ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5791/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Будівельна Компанія "Містобудівник", с. Партизанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миру-3 Дніпро", м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миру-7", м. Дніпро

про визнання розірваним договору про постачання електричної енергії № 7390/18-394 від 09.07.2008

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, посвідчення №1583 від 08.10.2018, довіреність б/н від 05.12.2018

від відповідача: ОСОБА_2, адвокат, свідоцтво №1573 від 09.09.2008, довіреність №831 від 21.05.2018

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Будівельна Компанія "Містобудівник" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - відповідач) про визнання розірваним договору про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між сторонами був укладений договір про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 для забезпечення електропостачання в технічних приміщеннях загального користування у житлових будинках № 7 і № 3 по пр. Миру у м. Дніпропетровськ, оскільки позивач як забудовник потребував електропостачання, проте після закінчення будівництва відпала необхідність в споживанні електроенергії. На думку ТОВ "Дніпровська Будівельна Компанія "Містобудівник", істотні обставини, якими сторони керувалися під час укладення договору, фактично змінились, що підпадає під кваліфікацію п. 5.23 ПКЕЕ і є безумовною підставою для визнання договору розірваним.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.01.2019.

В підготовчому засіданні 17.01.2019 оголошено перерву до 29.01.2019.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2019 відкладено підготовче засідання на 19.02.2019 у зв'язку з залученням третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСББ "Миру-3 Дніпро".

Ухвалою від 31.01.2019 господарський суд залучив до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСББ "Миру-7".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті на 25.02.2019.

20.02.2019 відповідач подав через канцелярію суду клопотання б/н від 19.02.2019, в якому просив залучити до матеріалів справи докази направлення на адресу учасників справи відзиву на позовну заяву засобами поштового зв'язку.

22.02.2019 відповідач подав через канцелярію суду клопотання б/н від 22.02.2019 про залучення до матеріалів справи доказів, в якому він просив визнати поважною причину пропуску процесуального строку для надання доказів; поновити пропущений процесуальний строк; залучити до матеріалів справи письмові докази.

Суд задовольнив клопотання АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" б/н від 19.02.2019 і долучив до матеріалів справи докази направлення на адресу учасників справи відзиву на позовну заяву засобами поштового зв'язку.

Щодо клопотання відповідача б/н від 22.02.2019 про залучення до матеріалів справи доказів суд задовольнив його частково, долучив до матеріалів справи письмові докази згідно з додатком.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 розгляд справи був відкладений на 14.03.2019.

В судове засідання 14.03.2019 з'явились представники позивача та відповідача, треті особи-1, 2 явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, підтримав свої заперечення (вх. №11771/19 від 13.03.2019) проти клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, наданих відповідачем 22.02.2019.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, надав усні пояснення.

В судовому засіданні 14.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», після реорганізації - Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі» (постачальник, відповідач) та Закритим акціонерним товариством «Дніпропетровська будівельна компанія «Містобудівник», після реорганізації - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська будівельна компанія «Містобудівник» (споживач, позивач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 7390/18-394 (надалі Договір № 7390/18-394).

Відповідно до пункту 1.1. Договору № 7390/18-394, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача потужністю 308 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені Додатком № 4 «Графік знаття показників засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до Додатку № 4 місто постачання електроенергії визначено: технічні приміщення загального користування у житлових будинках № 7 та № 3 по пр. Миру у м. Дніпропетровськ.

Зазначені будинки на момент укладання договору знаходилися на балансі Позивача на стадії введення в експлуатацію.

Позивач, є будівельною організацією, яка збудувала та ввела в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок № 7 та № 3 по пр. Миру у м. Дніпро.

Після закінчення будівництва житлового будинку № 7 по пр. Миру у м. Дніпро, для здійснення повноцінного обслуговування житлового будинку позивач, як забудовник, відповідно до акту - приймання передачі передав збудований будинок на баланс ОСББ «Миру -7» , про що було повідомлено відповідачу та 20.05.2009 на підставі заяви Позивача, до Договору №7390/18-394 укладена Додаткова угода № 9 про виключення з Додатку № 4 об'єкт електропостачання - будинок № 7 по проспекту Миру у м. Дніпропетровськ у зв'язку з передаючою даного об'єкту на баланс ОСББ «Миру -7».

Після закінчення будівництва житлового будинку № 3 по пр. Миру у м. Дніпро, для здійснення повноцінного обслуговування житлового будинку Позивач, як забудовник, 27.12.2010 за актом - приймання передачі (а.с.36-39, том 1) передав житловий будинок на баланс ОСББ «Миру-7» дляздійснення повноцінного обслуговування житлового будинку, попередньо повідомив про таку передачу Відповідача за 20 діб до зміни власника будинку, як того передбачає п. 2.3.8. Договору №7390/18-394 та п. 6.18 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії Регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (надалі - ПКЕЕ), шляхом надання 03.12.2010 року листа Відповідачу (а.с.34 том 1).

Крім того, 28.12.2010 позивач повідомив відповідача про фактичну передачу 27.12.2010 житлового будинку №3 по проспекту Миру у м. Дніпро новому балансоутримувачу ОСББ «Миру - 7» з наданням копією акту передачі для підтвердження переходу прав на укладання нового Договору електропостачання з новим балансоутримувачем будинку та розірвання Договору № 7390/18-394 укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.110 том 1).

Відповідач на повідомлення Позивача будь якої відповіді не надав, та продовжував надавати рахунки на сплату за електроенергію згідно до Договору № 7390/18-394, які сплачувалися Позивачем належно до 01.08.2012.

20.01.2012 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про розірвання Договору № 7390/18-394 з наданням доказів підстав для розірвання, однак відповіді на другу заяву не отримано (а.с.111 том 1).

08.08.2012 позивачем на адресу відповідача надано чергове звернення з вимогою щодо розірвання Договору 7390/18-394 у зв'язку з відсутністю правових підстав на виставлення рахунків за спожиту електроенергію за будинком, який не яким чином не належить Позивачу, він не є Споживачем за даним договором та попередженням щодо припинення здійснення оплати за Договором № 7390/18-394 з 01.08.2012 та і розірванням вказаного Договору.

За твердженням позивача, з вересня 2012 року по листопад 2018 року на адресу останнього не надходило рахунків від відповідача, в зв'язку з чим, Позивач вважав Договір № 7390/18-394 розірваним за згодою сторін, як таке передбачено п. 9.8.2. зазначеного Договору, поки 13.11.2018 на адресу Позивача ненадійшов лист вих. №75281/1600 від 08.11.2018 від АТ «ДТЕК «Дніпровські Електромережі», відповідно до якого позивачу виставлені рахунки за споживчу електроенергію (а.с.42-6 том 1).

Під час звернення представника позивача за адресою Міського Центру обслуговування клієнтів АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» представнику повідомлено, що у центрі відсутня інформація щодо розірвання Договору № 7390/18-394, за яким щомісячно нараховується заборгованість за споживчу електроенергію.

Вказані обставини стали підставою для зверення позивача до суду з позовом до відповідача про визнання розірваним договору про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008.

У відповідності до пункту 5.1 Правил ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктом 6.18 ПКЕЕ встановлено, що у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний здійснювати оплату спожитої на таких об'єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

Пунктом 6.18 ПКЕЕ передбачено, що з новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема, цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України (пункт 5.23 ПКЕЕ).

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Передбачене статтею 188 ГК України надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору в разі виникнення необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка використовує його добровільно, виходячи з власних інтересів, та може звернутися за захистом свого порушеного права шляхом подання позову про розірвання договору (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 у справі №3-74).

Враховуючи викладене, з огляду на неодноразове звернення позивача до відповідача в порядку визначеному Договором №7390/18-394, Правилами користування електричною енергією та ст. 188 ГПК України, щодо розірвання Договору про постачання електричної енергії № 7390/18-394 від 09.07.2008 в зв'язку з передаючою житлового будинку № 3 по проспекту Миру у м. Дніпропетровськ на баланс новому балансоутримувачу ОСББ «Миру -7» та відсутністю з боку відповідача дій, спрямованих на розірвання договору № 7390/18-394 або на обґрунтовану відмову в розірванні договору, оскільки оплата за Договором № 7390/18-394 здійснювалась позивачем включно до 01.08.2012 та дата останнього звернення із заявою до відповідача є 01.08.2012, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, а отже договір про постачання електричної енергії № 7390/18-394 від 09.07.2008 є розірваним з 01.08.2012.

Що стосується наданих відповідачем 19.02.2019 відзиву на позовну заяву та 22.02.2019 клопотання про залучення до матеріалів справи доказів, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору повинні подати до суду докази разом із поданням відзиву або письмового пояснення третьої особи.

Крім того, частиною 4 статті 80 ГПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 5 статті 80 ГПК України встановлено, що у випадку визнання поважним причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Пунктом 7 ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі № 904/5791/18, відповідачу було роз'яснено право надання відзиву на позовну заяву у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Крім того, в пункті 10 ухвали від 27.12.2018, суд звернув увагу учасників процесу, в тому числі і відповідача, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

В підготовчому засіданні, яке відбулося 17.01.2019, було оголошено перерву за клопотанням представника відповідача для надання йому строку на підготовку та направлення відзиву на позовну заяву.

Однак, Відповідач в установлені строки відзив на позовну заяву не подав, докази на спростування позовних вимог теж не подано, крім того, не подано заяву про надання строку на подання доказів з обґрунтуванням неможливості їх подання в установлений законом та судом строк.

Відповідно до ст. 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Як визначено частиною 2 ст. 178 ГПК України, у разі неподання відповідачем відзиву в установлені судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

19.02.2019 з порушенням строків на подання відзиву (заперечень) на позовну заяву, відповідачем до суду надано відзив без надання доказів його направлення стонам по справі. Крім того, до відзиву не надано жодного доказу на спростування позовних вимог, не надано заяву про надання строку для подання доказів з обґрунтуванням причини неможливості їх подання в установленні строки, а також не зазначені причини несвоєчасного подання відзиву з обґрунтуванням поважності причин порушення строків встановлених судом та проханням поновити строк на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 підготовче провадження було закрито та призначено судове засідання по суті позовних вимог. В підготовчому засіданні до закриття підготовчого провадження, суддею було запитано сторін по справі чи є або будуть будь - які заяви та клопотання по справі, однак, відповідачем не заявлено будь яких письмових або усних клопотань щодо надання йому додаткового часу для подання будь - яких додаткових доказів з обґрунтуванням неможливості їх своєчасного подання.

22.02.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області відповідачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів. Підстави несвоєчасного подання доказів, Відповідач обґрунтовує тим, що відбувається триваюча процедура реорганізації відповідача у зв'язку з чим, він не зміг в установлений судом строк направити відзив та надати до матеріалів справи необхідні докази.

Оскільки відповідач мав можливість скористатися своїм правом, яке надавалося судом не тільки ухвалою від 27.12.2018, але й під час декількох підготовчих засідань, на яких був присутній представник відповідача, та надати до суду або усно або письмово заяву про надання судом додаткового часу для подання доказів з обґрунтуванням неможливості своєчасного їх подання, але зазначеним правом відповідач не скористався, суд не вбачає наявності підстав, що обґрунтовують поважність порушення відповідачем строків надання відповідних заяв по суті та доказів.

11.02.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/5791/18 Третьою особою -1 подана заява про застосування строків позовної давності.

Розглянувши заяву Третьої особи-1, суд дійшов висновку, що твердження у заяві про пропущення позивачем строку позовної давності є помилковим та дана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

В заяві про застосування строків позовної давності, Третя особа - 1 посилається на її процесуальні права визначені ч. 5 ст. 50 ГПК України, в які, на думку останньої, входить право на подання такої заяви.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення.

За змістом цієї норми, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише", та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

В даній справі, існує спор між позивачем та відповідачем стосовно Договору про постачання електричної енергії № 7390/18-394 від 09.07.2008, в якому Третя особа - 1 не є стороною договору, та її права не порушуються даним Договором, а отже вона не є стороною у спорі та не має право на подання заяви про застосування строків позовної давності.

Крім того, приписи статті 267 ЦК України є нормою матеріального права, та як визначено в Постанові № 10 Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» «абз. 4 п. 2.1. Заява про сплив позовної давності, зроблена будь - якою іншою особою , крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб».

Таким чином, подання Третьою особою по справі заяви про застосування строку позовної заяви не є підставою для застосування позовної давності.

Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська Будівельна Компанія "Містобудівник" (52012, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Партизанське, вулиця Заводська, будинок 25 І, ) до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, вулиця Запорізьке шосе, будинок 22, ) за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миру-3 Дніпро" (49130, м. Дніпро, пр. Миру, будинок 3, ), третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Миру-7" (49000, м. Дніпро, пр. Миру, будинок 7, ) про визнання розірваним договору про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008 - задовольнити повністю.

Вважати договір про постачання електричної енергії №7390/18-394 від 09.07.2008, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» після реорганізації Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49107, м. Дніпро, вулиця Запорізьке шосе, будинок 22, ) та Закритим акціонерним товариством «Дніпропетровська будівельна компанія «Містобудівник» після реорганізації Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська будівельна компанія «Містобудівник»(52012, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Партизанське, вулиця Заводська, будинок 25 І, ) розірваним з 01.08.2012.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49107, м. Дніпро, вулиця Запорізьке шосе, будинок 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська будівельна компанія «Містобудівник» (52012, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Партизанське, вулиця Заводська, будинок 25 І, ) 1 762,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.03.2019

Суддя ОСОБА_3