УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

25.03.2019Справа № 910/3467/19

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича про забезпечення позову у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича, Кіровоградська обл., м. Олександрія

до відповідача: Кіровоградської обласної державної адміністрації, Кіровоградська обл., м. Кропивницький

про визнання поновленим договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Токарєв Микола Степанович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання поновленим договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі № 912/1005/16 було поновлено договір оренди земельної ділянки від 08.04.2008, укладений між фізичною особою-підприємцем Токарєвим М. С. та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (зареєстрований 23.06.2008 за № 01), на строк до 23.06.2018 та на тих самих умовах, що були передбачені договором. У подальшому, позивач продовжував користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та належним чином виконував свої зобов'язання за цим договором. Позивач стверджує, що ураховуючи порушення відповідачем процедури реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», у останнього виникло право на поновлення зазначеного договору в силу ч. 6 ст. 33 вказаного Закону.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Кіровоградській обласній державній адміністрації здійснювати будь-які дії спрямовані на розпорядження, надання в оренду земельної ділянки загальною площею 50,04 га, кадастровий номер :02:000:7502 (в тому числі: під пасовищами - 20,2895 га; під ставками - 29,6718 га, гідротехнічним спорудами - 0,0787 га), що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, або її частини;

- заборони Державним кадастровим реєстраторам відділу у Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснювати будь-які дії, спрямовані на: скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 50,04 га, кадастровий номер :02:000:7502 (в тому числі: під пасовищами - 20,2895 га; під ставками - 29,6718 га, гідротехнічним спорудами - 0,0787 га), що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області; скасування кадастрового номеру :02:000:7502 у Державному земельному кадастрі, який присвоєний земельній ділянці загальною площею 50,04 га (в тому числі: під пасовищами - 20.2895 га; під ставками - 29,6718 га, гідротехнічним спорудами - 0.0787 га), що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Обґрунтовуючи наявність підстав для застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову, заявник вказує, що з відомостей у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що відповідач у подібних справах, де було відсутнє забезпечення позову, вчиняє дії, направлені на унеможливлення виконання рішення суду, а саме передає іншим особам земельну ділянку у користування, а державні кадастрові реєстратори здійснюють поділ земельних ділянок.

Так, позивач стверджує, що у разі поділу земельної ділянки, яка є предметом договору оренди землі, відбудеться зміна її меж та площі, а отже, припиниться її існування в дійсних межах. Вказане припинення існування відповідно до ч. ч. 1, 8 ст. 9, ч. 6 ст. 16, ч. 10 ст. 24 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державний земельний кадастр» буде підставою для внесення відомостей про скасування кадастрового номера поділеної земельної ділянки, закриття поземельної книги на таку земельну ділянку та внесення до Державного земельного кадастру нових відомостей про новосформовану земельну ділянку.

Заява позивача відповідає вимогам статті 139 Господарського процесуального кодексу України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання (п. 4).

Частиною 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, фізична особа-підприємець до суду з немайновою позовною вимогою про визнання поновленим договору оренди землі від 08.04.2008, що укладений між фізичною особою-підприємцем Токарєвим М. С. та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (зареєстрований 23.06.2008 за № 01) на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання. Тому в даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Разом з цим, за висновками суду, доводи позивача про ймовірність та потенційну можливість невиконання рішення суду не свідчать про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заявлених ним заходів забезпечення позову.

Зокрема, необґрунтованими є посилання заявника на судові рішення у спорах, що виникли між іншими сторонами та за інших фактичних обставин, які не є преюдиційними для даної справи, у тому числі з приводу інших земельних ділянок.

Наразі в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що відповідачем або посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у період з дати закінчення строку дії спірного договору оренди (у червні 2018 року) по теперішній час вчинялись або вчиняються дії, про які вказує заявник, зокрема, дії, спрямовані на поділ спірної земельної ділянки, передачі її в користування іншим особам, зміну її меж, закриття поземельної книги тощо.

Відтак, у суду відсутні підстави на теперішній час вважати, що невжиття заявлених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги, що позивачем не було наведено достатніх належних, допустимих та достатніх доказів наявності обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Одночасно з цим, позивач не позбавлений права та можливості в подальшому повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову з наданням суду належних та достатніх доказів необхідності вжиття відповідних забезпечувальних заходів.

Керуючись ст. ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича про забезпечення позову у справі № 910/3467/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В. В. Князьков