ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 910/7082/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Чорної Л.В.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Подоляк Р.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 07.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 (повний текст підписано 19.09.2018)

у справі №910/7082/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря"

до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України

про стягнення 5 917 926,28 грн.

В судовому засіданні 07.02.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 Дочірнє підприємство "Поліграфічний комбінат "Зоря" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про стягнення 5917926,28 грн.

Позов обґрунтований тим, що у зв'язку з відмовою відповідача від договору №128/12 від 11.09.2012 позивач поніс збитки в частині витрат на виробництво бланків документів, які були в процесі незавершеного виробництва, на підставі чого позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати йому збитки у розмірі 5917926,28 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/7082/18 в позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до вимог ст. 112 ЦК України та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач 03.10.2018 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку, що позивач стягує заборгованість, не врахував наявність рішення господарського суду, що набуло законної сили, між тими ж сторонами з тих самих обставин, та зміст порушеного права.

Апелянт вказує, що судом залишено поза увагою той факт, що відповідач не визнав наявність будь - якої заборгованості, тим більш збитків, відтак позов про відшкодування збитків, як зазначено в рішенні у справі №910/19555/15, є ефективним способом захисту прав.

Відмова суду у вимозі про відшкодування збитків автоматично означає її погашення в силу приписів ч. 5 ст. 112 ЦК України.

Звертає увагу, що позивач просить відшкодувати завдані йому збитки в частині безпосередньо витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.2014 були в процесі незавершеного виробництва та не могли бути реалізовані будь - якому іншому суб'єкту господарювання через їх специфіку, оскільки організацію постачання, обліку постачання й звітності втрачання бланків здійснювало саме Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України відповідно до Положення про порядок постачання, зберігання, обліку та звітності витрачання спеціальних бланків документів інформаційної системи Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 липня 2004 №67/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2004 №878/9477 (в редакції, що діяло під час господарських взаємовідносин) та інших нормативно - правових актів. Крім того, технічний опис бланків документів істотно змінився, про що повідомив сам відповідач та це встановлено судовим рішенням.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача 01.11.2018 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2018 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/7082/18 залишено без руху у зв'язку з неподанням доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

12.11.2018 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи банківської виписки на підтвердження оплати судового збору в розмірі 133 153,34 грн., однак доказів зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету не надано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 13.12.2018, зобов'язано позивача подати до Північного апеляційного господарського суду докази зарахування судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018, у зв'язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 07.02.2019.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 07.02.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 07.02.2019 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов'язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (далі - замовник, відповідач) та Дочірнім підприємством "Поліграфічний комбінат "Зоря" (далі - виконавець, позивач) було укладено договори на виготовлення бланків документів (далі - продукція), а саме: № 092/11 від 26.12.2011, № 127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012.

Відповідно до п.1.1 договору № 092/11 від 26.12.2011, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 10.09.2012, виконавець виготовляє і передає у власність замовника спеціальні бланки документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України у кількості 50 000000 примірників, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.1 договору № 127/12 від 11.09.2012 встановлено, що виконавець виготовляє і передає у власність замовника "Спеціальні бланки свідоцтва про право власності" у кількості 2000000 комплектів, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.1 договору № 128/12 від 11.09.2012 встановлено, що виконавець виготовляє і передає у власність замовника "Спеціальні бланки для видачі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" у кількості 20000000 примірників, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах, визначених цим договором.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 092/11 від 26.12.2011 вартість замовлення складає 270 000 000,00 грн.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 127/12 від 11.09.2012 вартість замовлення складає 37 800 000,00 грн.

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни до договору № 128/12 від 11.09.2012 вартість замовлення складає 188 400 000,00 грн.

Інші умови вказаних договорів є аналогічними.

Відповідно до п.4.1 договорів виконавець зобов'язується виготовити та поставити, а замовник прийняти та оплатити загальну кількість продукції, визначену у п.1.1 даного договору в строк до 31.12.15.

Пунктами 5.4, 5.5 договорів встановлено, що оплата за кожну партію продукції, що виготовляється та передається виконавцем, здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, за домовленістю сторін, оплата може здійснюватись на умовах відстрочення платежу на термін 14 робочих днів з дати поставки відповідної партії продукції.

Відповідно до заявки від 11.02.2014 № 01-08/553 відповідач на виконання умов договорів здійснив замовлення наступних партій продукції на лютий-березень 2014:

18.02.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим. (14.02.2014 поставлені та прийняті відповідачем);

20.02.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (18.02.2014 поставлені та прийняті відповідачем);

20.02.2014 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл. (14.02.2014 поставлені та прийняті відповідачем);

26.02.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (25.02.2014 поставлені та прийняті відповідачем);

14.03.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим. (25.02.2014 поставлені та прийняті Відповідачем);

14.03.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 300 000 прим.;

18.03.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 200 000 прим.;

18.03.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

25.03.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

27.03.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

28.03.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

28.03.2014 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

Відповідно до заявки від 11 лютого 2014 № 01-08/554 відповідач, згідно з умовами Договорів, у квітні 2014 просив поставити наступну Продукцію:

02.04.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

08.04.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

10.04.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 400 000 прим.;

15.04.2014 - Спеціальні бланки документів реєстрів у кількості 200 000 прим.;

15.04.2014 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.;

18.04.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

23.04.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 400 000 прим.;

29.04.2014 - Спеціальні бланки для видачі витягів у кількості 200 000 прим.;

29.04.2014 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

30.04.2014 - Спеціальні бланки свідоцтв про право власності у кількості 100 000 компл.

24.02.2014 відповідач направив на адресу позивача листи № 01-08/729, №01-08/727, 01-08/728, відповідно до яких повідомив останнього про необхідність призупинення виконання заявок від 11.02.2014 № 01-08/553 та № 01-08/554 у зв'язку з відсутністю фінансування до окремого повідомлення.

Листами від 14.03.2014 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 відповідач звернувся до позивача з пропозицією про розірвання договорів №092/11 від 26.12.2011, № 127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012.

В свою чергу, позивач листом від 18.03.2014 № 264-06/14 повідомив про неможливість припинення договірних відносин, а також про те, що продукція згідно заявок від 11.02.2014 № 01-08/553 та № 01-08/554 на суму 36936000,00 грн. виготовлена в повному обсязі та підлягає прийманню та оплаті відповідачем згідно умов договорів.

20.03.2014 відповідач направив позивачу лист вих. № 01-08/1164, в якому повторно повідомив про недоцільність продовження між сторонами господарських відносин.

Листом від 20.03.2013 вих. № 280-06/14 позивач повідомив відповідача про необхідність дотримуватись укладених між сторонами договорів, а також про те, що станом на 24.02.2014 на виконання заявок відповідача від 11.02.2014 № 01-08/553 та № 01-08/554 позивачем вже було здійснено закупівлю усіх необхідних витратних матеріалів, а бланки вже були роздруковані та знаходились на різних стадіях технологічного процесу.

Наведені обставини встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/19555/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2015.

При цьому, Господарський суд міста Києва в рішенні від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 зазначив, що в частині виготовлення продукції до правовідносини між сторонами слід застосовувати положення про договір підряду; для договору підряду ч. 4 ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору; наведеною нормою врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору підряду не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку підрядника; з огляду на те, що одностороння відмова від договору підряду, з огляду на положення ч.4 ст. 849 ЦК України не потребує узгодження з відповідачем, а також, враховуючи, що листи відповідача від 14.03.2014 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 про відмову від договорів були отримані позивачем 18.03.2014, то договори № 092/11 від 26.12.2011, № 127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012 є розірваними з 18.03.2014.

Крім того, у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 зазначено, що з пояснень позивача від 07.10.2015 № 766-06/15 вбачається, що станом на 24.02.2014 у незавершеному виробництві (на кінцевих стадіях технологічного процесу) залишались 400 000 примірників спеціальних бланків документів реєстрів, 1300000 примірників спеціальних бланків для видачі витягів, 100000 примірників спеціальних бланків свідоцтв про право власності. Позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про відшкодування йому збитків в частині витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.2012 були в процесі незавершеного виробництва, у зв'язку з відмовою замовника (відповідача) від договорів №092/11 від 26.12.2011, № 127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач зазначає, що витрати на виробництво замовленої, але не поставленої продукції (замовлення №533 (14) та №533 (15) - відповідно до оформлення у внутрішньому обліку позивача) склали 4931605,23 грн. без ПДВ, а тому позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитки, які складають витрати на виробництво бланків, які не могли бути реалізовані будь-якому іншому суб'єкту господарювання через їх специфіку, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у розмірі 5917926,28 грн. з урахуванням ПДВ.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до вимог статті 112 ЦК України та з урахуванням приписів частини другої статті 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника, а належним способом захисту прав позивача у даному випадку є вимога про зобов'язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника, а не про стягнення з відповідача грошових коштів. Крім того, звернення з позовом про стягнення заборгованості не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу відповідача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, у рішенні від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 судом зазначено, що з огляду на положення ч.4 ст. 849 ЦК України не потребує узгодження з відповідачем, а також, враховуючи, що листи відповідача від 14.03.2014 вих. № 01-08/1038, № 01-08/1039, № 01-08/1040 про відмову від договорів були отримані позивачем 18.03.2014, то договори № 092/11 від 26.12.2011, № 127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012 є розірваними з 18.03.2014. При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про відшкодування йому збитків в частині витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.2012 були в процесі незавершеного виробництва, у зв'язку з відмовою замовника (відповідача) від договорів №092/11 від 26.12.2011, №127/12 від 11.09.2012, № 128/12 від 11.09.2012.

Так, спір у даній справі виник з підстав відмови відповідача від договорів, у зв'язку з чим позивачем понесено збитки у вигляді витрат на виробництво бланків документів, замовлених відповідачем, які, в свою чергу не могли бути реалізовані іншим особам.

Суд зазначає, що за підрахунком позивача, витрати позивача складаються з:

Щодо замовлення №533 (14):

витрати на основні матеріали:

Фарба 42181-33 - 2353,21 грн.

Фарба Impression inkr. Cyan - 79,6 грн.

Фарба Impression inkr. Yellow - 41,82 грн.

Папір з водяним знаком "Y" - 50 215,89 грн.

Пластина Р970 1050x795 - 171,30 грн.

витрати на основні матеріали (без ФГТ): 52861,82 грн.

Фольга гарячого тиснення "FS-1" - 284 173,06 грн.

Фольга гарячого тиснення "Альгіз" 509 505,48 грн.

Фольга гарячого тиснення "Контур України" 98 198,69 грн.

Загалом витрати на основні матеріали: 944 739,05 грн.

Загальновиробничі витрати (амортизація основних засобів та нематеріальних активів, оплата праці та відрахування апарату управління цехом, дільницями, технічне обслуговування обладнання, витрати на оренду та інші) - 85827,84 грн.

Виробничі витрати (допоміжні матеріали) - 4 566,48 грн.

Заробітна плата та податки безпосередньо друкарів, що задіяні у виробництві: 27797,65грн.

Загалом: 1 062 931,02 грн.

Щодо замовлення №533 (15):

Витрати на основні матеріали:

Фарба 10062LFV - 709,86 грн.

Фарба 42181-26 - 126,81 грн.

Фарба 42181-33 - 8 124,86 грн.

Фарба 42181-53 - 605,85 грн.

Фарба 42181-87 - 689,44 грн.

Фарба 5923LF - 3 480,82 грн.

Папір з водяним знаком "Y". - 168 616,48 грн.

Пластина Р970 1050x795 - 71,37 грн.

Фарба Impression inkr. Black - 52,93 грн.

Фарба Impression inkr. Cyan - 275,82 грн.

Фарба Impression inkr. Yellow - 568,02 грн.

Фарба Pantone Green (суміш) - 342,87 грн.

Фарба Pantone Orange 021 (суміш) - 53,46 грн.

Фарба Pantone Trans White (суміш) - 78,20 грн.

Фарба Pantone Yellow (суміш) - 112,93 грн.

Витрати на основні матеріали (без ФГТ'): - 183909,72 грн.

Фольга гарячого тиснення "FS-1" - 941 338,54 грн.

Фольга гарячого тиснення "Альгіз" - 2 403 545,71 грн.

Загалом витрати на основні матеріали: - 3 528 793,97 грн.

Загальновиробничі витрати (амортизація, заробітна плата та податки, технічне обслуговування обладнання, витрати на оренду): - 238 515,99 грн.

Виробничі витрати (допоміжні матеріали) - 23 923,78 грн.

Заробітна плата та податки безпосередньо друкарів, що задіяні у виробництві - 77440,47 грн.

Загалом: 3 868 674,21 грн.

Позивач просить відшкодувати завдані йому збитки в частині безпосередньо витрат на виробництво бланків документів, які станом на 24.02.2014 були в процесі незавершеного виробництва та не могли бути реалізовані будь-якому іншому суб'єкту господарювання через їх специфіку, оскільки організацію постачання, обліку постачання й звітності витрачання бланків здійснювало саме Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відповідно до Положення про порядок постачання,зберігання, обліку та звітності витрачання спеціальних бланків документів інформаційної системи Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 липня 2004 № 67/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2004 за №878/9477 (в редакції, що діяло під час господарських взаємовідносин) та інших нормативно-правових актів. Крім того, технічний опис бланків документів істотно змінився, про що повідомив сам відповідач та це встановлено судовим рішенням.

При цьому, у разі списання товарно-матеріальних цінностей у зв'язку з визнанням їх непридатними для використання такі товарно-матеріальні цінності не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства. При списанні таких товарно-матеріальних цінностей платник зобов'язаний визначити податкові зобов'язання з ПДВ за основною ставкою відповідно до п. 198.5 ст. 198 Кодексу, оскільки товарно-матеріальні цінності не використовуються в оподаткованих операціях.

Отже, загальна вартість збитків, що позивач просить стягнути з відповідача у зв'язку з відмовою від взятих на себе господарських зобов'язань, становить: 4 931 605,23 грн. + 20% (ПДВ) = 5 917 926,28 грн.

Розрахунок вартості витрачених матеріалів підтверджується первинними документами, що додані до позову, а саме: вантажно-митною декларацією на фарбу 10062ЬРУ, видатковими накладними на фарби, папір, пластину, фольгу гарячого тиснення «Р8-1» та «Альгіз». Детальний розрахунок загальновиробничих витрат зазначено у додатках № 2 до позову. Детальний розрахунок виробничих витрат зазначено у додатках № 3 до позову. Загальна відомість витрат за замовленням зазначена у додатку 4 до позову. Витрачання вказаних матеріалів у виробництві здійснювалось відповідно до технологічних карток та затверджених норм витрат матеріалів, що додані до позову, та підтверджується необхідними обліковими документами підприємства: лімітно-забірними картками зі складу до комор на видачу паперу та голографічних захисних елементів, звітами комор про використання захисних фарб, офсетних пластин та про рух захисних елементів, звітом по незавершеному виробництву в цеху офсетного друку.

Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 4 статті 849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Тобто, даною нормою передбачено, що не вимагається взагалі ніяких причин для реалізації цього права замовником, але є необхідним дотримання певних умов: 1) така відмова можлива до закінчення виконання робіт; 2) вже виконані підрядником роботи підлягають повній оплаті; 3) відшкодувати підряднику збитки, спричинені розірванням договору, як реальну, так і упущену вигоду.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, відповідачем розірвано договір в односторонньому порядку, а бланки документів, які знаходяться в незавершеному виробництві у зв'язку з розірванням договору не можуть бути реалізовані позивачем будь-якому іншому суб'єкту господарювання та підлягають списанню, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків в розмірі 5 917 926,28 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на сказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку, що позивачем відповідно до вимог ст. 112 ЦК України та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України обраний не вірний спосіб захисту порушеного права.

Частиною 4 ст. 112 ЦК України встановлено, що вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Частина 5 ст. 112 ЦК України встановлює, що вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Відмова суду у задоволенні вимог про стягнення збитків автоматично означатиме їх погашення в силу приписів ч. 5 ст. 112 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався з позовом про стягнення заборгованості, а звертався з вимогою про відшкодування йому завданих збитків, що були заподіяні розірванням договору та які не визнає відповідач.

Про право звернення до суду саме з таким способом захисту порушеного права зазначено у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі №910/19555/15 між тими ж сторонами та за тих же самих обставин.

Висновки суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є вимога про зобов'язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника, а не про стягнення з відповідача збитків є помилковими.

Нормами ЦК України передбачені окремі положення щодо розгляду позовних вимог про відшкодування збитків, отже справи з такими способами захисту порушеного права як стягнення заборгованості та/або включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника не можна ототожнювати зі справами про відшкодування збитків - це окремі різні способи захисту порушеного права зі своїми особливостями.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" з підстав, викладених в ній, підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/7082/18 підлягає скасуванню з вищевикладених підстав, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

У зв'язку з задоволенням позову, судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача, також судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з її задоволенням на підставі ст.129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/7082/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 у справі №910/7082/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, ) на користь Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-а, ) 5 917 926,28 грн. збитків, 88 768,89 грн. судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, ) на користь Дочірнього підприємства "Поліграфічний комбінат "Зоря" (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 1-а, ) 133 153,34 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи №910/7082/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 26.03.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Л.В. Чорна

А.І. Тищенко