ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1493/18

Господарський суд Одеської області у складі: головуючий суддя Волков Р.В.,

суддя Степанова Л.В., суддя Цісельський О.В.

секретар судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши справу №916/1493/18

за позовом: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка,23, офіс 916) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, б.15 літ. А., прим.18),

до відповідача: фізичної особи-підприємця Кочерба Сергія Вікторовича (65015, АДРЕСА_1),

про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав на суму 223380,00 грн.,

Представники сторін:

Від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами": не з'явився;

Від позивача: Молчанов П.В.

Від відповідача: Кочерба С.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація, ПО «ОКУАСП») в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (далі - Товариство, Видавник, Позивач) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом (вх. №1609/18 від 23.07.2018) до фізичної особи-підприємця Кочерби Сергія Вікторовича (далі - ФОП, відповідач) про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав на суму 223380,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.07.2018 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з невиконанням позивачем вимог п.п.7,9,10 ч.3 ст.162 ГПК України. Позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

13.08.2018 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 20.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.09.2018.

05.09.2018 представники сторін не з'явилися, підготовче засідання відкладено на 08.10.2018, ухвалою викликано сторін у підготовче засідання.

08.10.2018 представники сторін не з'явились, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи, підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті на 29.10.2018.

22.10.2018 надійшло клопотання відповідача, в якому він просив встановити строк на подання відзиву у справі, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, перенести дату наступного судового засідання.

29.10.2018 відповідачем подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, де він просив поновить строк подання відзиву, а також подано відзив.

29.10.2018 прийнято заяву про пропущення строку на подання відзиву, відкладено розгляд справи по суті на 14.11.2018.

06.11.2018 від представника ПО «ОКУАСП» надійшло клопотання з процесуальних питань, де надано пояснення щодо залучених до позовної заяви доказів.

06.11.2018 від представника ПО «ОКУАСП» надійшло клопотання з процесуальних питань, де надано приклади судової практики.

14.11.2018 оголошено перерву до 26.11.2018.

26.11.2018 відповідачем подано заперечення проти клопотань позивача.

26.11.2018 призначено справу до колегіального розгляду. Ухвалою від 30.11.2018 колегією у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Степанова Л.В., суддя Лічман Л.В. прийнято справу до розгляду, судове засідання призначено на 19.12.2018.

10.12.2018 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що відповідач 11.12.2018 призивається на навчальні збори повісткою від Київського РВК.

18.12.2018 від відповідача надійшла заява із поясненням, що обставини, які викликали необхідність зупинення провадження у справі, усунуті.

18.12.2018 відповідачем також подано клопотання про витребування доказів, де просив витребувати у позивачів допустимі докази наявності авторського права - авторські договори та/або свідоцтва; документи, на підставі яких можна з'ясувати обставини, пов'язані із встановленням суб'єктів майнового права на твір і передачею (відчуженням) повністю чи частково прав суб'єктів на музичні твори.

18.12.2018 від ПО «ОКУАСП» надійшла відповідь на відзив.

19.12.2018 оголошено перерву до 03.01.2019.

28.12.2018 відповідачем подано клопотання, де він наполягає на задоволенні клопотання про витребування доказів.

02.01.2019 від ПО «ОКУАСП» надійшло пояснення щодо клопотання про витребування доказів.

Судове засідання 03.01.2019, не відбулося у зв'язку перебуванні судді Степанової Л.В. у відпустці.

Ухвалою від 08.01.2019 судове засідання призначено на 16.01.2019.

Судове засідання 16.01.2019, не відбулося у зв'язку перебуванні судді Лічмана Л.В. у відпустці.

З метою дотримання процесуальних строків, за розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. № 28 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/1493/18.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.01.2019р. справу №916/1493/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий Волков Р.В., суддя Степанова Л.В., суддя Цісельський О.В.

Ухвалою від 18.01.2019 прийнято справу до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Волков Р.В., суддя Степанова Л.В., суддя Цісельський О.В. Судове засідання призначено на 25.02.2019.

22.02.2019 від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, додано судову практику.

25.02.2019 відкладено судове засідання на 15.03.2019.

15.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між Організацією та Товариством укладено Договір про управління майновими авторськими правами №АВ-24012014/01 від 24.01.2014, який підтверджує повноваження на звернення до суду в інтересах позивача.

Вказує, що представником Організації зібрані факти доказів використання відповідачем музичних творів в публічному закладі, в якому відповідач здійснює господарську діяльність. Такі докази підтверджені інформацією в акті фіксації на паперовому носії №02/01/17 від 24.01.2017 та відео-звукозаписі використання відповідачем музичних творів до акту 02/01/17, розрахунковою квитанцією №205102.

За результатами факту використання проведена перевірка щодо суб'єктів, яким належать права щодо використаних відповідачем музичних творів, які належать позивачеві на підставі договору №01112014/02-Д від 01.11.2014, укладеного ним з ТОВ «Ворнер/Чаппел», та додатками до цього договору:

- назва твору №1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавець - ОСОБА_1;

- назва твору №2 - ІНФОРМАЦІЯ_2; виконавець - ОСОБА_2;

- назва твору №3 - ІНФОРМАЦІЯ_3); виконавець - ОСОБА_3;

- назва твору №4 - ІНФОРМАЦІЯ_4; виконавець - ОСОБА_4;

- назва твору №5 - ІНФОРМАЦІЯ_5; виконавець - ОСОБА_5.

Зазначає, що особа, яка здійснює господарську діяльність у відповідному закладі, несе відповідальність за додержання в ньому вимог закону щодо охорони права на об'єкти інтелектуальної власності. Використання музичних творів у публічному закладі є публічним виконанням, дозволу (права) на використання творів відповідач не отримував, тому ним здійснено бездоговірне використання музичного твору у комерційних цілях.

При цьому відповідачем порушені майнові авторські права позивача.

Щодо визначення заявленої до стягнення суми посилається на п. «ґ» ч.2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», яким визначені межі розміру компенсації від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Посилається на те, що визначення розміру стягнення належить до дискреційних повноважень суду, втім встановлення такого розміру на нижній межі нівелює превенційне значення відповідальності як в очах порушника, так і в очах інших користувачів прав інтелектуальної власності. З урахуванням цього просить стягнути компенсацію у розмірі 12 мінімальних заробітних плат за кожний твір.

У відзиві на позов відповідач у задоволенні вимог просить відмовити та вказує наступне.

Організації колективного управління мають довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. При цьому позивач має також довести належність йому авторського права, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем.

Крім того, зазначає, що у разі коли з матеріалів справи вбачається, що мало місце неодноразове передання майнових прав на твір, суд має з'ясувати всі обставини, пов'язані із встановленням суб'єктів майнового права на твір і передачею (відчуженням) повністю чи частково прав таких суб'єктів.

Вказує, що встановити, чи мало право ТОВ «Ворнер/Чаппел», з яким у позивача укладено договір, передавати права щодо музичних творів третім особам, неможливо. Даний ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02-Д є недостатнім для встановлення обставин справи, а саме - суб'єктності позивача.

Щодо використання творів відповідачем у власній господарській діяльності вказує, що подані з позовною заявою докази не є достатніми та допустимими. Представник ПО «ОКУАСП» на записі візуально відсутній, довіреність не надано, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка здійснює відеозапис. При цьому, починаючи з 06 хв.50 сек. По 07 хв. 21 сек. особа, яка здійснює фіксацію, замовляє собі горілку, що свідчить про вживання спиртних напоїв під час виконання трудових обов'язків у порушення трудового законодавства України. Таким чином, акт фіксації складався особою у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим встановити об'єктивність та достовірність даних, які вказані в акті, неможливо.

Також, з відеозапису не вбачається факту надання представнику відповідача акту для ознайомлення та підписання. Крім того, неможливо встановити, чи акт складався та заповнювався у приміщенні кафе. Отже, з наданих доказів не можна встановити дату відеофіксації; особу, якою така фіксація була здійснена та відношення її до організації позивача.

При цьому відеозапис, зафіксований на диску, не дає можливості ідентифікувати джерело походження звуку. Враховуючи приховане знімання відео та майже незмінну картинку протягом всього відео, неможливо встановити, чи відеозапис було здійснено комплексно, без ознак монтажу перед здійсненням його запису на диск.

Вказує, що зміст квитанції не дає можливості встановити використання музичних творів.

Також відповідач надає пояснення щодо розміру компенсації, заявленої до стягнення, зазначаючи, що відповідно до Закону України №1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017, тому при визначенні розміру відповідної компенсації слід застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600,00 грн.

У поясненнях ПО «ОКУАПС» вказує, що на час скоєння порушення, про яке йдеться у справі, регулювання захисту прав позивача здійснювалось на підставі Закону України «Про авторське право і суміжні права» в редакції до 22.07.2018 (до змін, внесених Законом України «Про ефективне колективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав»). Закон України «Про ефективне колективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

При цьому щодо мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вказує, що оскільки Закон України №1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлює, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, а заявлена компенсація не є посадовим окладом, заробітною платою або іншою виплатою працівникові, то наведене положення не може бути застосоване у цій справі.

У запереченнях відповідач додатково наголошує на своїх попередніх аргументах, вказує, що незрозуміло, яким чином музичні твори були ідентифіковані, вказує, що відповідно до ліцензійного договору позивач отримав право на музичні твори у неповному обсязі, а тому вбачається необхідність у з'ясуванні питання про те, який саме обсяг майнових прав передано.

У відповіді на відзив ПО «ОКУАСП» вказує, що відповідач помилково тлумачить норми права, даний спір не пов'язаний із оформленням прав інтелектуальної власності, крім того, відповідач не розмежовує категорії часткової передачі майнових прав інтелектуальної власності та обсяг прав та повноважень отриманих за договором. Вказує, що для даної справи не є важливим встановлення особи, яка зібрала докази наявності порушення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" укладено Договір про управління майновими авторськими правами №АВ-24012014/01 від 24.01.2014 (далі - Договір про управління правами).

Відповідно до п.2.1. Договору про управління правами Видавник (Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна") надає Організації (Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами") повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори (об'єкти авторського права), які належать або протягом дії цього Договору будуть йому належати, а саме дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до Договору.

П.п. 2.2., 2.4. Договору про управління правами передбачено, що надання повноважень на колективне управління правами передбачає: укладення Організацією договорів на право використання об'єктів авторського права третіми особами, збір винагороди, її розподіл та виплату; Видавник уповноважує Організацію отримувати від третіх осіб, зокрема, від організацій колективного управління, винагороду, зібрану ними за використання об'єктів авторського права на території України способами, визначеними у п.5.1.1. Договору.

П 5.1.1. Договору про управління правами, в свою чергу, передбачено, що згідно з Договором Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника на наступні види використання об'єктів авторського права (п. б), зокрема, публічне виконання об'єктів авторського права як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємства торгівлі та послуг, заклади громадського харчування), а також в інших місцях, де присутні або можуть бути присутні особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих, незалежно від того, присутні вони в одному місці та в один і той же час або у різних місцях та в різний час.

П. 9.1. Договору про управління правами визначено, що Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України та цього Договору будь-які юридичні, направлені на забезпечення та захист майнових прав Видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим Договором.

П.9.2 Договору про управління правами встановлено, що у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання з метою захисту прав Видавника та реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право, зокрема, пред'являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації; вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав Видавника, за умови отримання попередньої згоди Видавника.

Договір про управління правами вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє безстроково (п. 12.1. Договору).

Таким чином, Організація довела свої повноваження на пред'явлення позову в інтересах позивача.

Крім того, на підтвердження власних повноважень Організацією надано копію свідоцтва про облік організації колективного управління №18/2011 від 24.01.2011, згідно з яким сферою діяльності організації є управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Що стосується предмету позову, та повноважень щодо об'єктів майнових прав, то судом встановлено, що за результатами факту використання проведена перевірка щодо суб'єктів, яким належать права щодо використаних відповідачем музичних творів. Встановлено, що майнові авторські права належать позивачеві (Товариству з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна") на підставі ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-Д від 01.11.2014 (далі - Ліцензійний договір), укладеного ним з ТОВ «Ворнер/Чаппел», та додатками до цього договору:

- назва твору №1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавець - ОСОБА_1;

- назва твору №2 - ІНФОРМАЦІЯ_2; виконавець - ОСОБА_2;

- назва твору №3 - ІНФОРМАЦІЯ_3); виконавець - ОСОБА_3;

- назва твору №4 - ІНФОРМАЦІЯ_4; виконавець - ОСОБА_4;

- назва твору №5 - ІНФОРМАЦІЯ_5; виконавець - ОСОБА_5.

На підтвердження права звертатися із захистом прав позивача щодо вищезазначених творів, до позову надано копії декларацій об'єктів авторського права (музичних творів):

- №130 від 01.10.2016 (№Договору, на підставі якого заявник/видавник отримав права) - №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014;

- №111 від 01.10.2016 (№Договору, на підставі якого заявник/видавник отримав права) - №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014;

- №171 від 01.10.2016 (№Договору, на підставі якого заявник/видавник отримав права) - №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014;

- №208 від 01.10.2016 (№Договору, на підставі якого заявник/видавник отримав права) - №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014;

- №191 від 01.10.2016 (№Договору, на підставі якого заявник/видавник отримав права) - №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014.

Копію зазначеного ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 також надано до позовної заяви.

Відповідно до ліцензійного договору, видавник (ТОВ «Ворнер/Чаппел») надає Субвидавнику (ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна"), який є позивачем у даній справі, право на використання протягом строку на території особами, вказаними у договорі, всіх творів, які входять до каталогу видавника, за виключенням Продакшн Музики.

У додатку №1 до ліцензійного договору (роздуківка №11 з каталогу музичних творів) станом на 01.10.2016 визначено, що субвидавнику надані права відносно таких творів, у тому числі, п'яти зазначених вище.

Додатком №1/2 до ліцензійного договору сторони домовились, що ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» наділено правом звернення до суду відповідно до чинного законодавства України з метою захисту порушеного права, а також доручати судове представництво ПО «ОКУАСП» на підставі договору про управління майновими авторськими правами у зв'язку з тим, що музичні твори (у тому числі, вказані вище) використовуються на території України без відповідного дозволу.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, Організація на підставі договору про управління майновими авторськими правами №АВ-24012014/01 від 24.01.2014, а також із врахуванням презумпції правомірності ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-Д від 01.11.2014, наділена повноваженнями на управління майновими правами суб'єкта авторського права - позивача у справі, та відповідно, правом на звернення з позовом до суду в інтересах позивача.

Представником Організації зібрані факти доказів використання відповідачем музичних творів в публічному закладі, в якому відповідач здійснює господарську діяльність.

Відповідно до акту фіксації комерційного використання музичних творів способом публічного виконання №02/01/17 від 24.01.2017 встановлено, що в арт-кафе «Контрабанда», де відповідачем здійснюється господарська діяльність та яке знаходиться за адресою: вул. Балківська, 31, м. Одеса, - представником ПО «ОКУАСП» Малиновським О.Л., який діє на підставі довіреності №17/01/17/6 від 17.01.2017, було здійснено фіксацію комерційного використання музичних творів за допомогою відеокамери "SONY", model DCR-DVD 203E.

В акті вказано, що у приміщенні закладу, де ФОП Кочерба С.В. (НОМЕР_1) здійснює господарську діяльність, в наявності є працюючі спеціальні (побутові та /або професійні) прилади та пристрої, призначені для публічного звукового та/чи аудіовізуального подання (публічного виконання) музичних творів (композицій) та/чи аудіовізуальних музичних творів з генеруванням звукової хвилі в діапазоні і з частотами, які сприймаються людським слухом. Поширення цієї звукової хвилі в приміщенні закладу, тобто подання музичних творів (публічне виконання) зафіксовано безпосередньо на доданому до акту диску відео-звукозапису і сприймається на слух, а не зором. Акт фіксації запропоновано було підписати представнику публічного закладу (адміністратору).

На час фіксації з 13:03 до 14:05 встановлено факт публічного виконання музичних творів, у тому числі: ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавець - ОСОБА_1; ІНФОРМАЦІЯ_2; виконавець - ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_3); виконавець - ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; виконавець - ОСОБА_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; виконавець - ОСОБА_5.

Перебування представника ПО «ОКУАСП» у закладі також підтверджується розрахунковою квитанцією №205102.

Такі докази підтверджені інформацією в акті фіксації на паперовому носії №02/01/17 від 24.01.2017 та відео-звукозаписі використання відповідачем музичних творів до акту 02/01/17.

Надані Організацією докази (акт фіксації, розрахунковий документ та відеозвукозапис) підлягають оцінці судом в їх сукупності, за наслідками чого суд доходить обґрунтованого висновку про належність та допустимість наданих Організацією доказів, які підтверджують факт використання відповідачем спірних музичних творів у приміщенні кафе.

Диск з відеозаписом у відповідності до ст.96 ГПК України віднесений до електронних доказів.

При цьому, суд вважає, що ПО «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» має право провести відеофіксацію та скласти відповідний акт, з огляду на положення пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003р. №71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" та умов укладених з позивачами договорів.

Відповідно до даного пункту суб'єкти комерційного використання повинні:

не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації;

подавати на вимогу зазначених представників інформацію щодо правомірності такого використання разом з належно завіреними копіями необхідних документів.

Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факт публічного виконання вказаних музичних творів у приміщенні арт-кафе «Контрабанда», де відповідачем здійснюється господарська діяльність та яке знаходиться за адресою: вул. Балківська, 31, м. Одеса. Доказів на підтвердження надання дозволу особою, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, матеріали справи не містять.

Щодо доводів відповідача про те, що розрахункова квитанція не може містити інформації про використання спірних музичних творів відповідачем, суд зазначає, що такий документ наданий на підтвердження факту здійснення господарської діяльності саме відповідачем ФОП Кочерба С.В., а не безпосередньо на підтвердження факту використання спірних музичних творів.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону України «Про авторське право і суміжні права»: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону публічне виконання (станом на дату фіксації) - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне виконання.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб'єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону (у редакції станом на дату фіксації порушення) передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації.

Згідно з підпунктом "г" ч.1 ст.49 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (у редакції, чинній на дату фіксації публічного виконання), організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, функцію звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

При цьому п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" визначено, що така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що, враховуючи приписи щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

- позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

- відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Ст. 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Згідно зі ст.1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача компенсації з урахуванням доведеності факту використання відповідачем спірних музичних творів шляхом їх публічного виконання без належної сплати (правовласнику або організації колективного управління) винагороди.

Обґрунтовуючи заявлений розмір компенсації у сумі 223 380,00 грн., позивач зазначає, що визначення розміру компенсації належить до дискреційних повноважень суду.

Такий розмір встановлений в межах, визначених законом і не може бути меншим і більшим цих рамок.

Такі рамки, відповідно до п. «г» ч.2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначається судом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Тобто будь-яка сума в цьому проміжку буде в рамках дискреційних повноважень наданих законом суду першої інстанції при прийнятті ним рішення у справі.

Враховуючи викладене, Організація вважає, що належним розміром компенсації за кожен музичний твір є 12 мінімальних заробітних плат.

Втім, суд враховує наступне.

У правопорушеннях, які мали місце до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При визначенні суми компенсації необхідно виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення, та враховувати, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат.

Оскільки виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", у визначенні суми відповідної компенсації, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності, необхідно враховувати приписи пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII (постанови Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/6037/16, від 20.03.2018 у справі №910/7609/17, від 13.02.2018 у справі № 921/113/17-г/17).

Разом з тим, пунктом 6 частини шостої Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" внесено зміни до абзацу другого пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до яких слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Таким чином, до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" внесено зміни до Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Зокрема, запроваджено новий порядок визначення розміру компенсації за порушення авторського права або суміжних прав, яка визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу (пункт "г" частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в чинній редакції).

До правовідносин сторін у справі, які виникли до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" положення вказаного Закону не застосовуються.

Тобто визначення розміру компенсації за порушення авторського права та суміжних прав, яке було вчинено до набрання чинності Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", здійснюється відповідно до положень пункту "г" частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" в редакції, чинній до 22.07.2018р., а саме сума такої компенсації визначається у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, станом на час прийняття рішення у даній справі при визначенні розміру компенсації за спірне порушення майнових авторських прав слід виходити з приписів п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції до 22.07.2018р.) та пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (в чинній редакції) та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1921,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2019 згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік").

При визначенні розміру компенсації суд враховує, що доведеним є факт одноразового використання музичних творів: ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавець - ОСОБА_1; ІНФОРМАЦІЯ_2; виконавець - ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_3); виконавець - ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_4; виконавець - ОСОБА_4; ІНФОРМАЦІЯ_5; виконавець - ОСОБА_5

Одночасно, суд враховує, що, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків.

З огляду на викладене сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача за публічне використання одного твору складає:

1921*10=19210,00 грн.

З урахуванням доведеності факту одноразового використання п'яти музичних творів, вказана сума підлягає множенню на п'ять: 19210,00*5=96050,00 грн.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Організації колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця Кочерба Сергія Вікторовича 96050,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 ГПК України, витрати на оплату судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1440,80 грн.

Керуючись ст.ст.13, 74, 79, 129, 202, 233, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка,23, офіс 916, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, б.15 літ. А., прим.18, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кочерба Сергія Вікторовича (65015, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка,23, офіс 916, ) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (01024, м. Київ, вул. Лютеранська, б.15 літ. А., прим.18, ) компенсацію у розмірі 96050,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1440,80 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 15.03.19р. Повний текст рішення складений та підписаний 25 березня 2019 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя Л.В. Степанова

Суддя О.В. Цісельський