ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа№ 911/2916/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Смірнової Л.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

представники учасників справи та Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання 20.03.2019 не з'явилися

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на ухвалу господарського суду Київської області від 28.01.2019 року (ухвалу підписано 04.02.2019)

у справі № 911/2916/13 (головуючий суддя Янюк О.С.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013 у справі №911/2916/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»,

Фізичної особи-підприємця Ветушка Віктора Івановича,

про стягнення 46 408, 58 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог, судових рішень та зміст і вимоги скарги на дії приватного виконавця

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі - ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» (далі - ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП») та Фізичної особи-підприємця Ветушка Віктора Івановича (далі - ФОП Ветушко В.І.) про стягнення 46 408, 58 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.09.2013 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та ФОП Ветушко В.І. на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 2 000, 00 грн пені, а також судові витрати: 1 720, 50 грн судового збору та 2 800, 00 грн витрат на послуги адвоката. Стягнуто з Ветушка В.І. на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 28 614, 54 грн пені, 5 459, 22 грн 3% річних та 9 042, 97 грн інфляційних втрат.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області було видано накази від 07.10.2013 у справі №911/2916/13.

У серпні 2018 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до суду зі скаргою №09-1/08 від 09.08.2018 на бездіяльність Новозаводського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Харківській області (далі - Новозаводського ДВС), у якій скаржник просив: здійснити перевірку та наявність вжиття Новозаводським ДВС усіх обов'язкових заходів у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013, їх відповідність нормам чинного законодавства України; визнати за період з 17.04.2018 по 09.08.2018 неправомірною бездіяльність державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану; зобов'язати державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. або іншу посадову особу Новозаводського ДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили про перевірку майнового стану; зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Новозаводського ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження; стягнути із Новозаводського ДВС на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» витрати на правничу допомогу у розмірі 2 580, 00грн згідно договору №08-06-208 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.06.2017.

В обґрунтування поданої скарги на бездіяльність державного виконавця, скаржник наголошує на тому, що у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 не було вчинено всіх належних виконавчих дій, про необхідність проведення яких було наголошено стягувачем у клопотанні, що є порушенням ст. 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник вказував, що підтвердженням бездіяльності старшого державного виконавця при виконанні наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013 № 911/2916/13 є також відсутність реєстрації виконавчих документів в автоматизованій системі виконавчого провадження, до якої в обов'язковому порядку вносяться всі відомості про документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії, про що вказано в п. 2 - 4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2019 у задоволенні скарги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Нововодолазького ДВС Лугового В.М. щодо примусового виконання наказу суду від 07.10.2013 у справі №911/2916/13 відмовлено.

Ухвала Господарського суду Київської області обґрунтована тим, що заявлені у даній скарзі вимоги вже були предметом розгляду під час попереднього розгляду скарги і відрізняються лише періодом, за який скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Нововодолазького ДВС Лугового В.М. та за даними вимогами судом було прийняте рішення, а саме - ухвала суду від 16.04.2018, яка набрала законної сили, з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018.

Також суд виходив з того, що зі змісту наданих Нововодолазького ДВС заперечень та доданих до них матеріалів вбачається, що останнім вчинялись виконавчі дії щодо розшуку майна боржника (09.08.2018), передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

У лютому 2019 році ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2019 та ухвалити нове рішення про задоволення скарги на дії Нововодолазького ДВС, а саме: визнати за період з 17.04.2018 по 09.08.2018 неправомірною бездіяльність державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та його примусове виконання; зобов'язати державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. або іншу посадову особу Новозаводського ДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Київської області №911/2916/13; зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Новозаводського ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Покласти на Новозаводський ДВС судові витрати, пов'язані із поданням скарги до суду першої інстанції та розглядом даної скарги в суді апеляційної інстанції.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» вважає, що судом першої інстанції не враховано, що сутність бездіяльності полягає у наявності місця факту триваючого порушення визначених законодавством обов'язків. Також скаржник вважає незрозумілим, які саме вжиті заходи в період з 17.04.2018 по 09.08.2018 суд першої інстанції вважає достатніми при вчиненні виконавчих дій.

Крім того, скаржник зазначає, що матеріали справи та дані Автоматизованої системи виконавчих проваджень не містять інформації про те, що виконавцем вчинялися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне та і повне виконання рішення суду у цій справі, зокрема, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також доказів про направлення до всіх органів влади запитів, які відповідно до законодавства володіють інформацією.

Скаржник посилається на практику Верховного Суду у справах 13/215-10, №911/1388/16 та Європейського суду з прав людини.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Учасники справи та відділ ДВС відзивів на апеляційну скаргу не подавали. Заяв про продовження строку для подачі відзиву в порядку ст. 119 ГПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

5. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду ухвали суду

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2019. Надано строк для подачі заяв, відзивів, заперечень. Справу призначено до розгляду на 20.03.2019.

13.03.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», яке задоволено судом.

Представники учасників справи та Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби в судове засідання 20.03.2019 не з'явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України. Повідомлення про вручення поштових відправлень повернулися від стягувача та Новозаводського ДВС (отримали ухвали суду). Поштова кореспонденція боржнику 1 надсилалася за адресою зазначеною в ЄДР. Поштова кореспонденція, надіслана на адресу ФОП Ветушка В.І. повернулася до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення», а саме - «не проживає».

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» є: 08633, Київська обл., Касильківський район, село Мархалівка, вулиця Комсомольська, будинок 22 (ІНФОРМАЦІЯ_1); ФОП Ветушка В.І. є: АДРЕСА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1). Саме на зазначені адреси здійснювалося надіслання поштової кореспонденції боржникам (від ФОП Ветушка В.І. повернулося з причиною, зокрема, «не проживає. Щодо боржника 1, суд зазначає, що місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вноситься до відомостей про цю юридичну особу. Зі змісту ч. 4 ст. 17 вказаного Закону вбачається, що державній реєстрації підлягають і зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачити або свідомо допускати можливість настання певних негативних наслідків (зокрема неотримання поштової кореспонденції). Жодних заяв від боржників про зміну адреси, направлення кореспонденції за іншою адресою, до суду апеляційної інстанції не надходило. При цьому у суду апеляційної інстанції відомості про інші адреси боржників відсутні. Варто зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі 911/3309/17). Також, у даному питанні, враховується позиція Європейського суду з прав людини у справі "Корчагин проти Російської Федерації".

Отже, враховуючи обмеженість процесуального строку з розгляду апеляційних скарг на ухвали, встановлений ч. 2 ст. 273 ГПК України, надіслання поштової кореспонденції за офіційною адресою, що міститься в Єдиному державному реєстрі та опублікування ухвали про призначення даної справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень завчасно - 28.02.2019 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/80116443), судом було вчинено відповідні дії з належного повідомлення учасників справи та виконавчої служби в порядку передбаченому ст. 120, 242 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Предметом розгляду є бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.04.2014 постановою Нововодолазького ДВС відкрито виконавче провадження №43034404 щодо примусового виконання наказу суду від 07.10.2013 у справі №911/2916/13 про стягнення з ФОП Ветушка В.І. на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 6 520, 50 грн.

28.04.2014 Нововодолазького ДВС було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, із змісту якої вбачається, що виконавче провадження №43034404 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №47748160.

18.06.2014 Нововодолазького ДВС зупинено виконавчого провадження №43034404, у зв'язку із розшуком майна боржника, про що було винесено відповідну постанову від 18.06.2014.

21.04.2016 постановою Нововодолазького ДВС відкрито виконавче провадження №50885231 щодо примусового виконання наказу суду від 07.10.2013 у справі №911/2916/13 про стягнення з ФОП Ветушка В.І. на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 43 116,73грн. У цей же день, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, що підтверджується інформацією про виконавче провадження.

22.07.2016 Нововодолазького ДВС винесено постанови про повернення наказів від 07.10.2013 у справі №911/2916/13: про стягнення з ФОП Ветушка В.І. на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 43 116, 73 грн; про стягнення з ФОП Ветушка В.І. на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованості у розмірі 6 520, 50 грн, які ухвалою суду від 29.09.2016, зокрема, визнано недійсними.

25.10.2016 Нововодолазького ДВС відновлено виконавчі провадження №43034404, №50885231, про що державним виконавцем винесено відповідні постанови.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додатну вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на яких заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Крім цього, виконавець також має право: здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом державного виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження в праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією ( ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження припиняється, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив, що державним виконавцем вчинялися дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» зазначивши дату 09.08.2018 (дата отримання інформації про виконавче провадження).

Як вбачається з матеріалів оскарження, зокрема інформації про виконавче провадження, виконавчі дії, які вчинялися державним виконавцем полягали у відкритті виконавчого провадження, зупиненні виконавчого провадження та відновленні виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013, виданих на виконання рішення суду у справі № 911/2916/13.

Згідно з приписами ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження - комп'ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу. Згідно з пунктами 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до АСВП обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До АСВП в обов'язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до АСВП одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Оскільки за приписами вищевказаного Закону автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується централізоване зберігання документів виконавчого провадження, а також надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження та виготовлення документів виконавчого провадження, вказане дає підстави для висновку, що інформація внесена до АСВП виконавцем в межах конкретного виконавчого провадження щодо проведених дій на примусове виконання виконавчого документа є офіційною та може бути використана в спорі стороною, яка є учасником виконавчого провадження, з посиланням на наявні в АСВП дані, в процесі оскарження нею дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу вжиття/невжиття виконавцем ефективних, своєчасних і в повному обсязі заходів щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення компетентного органу.

Враховуючи, що в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація про вжиття виконавцем своєчасних і належних заходів з примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013 у справі № 911/2916/13, Північний апеляційний господарський суд приймає доводи скаржника про невідповідність дій старшого державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині дотримання ним строків та порядку вчинення виконавчих дій у межах відкритих виконавчих проваджень № 50885231 та №43034404 та визнає їх обґрунтованими.

За приписами ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Як вбачається з матеріалів справи, в останній відсутні докази на підтвердження належного та своєчасного вчинення старшим державним виконавцем Нововодолазького ДВС Луговим В.М. виконавчих дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», необхідних для якнайшвидшого виконання наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013 у справі № 911/2916/13 в межах відкритих виконавчих проваджень за номерами 50885231 та 43034404.

З огляду на викладене, правомірними є посилання скаржника на бездіяльність старшого державного виконавця, яка виражена у невжитті всіх належних та допустимих виконавчих дій щодо встановлення та перевірки майнового стану боржника, а також недотриманні строків та порядку вчинення інших виконавчих дій у виконавчих провадженнях №50885231 та №43034404, що супроводжувалась порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Заперечення державного виконавця з посиланням на запити, здійснені ним 09.08.2018 відхиляються судом, як необґрунтовані оскільки виготовлені в останній день періоду, за який скаржник просить визнати незаконною бездіяльність виконавця. Крім того, майже всі запити не містять номерів виконавчого провадження, а тому ідентифікувати їх, як такі, що здійснені в межах проваджень № 43034404 та № 50885231 не вбачається за можливе. Більше того, запит № 06-145 від 09.08.2018 на адресу адміністрації Державної прикордонної служби здійснено в межах виконавчого провадження № 43034895. Отже, дійти беззаперечного висновку про здійснення запитів у межах виконавчих проваджень № 43034404 та № 50885231 (є предметом розгляду), в розумінні ст. 73, 76, 77, 78, 79 ГПК України неможливо.

А тому вимога скаржника про зобов'язання державного виконавця або іншу посадову особу Нововодолазького ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження теж підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції. При цьому, такі дії також відносяться до порядку вчинення виконавчих дій на підставі норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За наведених обставин, Північний апеляційний господарський суд погоджується з скаржника про наявність підстав для задоволення його скарги від 10.08.2018 на бездіяльність старшого державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 07.10.2013 у справі № 911/2916/13, оскільки в протилежному випадку порушується баланс інтересів стягувача та боржника та основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, обов'язковість виконання якого встановлена приписами ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що подібна скарга вже розглядалася судом, тільки та відрізняється лише періодом, за який скаржник просить визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною, є необґрунтованою в силу приписів ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України (щодо обов'язковості судового рішення), і саме на суд Розділом VI ГПК України покладено обов'язок з судового контролю за виконанням судового рішення. І такий контроль не може бути обмежений лише певним періодом виконання, оскільки суттю судового контролю за виконанням судових рішень є повне виконання рішення суду.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає безпідставною вимогу скаржника про здійснення перевірки та вжиття Новозаводським ДВС усіх обов'язкових заходів у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 як окрему вимогу скарги з огляду на таке.

Розділ VI ГПК України, як і ст. 129-1 Конституції України встановлює обов'язок суду із судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторонам виконавчого провадження надано право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, слід дійти висновку, що суд, при розгляді скарги на дії державного (приватного) виконавця, контролює процес (провадження) виконання судового рішення. Встановлення фактів порушення (відсутність порушення) законодавства про виконання судового рішення державним (приватним) виконавцем входить до кола обставин, які слід встановити під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) виконавця. Натомість, здійснення перевірки за діяльністю органів державної виконавчої служби та приватних виконавців віднесено до компетенції Міністерства юстиції України, зокрема, такий Порядок затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5 («Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців»).

А тому вимога скаржника про здійснення перевірки Новозаводського ДВС є безпідставною, у задоволенні якої, суд апеляційної інстанції - відмовляє.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини у справі (справа «Моргуненко проти України» (Заява N 43382/02) від 06.09.2007) виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Матківська проти України» (Заява N 38683/04) від 12.03.2009 Суд підкреслює, що виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 зазначено, що неможливість для заявника отримати результат виконання рішення суду, винесеного на його або її користь, складає втручання у право на мирне володіння майном, яке викладене у першому параграфі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом Київської області від 28.01.2019 підлягає частковому скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність старшого державного виконавця Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Лугового В.М. задоволенню в частині визнання (за період з 17.04.2018 по 09.08.2018) неправомірною бездіяльність державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013; зобов'язання державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. або іншу посадову особу Новозаводського ДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013; зобов'язання державного виконавця або іншої посадової особи Новозаводського ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, стягувачем у суді першої інстанції у скарзі заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 580, 00 грн (заявлено фактично чотири вимоги, три з яких задовольняється судом апеляційної інстанції).

Відповідно до ст. 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем надано копії договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.06.2018, укладеного між ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем, акту прийому-передачі документів від 08.06.2018, акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.08.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, витягу з Єдиного Реєстру адвокатів України, документів про взяття на податковий облік, відкриття рахунку в банку.

Заперечень щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу матеріали оскарження не містять.

Відповідно до ст. 344 ГПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції слід покласти на ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (645 грн) та Нововодолазький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області пропорційно задоволеним вимогам 1 935 грн).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм ст. 5, 18, 37, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 343 ГПК України, у зв'язку з чим Господарський суд Київської області частково безпідставно відмовив у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Водночас, суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи ст. 343 ГПК України, вважає безпідставною вимогу скаржника про здійснення перевірки та наявності вжиття Новозаводським ДВС усіх обов'язкових заходів у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013, їх відповідність нормам чинного законодавства України.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, 271 п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 4 ч 1, ч. 2 ст. 277, 343 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткове скасування ухвали.

8. Судові витрати

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції також покладаються на скаржника і орган Державної виконавчої служби пропорційно задоволеним вимогам у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271 п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 4 ч 1, ч. 2 ст. 277, ст. 281, 282, 343 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2019 у справі № 911/2916/13 - задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2019 у справі № 911/2916/13 - скасувати в частині відмови у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про визнання за період з 17.04.2018 по 09.08.2018 неправомірною бездіяльності державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язання державного виконавця Новозаводського ДВС Лугового В.М. або іншу посадову особу Новозаводського ДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили про перевірку майнового стану; зобов'язання державного виконавця або іншу посадову особу Новозаводського ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Частково задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» № 09-1/08 від 09.08.2018.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця РВДВС Лугового В.М. у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 (за період з 17.04.2018 по 09.08.2018) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/2916/13 від 07.10.2013, яка виражена у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язати державного виконавця РВДВС Лугового В.М. або іншу посадову особу РВДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/2916/13 від 07.10.2013 із урахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу Новозаводського ДВС внести всі документи, які стосуються виконавчих проваджень №43034404 та №50885231 щодо примусового виконання наказів суду №911/2916/13 від 07.10.2013 до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та Нововодолазький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути із Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області (63202, Харківська обл., Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вул. Донця Григорія, будинок 6, код 34895423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 40, офіс 315, код 38039872) 1 935 (тисяча дев'ятсот тридцять п'ять) грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв'язку з розглядом скарги № 09-1/08 від 09.08.2018 в суді першої інстанції.

В іншій частині відмови у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» ухвалу Господарського суду Київської області від 28.01.2019 у справі № 911/2916/13 залишити без змін, а апеляцій скаргу - без задоволення.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та Нововодолазький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області пропорційно задоволеним вимогам.

Стягнути із Нововодолазького РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області (63202, Харківська обл., Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вул. Донця Григорія, будинок 6, код 34895423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 40, офіс 315, код 38039872) 1 434 (тисяча чотириста тридцять чотири) грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 01.04.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Л.Г. Смірнова