УХВАЛА

м. Київ

02.04.2019Справа № 910/12315/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім. Т. Г. Шевченка" Чернігівської обласної ради на дії (бездіяльність) Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі № 910/12315/18

За вимогами стягувача Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради (14000, м.Чернігів, проспект Миру, 23, )

про видачу судового наказу до боржника - Фізичної особи-підприємця Міронєнка Сергія Павловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) про стягнення 325,00 грн. боргу за надані послуги за договором про надання послуг з реалізації квитків на гастрольний захід від 14.04.2016

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

від боржника: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ №910/12315/18 за вимогами стягувача Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради про стягнення 325,00 грн. боргу за надані послуги за договором про надання послуг з реалізації квитків на гастрольний захід від 14.04.2016, а саме: про стягнення з Фізичної особи-підприємця Міронєнка Сергія Павловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради (14000, м.Чернігів, проспект Миру, 23, ) 325 (триста двадцять п'ять) грн. 00 коп. боргу та про стягнення витрат зі сплати судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Судовий наказ набрав законної сили 21.11.2018 із терміном пред'явлення до виконання до 21.11.2021.

15.03.2019 до суду стягувачем подана скарга на дії (бездіяльність) Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі № 910/12315/18 щодо повернення виконавчого документа стягувачу повідомленням від 22.01.2019 ВП № 58153656.

Ухвалою суду від 18.03.2019 призначено розгляд скарги на 26.03.2019.

ВДВС участь свого представника у засіданні суду 26.03.2019 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, письмових пояснень державний виконавець не надав.

Ухвалою суду від 26.03.2019 відкладено розгляд скарги на 02.04.2019 о 11:15 год.

27.03.2019 через загальний відділ діловодства суду від ВДВС надійшов відзив на скарг, в якому державний виконавець Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві заперечує проти скарги та вважає її необґрунтованою та безпідставною, просив суд відмовити в задоволені в скарги заявника.

В судове засідання 02.04.2019 представники сторін не з'явилися, про розгляд скарги повідомлялись належним чином відповідно до ст. 120 ГПК України шляхом надсилання ухвали суду.

Відповідно до ст. 342 ГПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд скарги, суд прийшов до висновку, що подана скарга може бути розглянута за наявними у ній документами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Подана скарга мотивована тим, що державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ельбабаєвим Б.Б. був повернений виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, в зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначена дата народження боржника - фізичної особи.

Скаржник вважає, що повідомлення від 22.01.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не відповідає нормам чинного законодавства України, порушує права стягувача.

Судом встановлено, що 19.09.2018 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ №910/12315/18 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Міронєнка Сергія Павловича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради (14000, м.Чернігів, проспект Миру, 23, ) 325 (триста двадцять п'ять) грн. 00 коп. боргу та витрат зі сплати судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст.327 ГПК України передбачено, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як встановлено судом з поданих матеріалів, державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ельбабаєвим Б.Б. винесено повідомлення від 22.01.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, керуючись вимогами п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначена дата народження боржника - фізичної особи.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Пункт 3 частини 1 стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» вимагає, щоб у виконавчому документі було зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Визначення поняття фізичної особи міститься у ст. 24 Цивільного кодексу України, відповідно до якої людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України визначається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 50 Цивільного кодексу України передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємці та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстраці юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» виписка з Єдиного державного реєстр; юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - виписка) документ в електронній або у випадку, передбаченому цим Законом, у паперовій формі, який формується та оновлюється за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу - підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та державної фіскальної служби, видачу ліцензії та документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи.

Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційні визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичнок особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом, (п. 4 ч 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Таким чином, з моменту реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадськю формувань» фізична особа набуває особливого статусу суб'єкта господарювання.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, запис про державну реєстрацію ФОП Міронєнко Сергій Павлович було внесено 29.07.2015; станом на 22.01.2019 записів про відміну державної реєстрації, припинення підприємницької діяльності або перебування в стані припине відсутні.

Статтею 51 Цивільного кодексу України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що боржником у даній справі за виконавчим документом - судовим наказом Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 № 910/12315/18, є фізична особа - підприємець Міронєнко Сергій Павлович, а не фізична особа Міронєнко Сергій Павлович, а тому в даному випадку не вимагається зазначення у виконавчому документі дати народження фізичної особи підприємця.

Тобто, судовий наказ Господарського суду міста Києва № 910/12315/18 від 19.09.2018 повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а бездіяльність державного виконавця є протиправною.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Б.Б. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.01.2019 на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Заперечення державного виконавця викладені у відзиві на скаргу, не приймаються судом до уваги, оскільки ґрунтуються на невірному трактування норм чинного законодавства.

За таких обставин скарга Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради на дії (бездіяльність) Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі № 910/12315/18 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Комунального підприємства "Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр ім.Т.Г.Шевченка" Чернігівської обласної ради на дії (бездіяльність) Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі № 910/12315/18 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Б.Б. щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/12315/18.

3. Зобов'язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Б.Б. відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Господарського суду міста Києва від 19.09.2018 у справі №910/12315/18 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Міронєнка Сергія Павловича (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, м. Чернігів, проспект Миру, 23, ) 325 грн. 00 коп. боргу та витрат зі сплати судового збору в розмірі 176 грн. 20 коп.

4. Зобов'язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ельбабаєва Б.Б. повідомити суд та стягувача у десятиденний термін з дня одержання даної ухвали суду щодо результатів її виконання.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у встановленому законодавством України порядку.

Повний текст ухвали складено 04.04.2019.

Суддя О.М. Ярмак