ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Дніпро Справа № 904/5148/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецов В.О., Чус О.В.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляков і К"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року

у справі № 904/5148/18 (суддя - Ліпинський О.В., м. Дніпро)

за позовом ОСОБА_2, м. Дніпро;

ОСОБА_1, м. Дніпро;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендастройсервіс", м. Дніпро;

ОСОБА_3, м. Первомайський;

ОСОБА_4, м. Люботин;

ОСОБА_5, м. Первомайський

про припинення корпоративних прав учасників у товаристві з обмеженою відповідальністю

ПОСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" про припинення корпоративних прав учасників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у товаристві з обмеженою відповідальністю "Орендастройсервіс" повернуто без розгляду.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, передати справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції, стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" судовий збір за подання апеляційної скарги.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" посилається на те, що ухвала господарського суду першої інстанції була винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема статей 49, 180 ГПК України, а тому підлягає скасуванню. Зазначена судом першої інстанції стаття 174 ГПК України регулює підстави повернення позовної заяви, а не повернення позовної заяви без розгляду. Отже, суд першої інстанції, розглянувши зустрічну позовну заяву ТОВ "Поляков і К", ухвалив рішення не передбачене ГПК України та за відсутності мотивів та підстав повернення. Первісний і зустрічний позов взаємопов'язані, оскільки виникають з одних корпоративних правовідносин, задоволення зустрічного позову може вплинути на вирішення первісного позову. Отже, згідно із статтею 173 ГПК України цей позов підлягає об'єднанню з первісним в одне провадження.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2019 року апеляційну скаргу ТОВ "Поляков і К" залишено без руху.

19.02.2019 року, тобто в межах строку, встановленого судом для усунення недоліків апеляційної скарги, від скаржника надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів надсилання іншим учасникам справи копії скарги і доданих до неї документів, листом з описом вкладення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року (колегією суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., Кузнецов В.О., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року у справі № 904/5148/18 та постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 (далі - Позивач-1) та ОСОБА_1 (далі - Позивач-2) звернулись до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендастройсервіс" (далі - Відповідач-1), ОСОБА_3 (далі - Відповідач-2), ОСОБА_4 (далі - Відповідач-3) та ОСОБА_6 (далі - Відповідач-4), в якому просили суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Орендастройсервіс" в розмірі 0,2 % відсотків, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 904;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Орендастройсервіс" в розмірі 99,8 % відсотків, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений 13 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 905;

- зобов'язати ТОВ "Орендастройсервіс" поновити учасника ОСОБА_2 з часткою в розмірі 0,2 % відсотків в статутному капіталі шляхом внесення відповідних змін до статутних документів товариства.

- зобов'язати ТОВ "Орендастройсервіс" поновити учасника ОСОБА_1 з часткою в розмірі 98,8 % відсотків в статутному капіталі шляхом внесення відповідних змін до статутних документів товариства.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що від імені позивачів спірні договори підписані відповідачами-2, 3, які діяли на підставі довіреностей, начебто виданих позивачами, при цьому, за твердженнями останніх, відповідні довіреності ними не видавались.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі № 904/5148/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.12.2018 року.

В підготовчому засіданні 18.12.2018 року представником позивачів подано уточнену позовну заяву (фактично заяву про зміну предмету позову).

Вказана заява мотивована тим, що в процесі вирішення спору позивачам стало відомо, що відповідачі-2,3 здійснили перепродаж спірних часток в статутному капіталі товариства на користь ОСОБА_6, який прийняв рішення стосовно розширення повноважень директора та припинення юридичної особи - ТОВ "Орендастройсервіс".

Здійснивши перевірку поданої заяви на предмет її відповідності приписам ч. 5 ст. 46 ГПК України, суд прийняв її до розгляду та зважаючи на те, що за змістом зазначеної заяви позивачі заявили вимоги до ОСОБА_6, залучив останнього до участі у справі в якості Відповідача-4.

30.01.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" (фактично позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору), за змістом якої заявник просив суд:

- постановити ухвалу про прийняття його позовної заяви та вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги не предмет спору;

- ухвалити рішення, яким задовольнити позов повністю. Припинити з 13.09.2017 року корпоративні права учасників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орендастройсервіс".

04.02.2019 року господарський суд виніс ухвалу про повернення позовної заяви ТОВ "Поляков і К" без розгляду. При цьому суд послався на те, що вимога ТОВ "Поляков і К" знаходиться за межами спору у справі № 904/5148/18, в зв'язку з чим така особа не може бути допущена до участі у справі в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки її самостійна вимога не стосується предмета спору між сторонами у справі.

3.3. Норми права, що підлягають застосуванню.

Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція)

Стаття 6

1. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 49. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору

1. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

2. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

5. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Стаття 180. Пред'явлення зустрічного позову

1. Відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

2. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

3. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

6. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції"

1. Україна повністю визнає на своїй території дію … статті 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

Конвенція - Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України;

Суд - Європейський суд з прав людини;

Стаття 17. Застосування судами Конвенції та практики Суду

1. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"

"Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

3.4. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові позовної заяви, поданої з порушенням вимог частин 1, 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Колегія суддів виходить з того, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов'язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно з обставинами, встановленими судом першої інстанції та які підтверджуються матеріалами справи, вимогами за первісним позовом є визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства, визнання недійними рішень загальних зборів учасників ТОВ "Орендастройсервіс", а також вимоги про скасування реєстраційних дій, проведених на підставі оскаржуваних договорів та рішень. Натомість Заявник у своєму позові заявив вимогу про припинення корпоративних прав учасників у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орендастройсервіс".

З викладеного вбачається, що позовна заява заявника безпосередньо не спрямована на предмет спору між позивачами та відповідачами - визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства та прийнятих в подальшому рішень загальних зборів ТОВ "Орендастройсервіс".

З огляду на викладене, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові, про що правомірно зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника про те, що заявлений ним позов та первісний позов позивача виникли з одних і тих самих правовідносин, їх підставами є правовідносини, які виникли з корпоративних відносин і те, що задоволення зустрічного позову може вплинути на вирішення первісного позову. Зазначені доводи свідчать про наявність лише опосередкованого зв'язку між вимогами заявника та вимогами позивачів.

3.5. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене Центральний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву заявника, оскільки вона не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в розумінні частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

3.6. Розподіл судових витрат.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляков і К" -залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року у справі № 904/5148/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус