягувач (кредитор) зазнає матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та від неправомірного користування належними йому до сплати коштами.

Таким чином, застосування статті 625 Цивільного кодексу України після винесення рішення суду, спонукає боржника виконати таке рішення, адже сума коштів, що підлягає до стягнення продовжує зростати до моменту фактичного виконання рішення суду і може бути стягнена за бажанням стягувача (кредитора).

Верховний Суд України у своїй постанові від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16 також зробив висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільним кодексом України. Аналогічної позиції Верховний суд України дотримується і в інших своїх постановах, зокрема від 30.09.2008 у справі №1/384-07, від 30.03.2016 у справі №6-2168цс15.

Таким чином, на основі вищезазначеного, Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні нарахування та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суд, перевірив проведені позивачем нарахування (т.с. І а.с. 11) та погоджується з їх правильністю. Таким чином, до стягнення підлягає 11895,55 грн. інфляційних нарахувань та 3042,00 грн. - 3% річних.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, Судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Шубське" про стягнення 11895,55 грн. інфляційних втрат та 3042,00 грн. 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки господарського суду щодо повного задоволення позову, судовий збір зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. у даному разі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФГ "Шубське" (62122, Харківська обл., с. Шуби, вул. Центральна, 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ГСМ" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 13, оф. 510, ) - 11895,55 грн. інфляційних втрат; 3042,00 грн. 3 % річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "28" березня 2019 р. р.

Суддя ОСОБА_1