ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2019 р. Справа№ 910/15545/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019

у справі №910/15545/18 (суддя Мандриченко О.В.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

про стягнення 15 511,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" 15 511,44 грн. сплаченого страхового відшкодування за заподіяні страхувальнику позивача (Товариству з обмеженою відповідальністю "БАСФ Т.О.В.") збитки ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого як особи, яка керувала автомобілем ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що до позивача в силу закону перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з виплатою страхувальнику Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Україна" страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини страхувальника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Україна" задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА страхування" 15 511, 04 грн. завданої шкоди та 1 761, 95 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували фактичне виконання відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai IX35 державний реєстраційний НОМЕР_2. Крім того, апелянт зазначає, що транспортний засіб Hyundai IX35 державний реєстраційний НОМЕР_2 використовувався в інтенсивному режимі, в зв'язку з чим при розрахунку витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом слід було враховувати коефіцієнт фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. При цьому, апелянт просив призначити судову експертизу. Також, апелянт наголошує, що позивач не звертався в досудовому порядку до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №910/15545/18 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів та фактичних даних для встановлення усіх обставин спірних правовідносин та вирішення спору.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.12.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА страхування" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАСФ Т.О.В." (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспортну, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті № 160ак7юб, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами, вказаними у додатку № 1 до договору, відшкодуванням шкоди, завданої життю, здоров'ю та/або майну третіх осіб внаслідок ДТП, що сталися з вини водія транспортних засобів згідно з додатком № 1 до цього договору, життям, здоров'ям та працездатністю застрахованих осіб.

Згідно з додатком № 1 до вказаного договору застрахованим позивачем є, серед іншого, автомобіль Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску.

Строк дії договору встановлено з 01.01.2018 до 31.12.2018, страхові ризики, які взяло на себе Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Україна": викрадення, збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитки внаслідок інших подій, цивільна відповідальність, нещасний випадок на транспортні за "паушальною системою" (ризики, що покриваються: смерть та встановлення 1, 2 або 3 групи інвалідності), нещасний випадок та транспорті за "паушальною системою" (ризики, що покриваються: смерть, встановлення 1, 2 або 3 групи інвалідності та тимчасова втрата працездатності).

Місцевим господарським судом встановлено, що 01.03.2018 у м. Житомирі на пл. Путятинській, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "БАСФ Т.О.В." під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 під керуванням ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 27.04.2018 у справі № 296/1969/18 (а.с. 42) дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України.

06.03.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоберег", що є офіційним диллером автомобілів Hyundai в Україні та авторизованим сервісним центром технічного обслуговування, складено рахунок № 828 на оплату ремонтних робіт та запасних частин (матеріалів) для автомобіля Hyundai IX35 на суму 16 511,04 грн (а.с. 48).

15.03.2018 позивачем складено страховий акт № АХА2364646, згідно з якими сума страхового відшкодування визначена в розмірі 16 511,44 грн (а.с. 49).

На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 160ак7юб від 14.12.2017, на підставі страхового акту, позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом перерахування коштів у сумі 16 511,44 грн. на користь станції технічного обслуговування, тобто Товариству з обмеженою відповідальністю "Автоберег", що підтверджується платіжним дорученням від 16.03.2018 № 432199 (а.с. 50).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації цього автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/08119173.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування на суму 16 511,44 грн. від 01.08.2018 № ЕЛ_5968. Відповідач на вищезазначений лист відповіді не надав.

Обґрунтовуючи позов, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Україна" зазначає, що у зв'язку з тим, що останнім здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, позивач відповідно до ст. 993 та ст. 27 Закону України "Про страхування", набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з п. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як зазначалось вище, позивачем на виконання зобов'язань за договором добровільного страхування наземного транспорту №160ак7юб від 14.12.2017, було відшкодовано на користь страхувальника 16 511,44 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 у справі №3-303гс15.

Таким чином, суд зазначає, що до позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала автомобілем ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, встановлена в судовому порядку постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27.04.2018 у справі № 296/1969/18, якою водія зазначеного автомобіля, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

Відповідно до частини 6 статті 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації автомобіля ЗАЗ 110557, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" за полісом № АК/08119173.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Таким чином, у зв'язку з настанням страхового випадку - пошкодженням автомобіля Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у відповідача виник обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом 18 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Разом з цим, спеціальні норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

Таким чином, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільно - правову відповідальність згідно з Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як особою, відповідальною за заподіяну винуватцем ДТП шкоду, у даному випадку позивач виходив із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля Hyundai IX35, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно із сумою, яка вказана у рахунку № 828 від 06.03.2018, виставленому станцією технічного обслуговування (Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоберег"), із зазначенням видів робіт та їх вартістю.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач безпідставно перерахував за платіжним дорученням від 16.03.2018 № 432199 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоберег" 16 511,44 грн., замість вірної суми 16 511,04 грн (зазначеної в рахунку №828 від 06.03.2018)., тобто допустився помилки на 0,40 грн., що у подальшому вплинуло на правильність розрахунку позовних вимог.

Норма ч.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відшкодування страховиком оціненої шкоди.

Так, страхувальник і позивач погодили здійснення виплати на користь станції технічного обслуговування у розмірі вартості відновлювального ремонту, який включає також і вартість запасних частин (матеріалів).

Таким чином, наявність рахунку-фактури та платіжного доручення, колегією суддів визнано достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

В зв'язку із зазначеним, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи доказів, на підтвердження фактично виконаних робіт, як на підставу для відмови в позові.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу застрахованого транспортного засобу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вбачається з матеріалів справи, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу Hyundai IX35, державний реєстраційний НОМЕР_2 2013 року випуску за критерієм строку експлуатації дорівнює нулю, так як на момент вчинення ДТП (01.03.2018) строк його експлуатації не перевищував 5 років.

Колегія суддів критично оцінює наданий відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу (а.с.65-66), оскільки останній не містить посилання на правові акти, які б встановлювали нормативи інтенсивного використання колісного транспортного засобу. При цьому, зазначений розрахунок не є автотоварознавчою експертизою або звітом про проведення авто товарознавчого дослідження, а також не містить належних відомостей про особу яка здійснювала відповідний розрахунок.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Згідно з п. 5.2. Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази огляду відповідачем Hyundai IX35, державний реєстраційний НОМЕР_2 у зв'язку з чим суд не приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Доказів того, що автомобіль Hyundai IX35, державний реєстраційний НОМЕР_2 експлуатувався в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації, матеріали справи не містять.

Отже, з наявних в матеріалах справи документів судом не встановлено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу автомобіля Hyundai IX35, державний реєстраційний НОМЕР_2, при визначенні розміру страхового відшкодування.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не дотримався вимоги про направлення заяви про виплату страхового відшкодування, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування на суму 16 511,44 грн. від 01.08.2018 № ЕЛ_5968 (а.с.51).

На підтвердження надсилання цієї вимоги Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Перша", позивачем надав копію фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист з відмітками відділення поштового зв'язку (ПАТ "Укрпошта"), з яких вбачається, що заява від 01.08.2018 № ЕЛ_5968 була направлена відповідачу 02.08.2018 (а.с. 52). Колегія суддів звертає увагу, що зазначене поштове відправлення позивач надіслав за вірною адресою місцезнаходження відповідача та в строк встановлений Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, як вірно встановив місцевий господарський суд, за наслідками відстеження надіслання поштового відправлення від 02.08.2018 на офіційному веб-сайті ПАТ "Укрпошта", 03.08.2018 поштове відправлення вже надійшло до відділення зв'язку за місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша", проте не було вручене під час доставки 07.08.2018 і 16.08.2018 повернуто за зворотною адресою.

Таким чином, відповідачем вчинено належні заходи для направлення вимоги про виплату страхового відшкодування,

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/15545/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/15545/18 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/15545/18 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15545/18.

4.Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/15545/18.

Повний текст постанови складено 02.04.2019.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун