ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"02" квітня 2019 р. Справа № 20/5007/101/11

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б.

судді Грязнов В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року у справі № 20/5007/101/11

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" про визнання недійсним інвестиційного контракту № СО-002/99 від 1 червня 1999 року.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року в справі № 20/5007/101/11 (суддя Гнисюк С.Д.) позов Позивача задоволено.

Визнано недійсним інвестиційний контракт №СО-002/99 від 1 червня 1999 року, укладений між Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" та фірмою "КОБІСКО ЮНІОН, Inc". Також, даним судовом рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті державного мита в розмірі 236 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, компанією Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) було подано апеляційну скаргу (том 1, а.с. 111-122), в якій апелянт просив відновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши вимоги апеляційної скарги компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) вбачається, що апелянт свої вимоги обґрунтовує наступним змістом.

Суд першої інстанції не витребував у ПрАТ "Акція - Реєстр" як реєстратора Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" відомостей щодо внесених змін до реєстру власників іменних цінних паперів стосовно належних Кобіско Юніон Інкорпорейтед акцій. Тобто висновок суду про відсутність відомостей стосовно особи, якій могли перейти акції ЗАТ "Житомирські ласощі", без отримання відомостей від реєстратора ЗАТ "Житомирські ласощі", не підтверджується наявними у справі доказами;

Суд першої інстанції не встановив та не залучив до участі у справі компанію Дельта Кепітал С.А. у зв'язку з порушенням її прав і охоронюваних законом інтересів (п. 5 ст. 78 ГПК України).

На момент припинення юридичної особи акцій у власності корпорації "Кобіско Юніон Інкорпорейтед" не було, тому записи штату Делавер не можуть бути покладені в основу висновку стосовно того, що відсутня особа, яка повинна бути залучена до участі у справі у зв'язку з порушенням її прав і охоронюваних законом інтересів.

Також вважає, що прийнявши рішення про визнання недійсним інвестиційного контракту №СО-002/99 від 1 червня 1999 року, укладеного між ЗАТ "Житомирські ласощі" та фірмою "КОБІСКО ЮНІОН Inc." без залучення до участі у справі компанії Дельта Кепітал С.А. суд вирішив долю належних компанії Дельта Кепітал С.А. акцій, які у свій час виступали формою іноземних інвестицій Кобіско Юніон Інкорпорейтед.

Також апелянт стверджує, що судом першої інстанції неправомірно застосовано положення статті 261 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що підтверджується тим, що позивач була присутня на загальних зборах акціонерів товариства 2 лютого 1999 року, була головою ревізійної комісії товариства з усіма повноваженнями, визначеними статутом товариства та положенням про ревізійну комісію, на реалізацію своїх прав як акціонера не була позбавлена права щорічно знайомитись із річними балансами, звітами товариства про його діяльність, протоколами загальних зборів ЗАТ "Житомирські ласощі" та в межах строку позовної давності захищати свої права.

Стверджує, що суд першої інстанції не витребував у реєстратора виписку з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку позивача -власника іменних акцій на час вирішення спору у господарському суду, на час порушення прав позивача, внаслідок яких виник спір, адже судам слід враховувати, що сертифікат цінних паперів є доказом права власності на цінні папери за умови його дійсності.

Судом не було з'ясовано, чи були порушені корпоративні права Позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог установчих документів.

Суд першої інстанції надав преюдиціальне значення не фактам, встановленим судовими рішеннями, а правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом, який вирішує господарський спір на порушення статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з відсутністю порушення переважного права Позивача на придбання акцій, як стверджує скаржник, Господарський суд Житомирської області порушив процесуальну норму про розгляд спору з урахуванням суб'єктного складу.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції до залучення іноземних інвестицій застосовує положення про наявність у акціонера товариства переважного права на придбання додатково випущених акцій у кількості, пропорційній її частці у статутному капіталі та право на участь в управлінні товариством. При цьому суд не зазначає, яким нормативно-правовим актом це право передбачене станом на день укладення спірного договору.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки суд до іноземних інвестицій, здійснених "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл", застосовує статтю б Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" у той час, коли до цих правовідносин повинні застосовуватись спеціальне законодавство - Закони України "Про режим іноземного інвестування", "Про інвестиційну діяльність".

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року оскаржуване рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) залишено без задоволення.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції були розглянуті наступні доводи апеляційної скарги, що знайшли своє відображення в оскаржуваній Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" постанові.

Контракт був укладений на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 2 лютого 1999 року, яким: надано згоду на збільшення розміру статутного фонду ЗАТ "Житомирські ласощі" на суму 2 633 289 грн 76коп. за рахунок внеску фірми Кобіско Юніон Інкорпорейшнл та випуску на цю суму додатково простих акцій в кількості 5486437 по 0,48 грн. кожна та внесено відповідні зміни та доповнення до статуту і установчого договору ЗАТ "Житомирські ласощі" (пункти 5.1 - 5.2 протоколу); надано згоду на введення нового учасника до складу товариства фірму "КОБІСКО ЮНІОН, Inc" (COBISKO UNION, Inc; пункт 6.1 протоколу).

19 серпня 2011 року рішенням Господарського суду Житомирської області по справі № 5/5007/25/11 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ", яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 2 лютого 1999 року.

Сертифікатом іменних акцій серії А №6805 від 4 жовтня 2006 року та довідкою № 216 від 6 вересня 2011 року, що знаходяться в матеріалах справи, підтверджується, що Позивач був акціонером на момент прийняття рішення загальними зборами акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 2 лютого 1999 року та укладення інвестиційного контракту від 1 березня 1999 року між Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" та фірмою (COBISKO).

Як вбачається з матеріалів справи, акції, які були предметом договору, було додатково випущено Відповідачем і всупереч вимогам законодавства не було запропоновано до купівлі акціонерам товариства, а було продано на підставі спірного договору, особі, яка не була акціонером відповідача - фірмі "КОБІСКО ЮНІОН, Inc" (COBISKO UNION, Inc).

Незаконність дій з боку ЗАТ "Житомирські ласощі"підтверджується рішенням господарського суду Житомирської області від 19 серпня 2011 року по справі № 5/5007/25/11.

Підтвердженням порушення укладенням договору прав Позивача є те, що в установчих документах ЗАТ "Житомирські ласощі" (Статуті в редакції, що діяла на той момент та установчого договору ЗАТ "Житомирські ласощі") закріплені положення про наявність у акціонерів товариства переважного права на придбання акцій, зокрема, при випуску додаткових акцій при збільшенні розміру статутного фонду.

Згідно пункту 6.2 зазначеного статуту, акції розповсюджуються тільки серед учасників товариства.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Договір по своїй суті є товарообмінною (бартерною) операцією, оскільки, ним передбачається не тільки сплата грошових коштів за акції, але і поставка обладнання. А у відповідності до статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" товарообмінні (бартерні) операції суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що здійснюються без розрахунків через банки, підлягають ліцензуванню Міністерством зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України.

Місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку, що сторони договору не отримали необхідну ліцензію для реалізації договору, тобто порушили вимоги закону, що підтверджується матеріалами справи.

19 серпня 2011 року рішенням по справі №5/5007/25/11 визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі", на підставі яких було укладено спірний договір.

Внаслідок укладання спірного договору фірма "КОБІСКО ЮНІОН, Inc" (COBISKO UNION, Inc) (США) незаконно набула прав акціонера Відповідача цим порушило переважне право Позивача як акціонера придбати додатково випущені акції у кількості, пропорційній її частці у статутному капіталі та право на участь в управлінні Товариством.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що укладений між закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" та фірмою "КОБІСКО ЮНІОН, Inc" (COBISKO UNION, Inc) 1 червня 1999 року інвестиційний контракт, не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим, 25 березня 2019 року особа, яка не є учасником справи, Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року в справі № 20/5007/101/11. Відкрити апеляційне провадження у справі № 20/5007/101/11. Зупинити дію рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року у справі № 20/5007/101/11. Залучити Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" до участі у справі № 20/5007/101/1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року у справі № 20/5007/101/11.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

cуд першої інстанції не витребував у ПрАТ "Акція - Реєстр" як реєстратора Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" відомостей щодо внесених змін до реєстру власників іменних цінних паперів. також суд першої інстнації посилається на сертифікат іменних акцій А №6805 від 4 жовтня 2006 року та довідку № 216 від 6 вересня 2011 року, проте судом не було перевірено дійсність таких сертифікатів та не було витребувано виписку у реєстратора для встановлення дійсності сертифікату акцій, оформлених на імя Позивача. Тобто висновок суду про відсутність відомостей стосовно особи, якій могли перейти акції ЗАТ "Житомирські ласощі", без отримання відомостей від реєстратора ЗАТ "Житомирські ласощі", не підтверджується наявними у справі доказами;

судом першої інстанції не було застосовано спеціальні закони - Закон України "Про інвестиційну діяльність", Закон України "Про режим іноземного інвестування", які визначають загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України;

також апелянт в своїй апеляційній скарзі зауважує про безпідставне зазначення судом першої інстанції та апеляційним судом в своїх судових рішеннях про необхідність ліцензії у сторін договору для реалізації договору;

також апелянт стверджує, що судом першої інстанції неправомірно застосовано положення статті 261 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що підтверджується тим, що позивач була присутня на загальних зборах акціонерів товариства 2 лютого 1999 року, була головою ревізійної комісії товариства з усіма повноваженнями, визначеними статутом товариства та положенням про ревізійну комісію, на реалізацію своїх прав як акціонера не була позбавлена права щорічно знайомитись із річними балансами, звітами товариства про його діяльність, протоколами загальних зборів ЗАТ "Житомирські ласощі" та в межах строку позовної давності захищати свої права;

стверджує, що суд першої інстанції не витребував у реєстратора виписку з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку позивача -власника іменних акцій на час вирішення спору у господарському суду, на час порушення прав позивача, внаслідок яких виник спір, адже судам слід враховувати, що сертифікат цінних паперів є доказом права власності на цінні папери за умови його дійсності;

судом не було з'ясовано, чи були порушені корпоративні права Позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог установчих документів та суду не було подано доказів, що Позивач бажала та зверталася до Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" із заявою про придбання додатково випущенних акцій;

суд першої інстанції надав преюдиціальне значення не фактам, встановленим судовими рішеннями, а правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом, який вирішує господарський спір на порушення статті 35 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки, на переконання апелянта Господарським судом Житомирської області у справі № 5/5007/25/11 не досліджувалося та не встановлювалося обставин укладення між Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" та "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл" інвестиційного контракту, а тому наведене спростовує обгрунтування суду першої інстанції про преюдиційність судового рішення у справі № 5/5007/25/11 для даної справи;

також апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки суд до іноземних інвестицій, здійснених "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл", застосовує статтю б Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" у той час, коли до цих правовідносин повинні застосовуватись спеціальне законодавство - Закони України "Про режим іноземного інвестування", "Про інвестиційну діяльність".

Колегія суддів перевіривши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" на відповідність дотримання заявником приписів процесуального закону, дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 272 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Частиною 5 статті 275 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Разом з тим вбачається, що подана Закритим акціонерним товариством "Житомирські ласощі" апеляційна скарга на рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року в справі № 20/5007/101/11, яке вже було переглянуто в апеляційному порядку, фактично не містить інших доводів, відмінних від доводів скарги компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.), які вже були розглянуті Рівненським апеляційним господарським судом під час винесення постанови апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції зазначає, що Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" фактично повторно наводить ті аргументи, які були викладені у апеляційній скарзі компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.).

А відтак, суд апеляційної інстанції не може повторно досліджувати правомірність укладення інвестиційного догоовру, що було предметом позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципуjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, колегія суддів констатує, що передбачене право особи згідно статті 272 Господарського процесуального кодексу України щодо звернення з апеляційною скаргою після завершення апеляційного провадження не є абсолютним, оскільки суд розглядає апеляційну скаргу лише у випадку, якщо особа доведе, що її право порушене, оскільки не враховано доводів, які не були розглянуті під час розгляду апеляційної скарги іншої особи. Однак, суд не має права повторно розглядати спір по суті.

За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення матеріалів апеляційної скарги разом з доданими до неї документами на підставі частини п'ятої статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що дані доводи апеляційної скарги щодо порушених кримінальних проваджень та інших встановлених апелянтом обставин в поданій апеляційній скарзі, можуть бути підставою для звернення апелянта до суду із заявою про перегляд даних судових рішень за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року в справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, розглянувши подану апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянт Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" обґрунтовує її тими доказами, яким було надано правову оцінку як судом першої та апеляційної інстанції, а також іншими доказами, які не стосується предмету та підстави позову.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариста "Житомирські ласощі" на підставі частини 5 статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 272 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі" на рішення Господарського суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2012 року у справі № 20/5007/101/11.

2. Направити скаржнику копію даної ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із матеріалами апеляційної скарги, всього на 62 аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № 996 від 19 березня 2019 року на суму 500 грн про сплату судового збору.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.