ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Справа № 916/142/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: М.А. Мишкіної

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Міністерства інфраструктури України - Загородній В.С. - за довіреністю;

від ТОВа «Руд-Транс» - Вовк О.Є. - за довіреністю;

від Державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Шкода Т.М. - не з'явився;

від Одеської міської ради - Асташенкова О.І. - за довіреністю;

від ТОВа «Торговий дім «Преображенський» - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства інфраструктури України

на ухвалу господарського суду Одеської області від 23 січня 2019 року про забезпечення позову

у справі №916/142/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Руд-Транс»

до:

- Міністерства інфраструктури України;

- Державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Шкода Тетяни Миколаївни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

- Одеська міська рада;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преображенський»

про визнання права власності на нежитлову будівлю, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора

суддя суду першої інстанції: Ю.М.Невінгловська

час і місце постановлення ухвали: 23.01.2019р. м.Одеса, господарський суд Одеської області

Учасники справи чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 22.03.2019р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

21.01.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Руд-Транс» (надалі - позивач, ТОВ «Руд-Транс») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Міністерства інфраструктури України, Державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Шкоди Тетяни Миколаївни (надалі - відповідач, державний реєстратор Шкода Т.М.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Одеська міська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преображенський», в якому позивач просить суд:

- визнати за ним право власності на нежитлову будівлю фасадного флігеля, що розташована за адресою: м.Одеса, пров. Нахімова, буд. 4, яка в цілому складається з нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 733,6 кв.м.;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської дирекції Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Шкоди Тетяни Миколаївни за індексним номером 32064707 від 26.10.2016р. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис №17133994 про реєстрацію за Міністерством інфраструктури України права державної власності на будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю) загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б» - службовий будинок за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Руд-Транс» зазначило, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.06.2010р. у справі №20-30/224-07-6315 (залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2010р.) задоволено зустрічний позов Одеської міської ради та визнано право власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлову будівлю фасадного флігеля, яка складається з нежитлової будівлі за літ. „Б", площею 740,8 кв.м., що розташована за адресою: м.Одеса, пров. Нахімова, 4; рішенням Одеської міської ради №821-VI від 08.07.2011р. нежилу будівлю фасадного флігелю загальною площею 740,8 кв.м., пров. Нахімова, 4 було передано для викупу за гроші, яку 09.08.2012р. придбало ТОВ «Торговий дім «Преображенський» за договором купівлі-продажу.

Об'єкт нерухомості - нежитлова будівля за адресою: м.Одеса, пров.Нахімова, 4 площею 733,6кв.м. (різниця у площі виникла після проведення технічної інвентаризації та складання нового технічного паспорту; дійсна площа спірного об'єкта - 733,6кв.м.) з 2013 року є власністю позивача на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23.12.2013р. між ТОВ «Руд-Транс» та ТОВом «Торговий дім «Преображенський», про що 23.12.2013р. було внесено в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про право власності: 4008163; наразі ТОВ «Руд-Транс» є власником також і земельної ділянки, на якій розташована спірна будівля (земельна ділянка була придбана у територіальної громади міста Одеси за договором від 24.05.2017р.).

Разом з цим, позивач дізнався, що 26.10.2016р. державним реєстратором Шкода Т.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32064707 від 26.10.2016р., на підставі якого до реєстру внесено запис №17133994 від 24.10.2016р. про реєстрацію права державної власності за Міністерством інфраструктури України на спірну нежитлову будівлю з присвоєнням нового реєстраційного номеру об'єкту:101.

У зв'язку із проведенням державної реєстрації права власності за Міністерством інфраструктури України держреєстратором Шкодою Т.М. порушено право власності ТОВ «Руд-Транс» на спірну будівлю; відповідач не мала права проводити реєстраційні дії на підставі ухвали господарського суду Одеської області №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 від 12.02.2016р. та витягу Фонду Держмайна України з Єдиного реєстру об'єктів державної власності №10-15, оскільки у вищезазначеній ухвалі судом було призначено керуючим санацією ДСК «ЧМП» Лахненко Є.М. (який міг діяти лише від імені ДСК «ЧМП») та ця ухвала не свідчить про виникнення у Міністерства інфраструктури України права власності на спірний об'єкт; посилання на Витяг №10-15 є безпідставним, оскільки спірний об'єкт не перебував у державній власності. Крім того, державний реєстратор не перевірила, що станом на 26.10.2016р. право власності на спірний об'єкт нерухомості вже було зареєстроване за позивачем.

З посиланням на норми ст.ст. 15, 16, 182, 392 ЦК України, ст.ст. 10,26, 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабміну України №1127 від 25.12.2015р., позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2019р. відкрито провадження у справі.

Разом з позовною ТОВ «Руд-Транс» подало суду першої інстанції заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на нерухоме майно - будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю), загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б», розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Нахімова, 4, яка належить Міністерству інфраструктури України (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 101).

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що предметом розгляду даної справи є вимоги ТОВ «Руд-Транс» про визнання права власності та про скасування рішення державного реєстратора, тоді як під час розгляду Одеським окружним адміністративним судом справи №420/575/18 позивачу стало відомо, що Міністерством інфраструктури України подано заяву, в якій останнє вказало, що до переліку майна, яке перебуває на праві господарського відання та обліковується на балансі ДСК «ЧМП», відноситься будівля загальною площею 740,8 кв.м. літ. «Б», службовий будинок за адресою: м. Одеса, пров. Нахімова, 4. Разом з даною заявою представником Міністерства інфраструктури України подано витяг з документу «Зміни до плану санації», схваленого зборами кредиторів ДСК «ЧМП» та погодженого Міністерством інфраструктури України, відповідно до якого планується здійснити продаж майна боржника ДСК «ЧМП», зокрема, й спірну будівлю , шляхом проведення аукціону, що на думку ТОВ „Руд-Транс" в подальшому призведе до неможливості ефективного захисту порушеного права власності позивача. Водночас позивач вважає, що з огляду на наявність спору про визнання права власності, накладення арешту на спірний об'єкт нерухомості є співмірним із заявленими позовними вимогами; існує реальна загроза невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки відповідач має намір вчинити дії, направлені на продаж спірного майна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.01.2019р. (суддя Ю.М. Невінгловська) заяву ТОВа «Руд-Транс» задоволено - накладено арешт на нерухоме майно - будівлю (будівлю службову, нежитлову будівлю), загальною площею 740,8 кв.м, літ. «Б», розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Нахімова, 4, яка належить Міністерству інфраструктури України (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 101).

Ухвала обґрунтована посиланням на норми ст.ст.136, 137, ст.141 ГПК України та вмотивована наступним. Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів вбачається наявність обставин щодо реєстрації та продажу спірного об'єкту нерухомості, що розташований за адресою: м, Одеса, провулок Нахімова, 4 як за позивачем так і відповідачем Міністерством інфраструктури України, при цьому з матеріалів справи також вбачається придбання позивачем земельної ділянки, що відповідає місцю розташування спірного нерухомого об'єкту. Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, що склалися між сторонами, з урахуванням наявності можливості вчинення відповідачем дій щодо продажу спірного майна шляхом проведення аукціону, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок відчуження майна. Також суд визнав цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно відповідача - Міністерства інфраструктури України, право власності якого оскаржується позивачем у рамках розгляду даної справи, оскільки він відповідає вимогам, на забезпечення яких він направлений, є пов'язаним і співвідносним із такими вимогами. Оцінивши подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню. Також суд зазначив, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів, а також із клопотанням про зустрічне забезпечення.

15.02.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Міністерства інфраструктури України (надіслана скаржником поштою 07.02.2019р.), в якій скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та підлягає скасуванню з огляду наступного:

- відповідно до змін до плану санації ДСК «ЧМП», погоджених Мінінфраструктури 23.03.2017р. та затверджених ухвалою господарського суду Одеської області 28.03.2017р. у справі №17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080, до переліку майна, яке перебуває на праві господарського відання та обліковується на балансі ДСК «ЧМП», відноситься будівля загальною площею 740,8 кв. м. літ. «Б» - службовий будинок за адресою: м. Одеса, провулок Нахімова, 4 - повноваження щодо управління майном ДСК «ЧМП», тобто і спірною будівлею належить арбітражному керуючому Лахненку Є.М. Отже, заяву ТОВ «Руд-Транс» про забезпечення позову розглянуто судом першої інстанції з порушенням вимог ч.4 ст.28 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки заяву розглянуто судом першої інстанції без участі у справі арбітражного керуючого Лахненка Є.М. як уповноваженої особи щодо управління спірним майном;

- скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності можливості вчинення відповідачем дій щодо продажу спірного майна шляхом проведення аукціону, оскільки продаж спірного майна не являється можливим - на все майно, яке підлягає реалізації згідно плану санації, накладено арешти, що підтверджується постановою Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080;

- справа № 916/142/19 має розглядатись господарським судом міста Києва, оскільки відповідачем - 1 у вказаній справі є Міністерство інфраструктури України, а відповідно до ч.5 ст.30 ГПК України спори, у яких стороною є міністерство чи інший орган виконавчої влади розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ;

- господарським судом Одеської області розглянуто заяву про забезпечення позову із порушенням правил виключної підсудності, а тому оскаржувану ухвалу постановлено неповноважним складом суду, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р. поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 23.01.2019р у справі №916/142/19; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 01.03.2019р.; роз'яснено учасникам справи про їх право в строк до 01.03.2019р. подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

01.03.2019р. ТОВ «Руд-Транс» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити оскаржену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві, крім доводів, зазначених у позовній заяві та заяві про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до обґрунтування обставин, які мають значення для розгляду справи по суті:

- право власності на спірний об'єкт нерухомості зареєстровано за Міністерством інфраструктури України, проте у тексті апеляційної скарги відсутні будь-які доводи стосовно порушень прав саме Міністерства інфраструктури України, а мова йде виключно про «порушення» прав ДСК «ЧМП», яка навіть не є стороною або учасником спору;

- обставина знаходження спірного об'єкту нерухомості на балансі ДСК «ЧМП» не є підставою для виникнення у останнього будь-яких речових прав на таке майно; ухвала господарського суду Одеської області від 28.03.2017р. у справі № 17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 не є доказом, який встановлює існування речового права у особи, та не є правовстановлювальним документом;

- докази існування зареєстрованого за ДСК «ЧМП» права господарського відання на спірний об'єкт нерухомості не надані, отже усі твердження апелянта про розгляд питання про забезпечення позову без участі ліквідатора Лахненка Є.М. як представника ДСК «ЧМП» не повинні прийматись до уваги;

- твердження апелянта про те, що вжиття заходів забезпечення позову є незаконним, оскільки майно вже знаходиться під арештом не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою від 28.03.2017 р. у справі № 17-1-4-5-32-24-2/136-03-5080 накладено арешт на все майно ДСК «ЧМП», а право власності на спірний об'єкт нерухомості зареєстроване за Міністерством інфраструктури України;

- наявність арешту, встановленого в інтересах інших осіб та по іншим справам, не виключає можливість для ТОВ «Руд-Транс» забезпечувати власний позов у власних інтересах;

- при визначенні підсудності у даній справі має місце конкуренція двох правил про виключну підсудність справ - п.3 та п.5 ч. 1 ст.30 ГПК України обставин щодо підсудності не повинні досліджуватись при розгляді справи про законність вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. призначено справу №916/142/19 до розгляду на 19.03.2019р., 10.00год.

11.03.2019р. до суду апеляційної інстанції поштою надійшло клопотання скаржника, в якому він просить призначити апеляційний розгляд справи в режимі відеоконференції, та зазначає, що найближчими судами, до яких може прибути представник скаржника є Північний апеляційний господарський суд, Господарський суд Київської області, Солом'янський районний суд міста Києва або Шевченківський районний суд міста Києва. Також у клопотанні зазначено, що заявник просить доручити проведення відеоконференції одному з вищезазначених судів або іншому суду, який знаходить у місті Києві.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019р. допущено участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.03.2019р. о 10:00год. в режимі відеоконференції представника Міністерства інфраструктури України із дорученням проведення відеоконференції Голосіївському районному суду м.Києва.

18.03.2019р. ТОВ «РУД-ТРАНС» подало суду письмові пояснення з приводу підсудності справи №916/142/19 господарському суду Одеської області, в додатки до яких надало судову практику з цього питання.

Ухвалою суду від 19.03.2019р. у зв'язку із неможливістю проведення засідання в режимі відеоконференції через виникнення технічних проблем відкладено розгляд справи на 22.03.2019р. із дорученням проведення засідання в режимі відеоконференції Голосіївському районному суду м.Києва.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники ТОВ «Руд-Транс» та Одеської міської ради заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Державний реєстратор Одеської дирекції Державного підприємства пошитого зв'язку «Укрпошта» Шкода Т.М. та ТОВ «Торговий дім «Преображенський» своїх представників в засідання суду не направили.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.3 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши представників учасників справи, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню, у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

З матеріалів оскарження ухвали господарського суду Одеської області від 23.01.2019р. вбачається наступне.

03.12.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Преображенський» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руд-Транс» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «Руд-Транс» придбало у продавця нежитлову будівлю фасадного флігеля, що розташована за адресою:м.Одеса, пров.Нахімова, 4, яка в цілому складається з нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 733,6кв.м.

23.12.2013р. право власності на нежитлову будівлю фасадного флігеля (нежитлова будівля літ «Б» загальною площею 733,6кв.м.) що розташована за адресою: м.Одеса, пров. Нахімова, буд.4 було зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «РУД-ТРАНС» (номер запису про право власності 20567134, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

24.10.2016р. рішенням державного реєстратора Одеської дирекції УДПЗ «Укрпошта» Шкода Т.М. від 26.10.2016р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32064707 від 26.10.2016р. (з відкриттям розділу) за Міністерством інфраструктури України зареєстроване право власності на нежитлову будівлю - літ «Б», службовий будинок, загальною площею 740,8кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, пров. Нахімова, буд.4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Отже станом на день звернення ТОВ «Руд-Транс» з позовом до господарського суду Одеської області у даній справі, на вищезазначену нежитлову будівлю зареєстроване право власності як за ТОВ «Руд-Транс», так і за Міністерством інфраструктури України, що наголошується позивачем, не заперечується та не спростовується учасниками справи, у тому числі Міністерством інфраструктури України.

Тобто на час виникнення спору в суді ймовірно має місце подвійна реєстрація права власності на один і той же об'єкт нерухомості за різними особами, при цьому наразі наявні в матеріалах оскарження докази не вказують на те, що Міністерством інфраструктури України зареєстрований на праві власності (з відкриттям розділу) інший об'єкт нерухомого майна, ніж той, що станом на 24.10.2016р. вже був зареєстрований за позивачем.

З матеріалів оскарження ухвали також вбачається, що 04.05.2017р. ТОВ «Руд-Транс» придбало у Одеської міської ради земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0923га, що розташована за адресою: м.Одеса, пров.Нахімова,4 для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі (договір купівлі- продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 04.05.2017р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калгановою М.В.).

З огляду цих обставин, на думку колегії суддів місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що що з урахуванням характеру спірних правовідносин та документально підтвердженого наміру та погодження вчинення Міністерством інфраструктури України дій щодо продажу спірного майна шляхом проведення аукціону з продажу майна ДСК «ЧМП», існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок відчуження спірної нежитлової будівлі, набуття на неї прав іншими особами, що зумовить для позивача необхідність їх залучення до участі у справі, зміну предмету позову, тощо.

Обраний ТОВом «Руд-Транс» спосіб забезпечення позову - накладення арешту на майно, право власності на яке зареєстроване за Міністерством інфраструктури України - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м.Одеса, пров.Нахімова, 4 відповідає вимогам, на забезпечення яких він направлений, є пов'язаним і співвідносним із такими вимогами, оскільки ТОВ «Руд-Транс» у позовній заяві вимагає визнати за ним право власності на вищезазначене майно та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на це майно за відповідачем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив про те, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції", від 19 березня 1997 року).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

За наявності доказів проведення державної реєстрації права власності на об'єкт під літ. «Б», що розташований за адресою:м.Одеса, пров.Нахімова, буд. 4 як за позивачем (23.12.2013р.) так і за відповідачем (24.10.2016р.) суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив заяву ТОВ «Руд-Транс» про забезпечення позову у спосіб, запропонований позивачем - шляхом накладення арешту на спірну будівлю роз'яснивши сторонам їх право подати заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення або скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги Міністерства інфраструктури України колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, який розташований за адресою:м.Одеса, пров. Нахімова, 4, за позивачем зареєстроване право власності на будівлю літ. «Б» площею 733,6кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01), а за Міністерством інфраструктури України - літ. «Б» площею 740,8кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Учасники справи у засіданні суду апеляційної інстанції зазначили, що фактично це одна і та сама будівля, незважаючи на розбіжності у площі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час проведення державної реєстрації права власності на будівлю за Міністерством інфраструктури України державний реєстратором була проведена така реєстрація із відкриттям розділу та присвоєнням нового реєстраційного номеру об'єкту нерухомого майна - 101.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2003р. за заявою гр.ОСОБА_9 порушено провадження у справі про банкрутство Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» за приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до набрання чинності Закону № 4212-VI від 22.12.2011р., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника внесення майна та інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються.

Скаржник у апеляційній скарзі наполягає на тому, що відчуження спірного майна є неможливим, оскільки на все майно, яке підлягає реалізації згідно плану санації ДСК «ЧМП» накладено арешти, що підтверджується постановою Верховного суду від 12.12.2018р. у справі №17-1-4-532-24-2/136-03-5080 (справа про банкрутство ДСК «ЧМП»).

З цього приводу колегія суддів зазначає, що наявність заборон за ухвалою господарського суду Одеської області та тих, про які йдеться у постанові Верховного суду ніяким чином не перешкоджає Міністерству інфраструктури України ініціювати відчуження спірного майна; згідно запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна вищезазначеному об'єкту присвоєний новий реєстраційний номер та власником зазначене Міністерство інфраструктури України.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що ухвалою господарського суду Одеської області від 19.08.2008р. був затверджений план санації ДСК «ЧМП»; в подальшому до плану санації були внесені зміни (схвалені Зборами кредиторів ДСК «ЧМП» відповідно до протоколу зборів кредиторів №5 від 18.01.2017р. та 23.03.2017р. погоджені Міністерством інфраструктури України), які були затверджені ухвалою господарського суду Одеської області від 28.03.2017р.

План санації зі змінами передбачає, зокрема, продаж частини майна боржника - службової нежитлової будівлі загальною площею 740,8кв.м. за адресою:м.Одеса, пров.Нахімова,4 (реєстраційний номер 101).

Міністерство інфраструктури України погодило здійснення продажу спірного майна та ця обставина свідчить про наявність у Міністерства інфраструктури України наміру здійснити відчуження спірного об'єкту нерухомості в процедурі санації ДСК «ЧМП», використавши оскаржувану реєстрацію права власності держави в особі Міністерства інфраструктури України на об'єкт нерухомого майна, щодо якого виник спір з його іншим власником - ТОВ «Руд-Транс».

У своїй апеляційній скарзі Міністерство інфраструктури зазначає, що суд першої під час розгляду заяви ТОВ «Руд-Транс» припустився порушення вимог ч.4 ст.28 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки розглянув заяву без участі у справі арбітражного керуючого Лахненка Є.М. як уповноваженої особи щодо управління спірним майном.

Та обставина, що спірне нерухоме майно перебуває на праві господарського відання та обліковується ДСК «ЧМП» не свідчить про необхідність розгляду заяви ТОВ «Рут-Транс» з обов'язковими повідомленням або участю арбітражного керуючого ДСК «ЧМП» Лахненка Є.М., оскільки перебування спірного об'єкту на балансі ДСК «ЧМП» не є підставою для виникнення у останнього будь-яких речових прав на таке майно; баланс підприємства є лише формою бухгалтерського обліку, визнання складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату.

Крім того, заява про забезпечення позову розглядається судом за загальним правилом у скорочені строки (2 дні) та без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України, тому такий аргумент скаржника сприймається судом апеляційної інстанції як недоречний.

Суд апеляційної інстанції, підсумовуючи викладене, констатує, що накладенням арешту на об'єкт нерухомого майна, щодо проведення державної реєстрації права власності на який наразі існують підстави вважати наявною його реєстрацію за двома різними особами, забезпечується поновлення порушеного права власності позивача, за захистом якого він звернувся до суду, із дотриманням необхідного балансу прав та інтересів зацікавлених осіб.

Доводи скаржника про те, що господарським судом Одеської області розглянуто заяву про забезпечення позову із порушенням правил виключної підсудності не підлягають дослідженню в межах перегляду питання щодо обґрунтованості вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову, оскільки справа не розглянута господарським судом Одеської області по суті з прийняттям остаточного рішення та учасники справи мають право подати клопотання суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого (ст.31 ГПК України) суду.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги як окремо, так і у своїй сукупності не спроможні спростувати обґрунтованість висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну нежитлову будівлю, а отже підстави для зміни або скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів вважає відсутніми.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів залишає ухвалу господарського суду Одеської області від 23.01.2019р. у справі №916/142/19 без змін, а апеляційну скаргу Міністерства інфраструктури України - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 235, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 23.01.2019р. у справі №916/142/19 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 27 березня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран