ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Справа № 915/175/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Дніпровська електроенергетична система, вул. Гребельна, 2, м. Запоріжжя, 69096 ()

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , м. Очаків, Миколаївська область, 57508 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення коштів в розмірі 3 999, 18 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог)

за участю представників сторін:

від позивача: Батовська Т.І., довіреність № 764 від 28.12.2018 року;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Державне підприємство Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Дніпровська електроенергетична система з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 коштів в сумі 3 416, 11 грн., в тому числі: 3 009, 84 грн. основного боргу та 406, 27 грн. пені.

25.02.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява вх. № 2971/19 від 25.02.2019 року про збільшення позовних вимог, в якій позивач, керуючись ст. 46 ГПК України, просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Дніпровська електроенергетична система суму основного боргу в розмірі 3 533, 32 грн. та пеню в сумі 465, 86 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 року заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду. Позовні вимоги розглядаються судом з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 05.03.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.02.2019 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні на 28.03.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 28.03.2019 року не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (арк. 155-156).

Крім того, відповідача про дату, час та місце розгляду справи додатково було повідомлено телефонограмою від 05.03.2019 року (арк. 142).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідачем не повідомлено суду причини неявки представника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 28.03.19 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.
Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.
Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо невиконання відповідачем умов договору № 20/3381-17 від 29.11.2017 року про технічне забезпечення електропостачання споживача, укладеного між сторонами, внаслідок чого утворилась заборгованість по оплаті наданих послуг, на яку позивачем нараховано пеню. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 216, 230 ГК України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 901, 903 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.
Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

29.11.2017 року між ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» (власник мереж) та Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) був укладений Договір № 20/3381-17 про технічне забезпечення електропостачання споживача (арк. 17-33).

Між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 14.09.2018 року, якою внесено зміни до додатків № 2 та № 4 (арк. 30).

Договір та додаткову угоду підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.
Відповідно до п. 1.1 Договору власник мереж забезпечує можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором постачання енергії з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1.1 цього договору.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору власник мереж має право на нарахування споживачу плати за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1.1 Договору споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком № 2 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до п. 7.13 Договору споживач зобов`язаний оплачувати за перетікання реактивної електроенергії виключно грошовими коштами на поточний рахунок власника мереж щомісячно в термін до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунку, виставленого власником мереж.

Відповідно до п. 7.14 Договору споживач здійснює оплату за всі перетікання реактивної електроенергії, в тому числі за перетікання реактивної енергії субспоживачів, але за винятком перетікань, що пов`язані з передачею електроенергії до електромереж власника мереж або іншої електропередавальної організації. До рахунку додається розрахунок плати за надані послуги.

Відповідно до п. 1 Додатку № 6 до договору зняття показів засобів обліку здійснюється о 24-00 год. в останній день місяця споживачем самостійно або в присутності представника власника мереж (постачальника) відповідно до п. 6 «Порядку розрахунків за перетікання реактивної електроенергії». Зняті покази засобів обліку оформлюються «Звітом про обсяги перетікання реактивної електроенергії та обсяги споживання активної електроенергії по точках приєднання» (додаток № 1).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач за період з грудня 2017 року по січень 2019 року відпустив відповідачу реактивної електроенергії на суму 3 533, 32 грн., що підтверджується Актами за грудень 2017 року січень 2019 року та виставленими власником мереж рахунками-фактурами. Докази отримання відповідачем рахунків-фактур та актів підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (арк. 34-69, 121-125).

Оплату за перетікання реактивної електроенергії за спірний період відповідач не здійснив.

Позивачем на адресу відповідача надсилались претензії № 02/23809 від 14.06.2018 року та № 02/38840 від 25.09.2018 року, в яких позивач вимагав у найкоротший термін перерахувати суму заборгованості (70-73, 76-81). Факт направлення та отримання вказаних претензій відповідачем підтверджується описами вкладення у цінний лист та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (арк. 74-75, 82-83).

Доказів надання відповідачем відповідей на вищевказані претензії суду не надано.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, позивачем відпущено, а відповідачем отримано послуги з перетікання реактивної електричної енергії за період з грудня 2017 року по січень 2019 року на загальну суму 3 533, 32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами та рахунками (арк. 34-69, 121-125).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 3 533, 32 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості з плати за перетікання реактивної електричної енергії за період з грудня 2017 року по січень 2019 року в сумі 3 533, 32 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

3. Щодо вимоги про стягнення пені.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 8.2.1 Договору у разі внесення платежів, передбачених пунктом 4.1.1 цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання з грудня 2017 року по грудень 2018 року на суму 465, 86 грн. Нарахування пені здійснено позивачем за період з 21.01.2018 року по 21.02.2019 року в межах шестимісячного строку по кожному окремому простроченому зобов`язанню за місяць. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 118-120). Отже, нарахування пені в сумі 465, 86 грн. є обґрунтованим та підставним. В цій частині позов підлягає задоволенню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором про технічне забезпечення електропостачання споживача. Договір в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за перетікання реактивної електричної енергії. Проте, відповідачем у встановлені договором строки оплату не проведено, що не спростовано самим відповідачем та підтверджено матеріалами справи. За порушення виконання зобов`язання умовами договору передбачено нарахування пені, яку позивачем нараховано обґрунтовано, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Судовий збір в розмірі 1 921 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Військової частини НОМЕР_1 , м. Очаків, Миколаївська область, 57508 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь позивача Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго в особі відокремленого підрозділу Дніпровська електроенергетична система, вул. Гребельна, 2, м. Запоріжжя, 69096 ():

- 3 533, 32 грн. (три тисячі п`ятсот тридцять три грн. 32 коп.) основного боргу;

- 465, 86 грн. (чотириста шістдесят п`ять грн. 86 коп.) пені;

- 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.04.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш