ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3116/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши справу

за позовом Закритого акціонерного товариства Аероплан, 109147, Російська Федерація, м. Москва, вул. Марксистська, 20, будова 5, ОДРН 559, ІПН/КПП /770901001 в МІФПС № 46 у м. Москві, адреса для листування: 61057, м. Харків, пров. Театральний, 11/13, к. 225;

до Комунального підприємства Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького, 61023, м. Харків, вул. Сумська, 81, ;

про стягнення компенсації за порушення авторських прав у розмірі 367224, 00 грн.

за участі представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №б/н від 17.12.18);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №б/н від 03.01.19);

Суть спору:

Закрите акціонерне товариство «Аероплан» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького» про стягнення суми компенсації за порушення авторських прав на: малюнок «Сімка» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Нолік» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Папус» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Мася» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «ДімДімич» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Файєр» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Ігрек» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; малюнок «Шпуля» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 37230, 00 грн.; та штраф у розмірі 29784, 00 грн. до Державного бюджету України, що становить 10 % суми, що підлягає стягненню на користь ЗАТ «Аероплан».

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач незаконно використав об'єкти авторського права, виключні майнові права на які належать позивачу, чим порушив вимоги ст. 426 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та виключні майнові авторські права позивача, оскільки він ніколи не отримував жодних дозволів від позивача, тобто не укладав відповідно до вимог ст.ст. 31, 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та розділу 75 ЦК України авторський або ліцензійний договір на право розповсюдження товарів із використанням об'єктів авторського права, що належать позивачу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.12.2018.

У звязку з відпусткою судді Новикової Н.А., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28.03.2016, помічником судді Петровою С.С. повідомлено про перенесення судового засідання з 19.12.2018 на 21.12.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2018 відзив на позовну заяву від 10.12.2018 (вх. № 35288 від 19.12.2018) залишено без розгляду.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2018 на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 09.01.2019.

22.12.2018 від відповідача надійшла зайва про поновлення строку на подання відзиву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.2019 задоволено заяву про поновлення строку на подання відзиву (вх. № 35702 від 22.12.2018). Встановлено відповідачу додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву - 10 днів з дня постановлення даної ухвали. Позивачеві, згідно ст. 166 ГПК України, встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.2019 на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 04.02.2019.

17.01.2019 від відповідача у строк встановлений судом надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними, а також зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт використання обєктів інтелектуальної власності безпосередньо відповідачем.

22.01.2019 від позивача надійшла заява (вх. № 1787) про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького» суму компенсації за порушення авторських прав на: малюнок «Сімка» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Нолік» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730,00 грн.; малюнок «Папус» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Мася» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «ДімДімич» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Файєр» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Ігрек» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Шпуля» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; та штраф у розмірі 33384, 00 грн. до Державного бюджету України, що становить 10 % суми, що підлягає стягненню на користь ЗАТ «Аероплан».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.01.2019 прийнято до розгляду заяву закритого акціонерного товариства «Аероплан» (вх. № 3116 від 22.01.2019) про збільшення розміру позовних вимог та спір вирішувати відповідно до викладених в заяві позовних вимог. Встановлено відповідачу строк до 01.02.2019 включно для надання відзиву на позов з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

22.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №1786 від 22.01.2019), в якому позивач вказує, що докази, додані в якості обґрунтування позовних вимог, повністю відповідають критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності аби ідентифікувати КП «Центральний парк культури та відпочинку ім.. ОСОБА_3» як належного відповідача та довести факт порушення ним авторських прав. Так, факт провадження господарської діяльності Відповідачем на території Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького (вул. Сумська, буд. 81. м. Харків, 61023) підтверджується одноразовим квитком на атракціон (серія СЮ № 237793), на якому вказано назву Відповідача та який було придбано у касі парку. Придбання одноразового квитка на атракціон було зумовлено тим, що особа отримала оплату за користування атракціоном «Фіксики» не надала жодного розрахункового документа, а тому з метою формування належної доказової бази була очевидною необхідність встановлення субєкта господарювання, у розпорядження та на території якого перебуває контрафактний атракціон «Фіксики».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2019 зарито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2019 о 10:00 год.

У звязку з хворобою судді Новикової Н.А., керуючись рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області № 6-1/2016 від 28.03.2016, помічником судді Петровою С.С. повідомлено про перенесення судового засідання з 18.02.2019 на 21.02.2019 о 10:30.

У судовому засіданні 21.02.2019 заслухано вступне слово учасників справи.

Повноважний представник позивача просив позов задовольнити повністю та наголошував на тому, що 16.07.2017 представником Позивача на території Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького, що знаходиться у м. Харкові, в якому здійснює свою господарську діяльність Комунальне підприємство «Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького», було виявлено факт відтворення та розповсюдження персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» на стаціонарному дитячому атракціоні «Фіксики» з метою надання розважальних послуг, що є порушенням з боку відповідача вимог ст. 426 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та виключних майнових авторських прав позивача, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Повноважний представник відповідача проти задоволення позову заперечував повністю з підстав необґрунтованості та недоведеності обставин, що саме відповідач порушив виключні авторські права позивача та зазначав, що вхід до парку де здійснює свою господарську діяльність відповідач є вільним, у звязку з чим відповідач наголошує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що так званий атракціон «Фіксики» 16.07.18 або на даний момент був на балансі відповідача, використовувався у його господарській діяльності, а тому на думку останнього відсутні будь-які докази відтворення та розповсюдження персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» саме відповідачем.

Протокольною ухвалою від 21.02.2019 на підставі ст. 216 ГПК України, оголошено перерву у судовому засідання до 26.02.2019 о 12:15.

У судовому засіданні 26.02.2019 представником відповідача заявлене усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 26.02.2019, суд на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву у судовому засіданні до 18.03.2019 о 12:20.

У судовому засіданні 18.03.2019 повноважний представник позивача просив задовольнити позовні вимоги повністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.07.2017 представником Позивача на території Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького, що знаходиться у м. Харкові, в якому здійснює свою господарську діяльність Комунальне підприємство «Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького» (далі - Відповідач), було виявлено факт відтворення та розповсюдження персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» на стаціонарному дитячому атракціоні «Фіксики» з метою надання розважальних послуг. На стаціонарному дитячому атракціоні «Фіксики» містилися зображення 8 (восьми) персонажів аудіовізуального твору «Фіксики», а саме: «Сімка», «Нолік», «Папус», «Мася», «ДімДімич», «Файєр», «Ігрек» та «Шпуля». Факт відтворення та розповсюдження Відповідачем обєктів авторського права, які належать Позивачу, було зафіксовано за допомогою фотографування та відеозапису, які здійснювалися за допомогою мобільного телефону LG - D724, ІМЕІ 6963600, 6964400 та карти пам'яті Kingston Micro SD 16 GB 31488-003.A00LF. З метою фіксації факту відтворення та розповсюдження вищезазначених обєктів авторського права після здійснення фотографування та відеозапису представником Позивача був складений Акт№ 01/07/18 від 16.07.2018. Крім того, аби належним чином ідентифікувати час, місце проведення фіксації та субєкта господарювання, який провадить діяльність, представником Позивача було придбано одноразовий квиток на атракціон, що знаходиться у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького, а також отримано датовану акційну листівку та розрахунковий документ банкомату, що знаходиться за адресою: вул. Сумська, буд. 81, м. Харків, 61023. 20.07.2018 з метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача було направлено претензію.13.08.2018 на адресу сторони Позивача надійшла відповідь, якою у задоволені вимог було відмовлено, що стало підставою для зверхня до суду за захистом своїх прав.

Повноважний представник відповідача проти позову заперечував, з підстав його необґрунтованості та недоведеності. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідно до листа-відповіді на запит адвоката від 13.12.2018 р. №874, в період з 01.01.2018 р. по даний момент на балансі КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" стаціонарний дитячий атракціон «Фіксики» не знаходився. Також протягом 2018 р. КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" не здійснював продаж квитків на стаціонарний дитячий атракціон «Фіксики», зображений на фото, які додаються до позову. При цьому відповідач зазначив, що підприємство відповідача здійснює продаж квитків на атракціони КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" без визначення назви конкретного атракціону. Дані квитки можуть бути використані на будь-яких атракціонах Парку. Крім того, КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" вказаним листом повідомило, що зображення персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» не використовувалися на будь-яких атракціонах підприємства. Як вказує відповідач наведену інформацію було повідомлено позивачу у відповіді на його претензію. Окрім цього відповідач зазначає, що згідно акту № 01/07/08 від 16.07.18, складеного представником позивача, доданого до позову, останнім нібито встановлено, що «стаціонарний дитячий атракціон, який називається «Фіксики» та використовувався у господарській діяльності КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького". З чого виходив при цьому представник позивача, на підставі яких документів, або зовнішніх ознак самого атракціону, він зробив висновок про зазначене незрозуміло. Крім того, виходячи з відео, якщо вважати його належним та допустим доказом, вбачається, що дівчина, яка приймала гроші від представника позивача близько так званого «атракціону «Фіксики», не видала квитка КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького", не мала на собі одягу із емблемою Парку. Також, відповідач наголошує, що вхід до Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького вільний, будь-яка особа може потрапити туди у будь-який час. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу того, що так званий атракціон «Фіксики» 16.07.18 або на даний момент був на балансі відповідача, використовувався у його господарській діяльності, а тому відсутні будь-які докази відтворення та розповсюдження персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» саме відповідачем. На підставі викладено, відповідач зазначив, що позивачем не доведено обставин щодо порушення саме відповідачем авторських прав позивача, у звязку з чим, представник відповідача вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Протокольною ухвалою від 18.03.2019 на підставі ст.. 216 ГПК України, оголошено перерву у судовому засіданні до 20.03.2019 о 10:30.

У судовому засіданні 26.02.2019, судом здійснено дослідження електронного доказу, відеозапису, який доданий позивачем та зберігається на DVD-R 4.7GB, на якому відображено процес виявлення та фіксування представниками позивача порушень виключних майнових авторських прав ЗАТ «Аероплан».

У судовому засіданні 20.03.2019, суд закінчив стадію зясування обставин справи та дослідження доказів та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник позивача просив стягнути з Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького» суму компенсації за порушення авторських прав на: малюнок «Сімка» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Нолік» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Папус» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Мася» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «ДімДімич» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Файєр» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Ігрек» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Шпуля» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; та штраф у розмірі 33384, 00 грн. до Державного бюджету України, що становить 10 % суми, що підлягає стягненню на користь ЗАТ «Аероплан».

В судових дебатах повноважний представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Закрите акціонерне товариство «Аероплан» (далі - Позивач) є юридичною особою, реєстрованою за законодавством Російської Федерації, якій належать виключні майнові авторські права на твори образотворчого мистецтва - малюнки персонажів «Папус», «Мася», Сімка», «Нолік», «ДімДімич», «Кусачка», «Дедус», «Файєр», «Ігрек», «Шпуля» та «Верта» далі - Твори), які використовуються для створення аудіовізуального твору - анімаційного мультфільму «Фіксики» (далі - Фільм).

Твори «Папус», «Мася», «Сімка», «Нолік», «ДімДімич» та «Кусачка» були створені одноособово творчою працею ОСОБА_4 (далі - Автор) у період з і 9.2009 по 20.11.2009 на замовлення Позивача в порядку і на умовах, передбачених зтзрським договором № А0906 від 01.09.2009 (далі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору Позивач доручає, а Автор зобовязується виконати роботи із розробки Творів, створення ескізів та фонів для Фільму, і передати результати робіт позивачу за ОСОБА_1 приймання - передачі (далі - ОСОБА_1). Одночасно з переданням результатів роботи Автор зобовязується передати Позивачу виключні майнові авторські права на Твори, у тому числі для створення Фільму.

Згідно з п. 1.2. Договору Автор відчужує Позивачеві виключні майнові авторські права на Твори, що означає право Позивача на власний розсуд протягом всього строку дії авторських прав на території всього світу використовувати, дозволяти або забороняти будь-яке використання третім особам Творів, зокрема шляхом відтворення у будь-якій матеріальній формі та їх розповсюдження (продажу або іншого відчуження).

25.11.2009 між Позивачем та Автором відповідно до вимог Договору було складено ОСОБА_1, яким засвідчується, що робота Автора по створенню Творів, ескізів та фонів для Фільму виконана у повному обсязі та виключні майнові авторські права передані Позивачу. Зображення Творів містяться у Додатку № 1 до ОСОБА_1.

Твори «Дедус», «Файєр», «Ігрек», «Шпуля» та «Верта» були створені одноособово творчою працею Автора у період з 26.03.2012 по 10.10.2012 на замовлення Позивача в порядку і на умовах, передбачених Авторським договором № А1203 від 26.03.2012.

Відповідно до п. 2.1. Авторського договору № А1203 від 26.03.2012 Позивач доручає, а Автор зобовязується виконати роботи щодо розробки детальних ескізів персонажів Фільму і передати результати робіт Позивачу. Одночасно з переданням результатів роботи Автор зобовязується передати Позивачу виключні майнові авторські права на них, що передбачені у п. 1.3 вказаного Договору.

Згідно з п. 1.3 Авторського договору № А1203 від 26.03.2012 Автор відчужує Позивачеві виключні майнові авторські права на Твори, що означає право Позивача на власний розсуд протягом всього строку дії авторських прав на території всього світу на власний розсуд використовувати, дозволяти або забороняти будь-яке використання третім особам Творів, їх частин і елементів самостійно, зокрема шляхом відтворення у будь-якій матеріальній формі та їх опублікування.

Пунктом 2.3 Авторського договору № А1203 від 26.03.2012 встановлено, що строком закінчення робіт вважається дата підписання ОСОБА_1 приймання - передачі результатів робіт. Строк відчуження виключних майнових авторських прав складає весь час строку дії авторського права, починаючи з дати підписання ОСОБА_1 приймання - передачі результатів робіт.

25.04.2012, 25.05.2012, 24.09.2012 та 10.10.2012 між Позивачем та Автором відповідно до вимог Авторського договору № А1203 від 26.03.2012 було складено ОСОБА_1 приймання - передачі результатів робіт № 1, 2, 3 та 4 відповідно, якими засвідчується, що робота Автора по створенню Творів виконана у повному обсязі та виключні майнові авторські права передані Позивачу. Зображення Творів «Дедус», «Файєр», «Ігрек», «Шпуля» та «Верта» містяться у Додатку № 1 до ОСОБА_1.

Таким чином, Позивачу належать виключні майнові авторські права на малюнки персонажів «Папус», «Мася», «Сімка», «Нолік», «ДімДімич», «Кусачка», «Дедус», «Файєр», «Ігрек», «Шпуля» та «Верта», які є складовою частиною аудіовізуального твору «Фіксики» та відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» можуть використовуватися самостійно, розглядаються як окремий твір і охороняються Законом незалежно від інших обєктів авторського права.

16.07.2017 представником Позивача на території Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького, що знаходиться у м. Харкові, в якому здійснює свою господарську діяльність Комунальне підприємство «Центрального парку культури та відпочинку ім. М. Горького» (далі - Відповідач), було виявлено факт відтворення та розповсюдження персонажів анімаційного серіалу «Фіксики» на стаціонарному дитячому атракціоні «Фіксики» з метою надання розважальних послуг.

На стаціонарному дитячому атракціоні «Фіксики» містилися зображення 8 (восьми) персонажів аудіовізуального твору «Фіксики», а саме: «Сімка», «Нолік», «Папус», «Мася», «ДімДімич», «Файєр», «Ігрек» та «Шпуля».

Факт відтворення та розповсюдження Відповідачем обєктів авторського права, які належать Позивачу, було зафіксовано за допомогою фотографування та відеозапису, які здійснювалися за допомогою мобільного телефону LG - D724, ІМЕІ 6963600, 6964400 та карти пам'яті Kingston Micro SD 16 GB 31488-003.A00LF.

З метою фіксації факту відтворення та розповсюдження вищезазначених обєктів авторського права після здійснення фотографування та відеозапису представником Позивача був складений ОСОБА_1 № 01/07/18 від 16.07.2018.

Крім того, аби належним чином ідентифікувати час, місце проведення фіксації та субєкта господарювання, який провадить діяльність, представником Позивача було придбано одноразовий квиток на атракціон, що знаходиться у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького, а також отримано датовану акційну листівку та розрахунковий документ банкомату, що знаходиться за адресою: вул. Сумська, буд. 81, м. Харків, 61023.

20.07.2018 з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено претензію.

13.08.2018 на адресу сторони позивача надійшла відповідь, якою у задоволені вимог ЗАТ «Аероплан» було відмовлено.

В свою чергу, позивач, за для захисту своїх порушених прав, звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення суми компенсації за порушення авторських прав на: малюнок «Сімка» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Нолік» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Папус» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Мася» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «ДімДімич» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Файєр» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Ігрек» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; малюнок «Шпуля» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 41730, 00 грн.; та штраф у розмірі 33384, 00 грн. до Державного бюджету України, що становить 10 % суми, що підлягає стягненню на користь ЗАТ «Аероплан». В якості доказів, що підтверджують порушення авторських прав саме відповідачем шляхом незаконного відтворення і розповсюдження творів позивача, останній посилається на: копію письмового доказу у вигляді одноразового квитка на атракціон, що знаходиться у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького, копію письмового доказу у вигляді датованої акційної листівки № 06 від 16.07.201 8. що отримана у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького; копію письмового доказу у вигляді розрахункового документа банкомату; копію письмового доказу у вигляді ОСОБА_1 № 01/07/18 від 16.07.2018; електронний доказ у вигляді фотографії стаціонарного дитячого атракціону «Фіксики» з зображеннями персонажів однойменного анімаційного фільму «Сімка». «Нолік», «Папус», «Мася», «ДімДімич», «Файєр». «Ігрек» та «Шпуля», зафіксованого 16.07.2018 у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького; електронний доказ у вигляді диску DVD-R з копією відеозапису (з накладанням електронного цифрового підпису) фіксації атракціону «Фіксики» з зображеннями персонажів однойменного анімаційного фільму «Сімка», «Нолік». «Папус». «Мася». «ДімДімич», «Файєр». «Ігрек» та «Шпуля», зафіксованого 16.07.2018 у Центральному парку культури та відпочинку ім. М. Горького.

В свою чергу відповідач проти позову заперечував та наголошував, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недоведенеми, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу, який підтверджував би використання зазначених творів саме відповідачем, у звязку з чим просив відмовити в його задоволенні.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положення п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземним елементом є ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» - право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно із колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно з положеннями ст. 37 Закону України «Про міжнародне приватне право» до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав.

До того ж, Україна є учасницею Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року з « 25» жовтня 1995 року, а Російська Федерація є учасницею цієї ж Конвенції з « 13» березня 1995 року.

Відповідно до ст. 1 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року країни, до яких застосовується Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні та художні твори.

Стаття 5 вказаної Конвенції встановлює, що відносно творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо наданими цією Конвенцією. Користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній.

Таким чином, ЗАТ «Аероплан» має можливість використовувати матеріальне і процесуальне право України для судового захисту своїх авторських прав.

Згідно із положенням ст. 426 Цивільного кодексу України використання обєкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється виключно з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання обєкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з положенням п. 8 ч. З ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розповсюдження творів є одними із способів використання творів.

Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено: розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - це будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» твір образотворчого мистецтва - це самостійний обєкт авторського права.

Твором образотворчого мистецтва, у тому числі, є малюнок (ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначає, що контрафактний примірник твору - це примірник твору, відтворений і/або розповсюджуваний з порушенням авторського права.

Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» (далі - Постанова № 5 від 04.06.2010) розповсюдження контрафактних примірників творів порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Згідно пунктів «а», «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», порушеннями авторського права є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права субєктів авторського права, визначені ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а також піратство у сфері авторського права.

Пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, зо розмір компенсації визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» паушальна сума назначається як одноразовий платіж за будь-яке використання обєктів авторського права.

Статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема: ж) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об'єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено юридичні факти, які кожна із сторін повинна доводити при розгляді справ про захист авторського права.

Так, для стягнення з відповідача компенсації позивач повинен довести належність йому авторського права, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем. Відповідач, у свою чергу, має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору, в іншому разі фізична або юридична особа взнається порушником авторського права і для неї настають наслідки, передбачені цими: законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови № 12 від 17.10.2012 компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних грав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права, а розмір збитків та причинно-наслідковий звязок суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Аналогічна правова позиція викладена у п.п. 12, 42 Постанови № 5 від 04.06.2010, де встановлено при вирішенні спорів судам слід мати на увазі, що компенсація, передбачена п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав субєкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення с збою дій, які визнаються порушенням авторського права.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості доказів, які підтверджують порушення його авторських прав саме відповідачем посилається на електронний доказ відеозапис процесу користування атракціоном «Фіксики», квиток придбаний у касі відповідача, та чеком банківської установи, датованою днем виявлення порушення, а також акційною листівкою.

Згідно зі ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підстав » можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статі 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до закону повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та інших громадських формувань, відповідач - Комунальне підприємство Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького субєктом підприємницької діяльності комунальної форми власності, який здійснює свою господарську діяльність за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 81, шляхом надання розважальних послуг на функціонуючих атракціонах. Вхід до парку є вільним. Послуги надаються шляхом придбання відповідних квитків у касах відповідача, які знаходяться за місцем знаходження відповідача. Крім цього, продаж квитків на атракціони КП "Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького" здійснюється без визначення назви конкретного атракціону, а тому дані квитки можуть бути використані на будь-яких атракціонах парку.

Як вбачається з відеозапису доданого до позовної заяви, представниками позивача 16.07.2018 при вході до Парку отримано акційний документ у вигляді сувенірної десятигривневої купюри, який надає скидку 10 грн. на купівлю квитків у касі канатного містечка Парку. В подальшому представники позивача наблизились до атракціону «Фіксики», на якому надавались різноманітні послуги розважального характеру та здійснили фіксування зображень малюнків персонажів шляхом їх фотографування. Як вбачається з фотографій наданих позивачем, на вказаному атракціоні були зображені малюнки персонажів «Папус», «Мася», «Сімка», «Нолік», «ДімДімич», «Кусачка», «Дедус», «Файєр», «Ігрек», «Шпуля» та «Верта». Підійшовши до вказаного атракціону, представники позивача здійснили розрахунок за користування атракціоном, який здійснювався готівковим способом, невстановленій особі, яка одягнута у одяг синього кольору і на якому відсутні розпізнавальні знаки Парку та емблеми підприємства відповідача, при цьому представниками позивача не було встановлено чи є ця особа працівником парку. Після чого представниками позивача за для ідентифікації порушника авторських прав на малюнки мультиплікаційних творів було здійснено купівлю квитка на атракціон у касі відповідача та отримано фінансовий документ банківської установи щодо здійснення представником позивача операції зі зняття готівки у банкоматі банку.

Таким чином, позивач вважає, що події зафіксовані на відеозаписі доданому до матеріалів справи в якості електронного доказу підтверджують обставини щодо використання відповідачем обєктів авторського права позивача, що на думку останнього свідчить про порушення саме Комунальним підприємством Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького виключних майнових авторських прав позивача.

Однак, як вбачається з квитка Серія СЮ №237793 вартістю 25грн., який куплений у касі відповідача, такий документ призначений в якості дозвільного документу для користування послугами парку, а саме для «катання на атракціоні» назва якого в квитку не визначена, а тому, суд вважає, що даний квиток міг бути використаний для користування будь-яким атракціоном, який використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності.

Водночас, як свідчить відеозапис, а також відмітка «контроль» квитка, вказаний квиток не використовувався відповідачем для отримання послуг на стаціонарному атракціоні «Фіксики», на якому зображені твори, право власності на які належать позивачу, при цьому суд зазначає, що вказаний квиток, на який посилається позивач в якості доказу порушення авторських прав, був придбаний представниками позивача вже після використання атракціону «Фіксики», окрім цього позивачем при користуванні послугами атракціону не реалізовано акційного документу, який був отриманий останнім при вході в Парк від працівника парку, а відтак суд вважає, що вказані докази є неналежними доказами для підтвердження обставин щодо порушення саме відповідачем виключних майнових авторських прав позивача на які останній посилається в якості підстав своїх позовних вимог.

При цьому, як вбачається з відеозапису, наданого позивачем, розрахунковий документ, отриманий позивачем у банкоматі банку, підтверджує обставини щодо перебування представниками позивача безпосередньо на території відповідача в момент виявлення порушення авторських прав і отриманий представником позивача, в якості розрахункового документу за здійсненням останнім банківської операції зняття готівки у банкоматі банку, а не в якості доказу здійснення розрахунку за квиток.

Суд, погоджуючись з твердженнями позивача про наявність обставин щодо порушення виключних майнових авторських прав позивача, констатує, що докази надані позивачем, а саме відеозапис процесу використання атракціону, акційний документ, квиток Серія СЮ №237793 вартістю 25грн. та розрахунковий документ установи банку, на думку суду є неналежними та недостатніми доказами для встановлення обставин щодо порушення виключних майнових авторських прав позивача саме Комунальним підприємством Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького.

При цьому, суд наголошує, що ненадання відповідачем інформації щодо особи, яка здійснювала використання вказаного атракціону на території на якій здійснює свою діяльність відповідач не є підставою для притягнення останнього до відповідальності визначеної ЗУ «Про авторські та суміжні права».

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «ОСОБА_4 проти України» (Заява № 63566/00) п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що докази надані позивачем є неналежними та недостатніми в розумінні ст.ст. 77, 78 ГПК України для підтвердження обставин порушення авторських прав ЗАТ «Аероплан» саме Комунальним підприємством Центральний парк культури та відпочинку ім. М. Горького, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову а відтак відмовляє в його задоволенні.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 13-15, 41- 46, 74, 75, 76, 77, 80, 86, 129, 207, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача - Закрите акціонерне товариство Аероплан (109147, Російська Федерація, м. Москва, вул. Марксистська, 20, будова 5, ОДРН 559, ІПН/КПП /770901001 в МІФПС № 46 у м. Москві).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2019.

Суддя ОСОБА_5