РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019Справа № 910/18954/17

За позовом Виробничо-комерційної фірми "Надежда" м. Харкова

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Києва

треті особи 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшин" м. Києва, 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" м. Харкова

про відшкодування шкоди, ціна позову 1256163,20 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Бєлокриницький А.О.,

від відповідача: Гедз Ю.В.,

від третіх осіб: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2017 року Виробничо-комерційна фірма "Надежда" звернулася в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 25 січня 2017 р. між ним (страхувальником) та відповідачем (страховиком) укладено договір № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора), згідно з яким він застрахував майнові інтереси пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, зокрема, майну третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу, під час експлуатації будь-якого виду транспортного засобу та здійснення перевезень чи транспортного експедирування вантажу.

Згідно умов III розділу договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшин", як власник вантажу, є вигодонабувачем за договором № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25 січня 2017 р.

На підставі договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшин" (далі-третя особа 1.) № 70681 перевезення вантажу від 1 липня 2015 р., товарно-транспортної накладної № від 20 травня 2017 р. він протягом 20-21 травня 2017 р. здійснював перевезення належного третій особі товару з пункту навантаження сел. Докучаєвське, 1, Польовий в'їзд Харківської області до пункту розвантаження Об'їзна дорога, 68 у м. Бровари Київської області.

21 травня 2017 р. під час розвантаження автомобіля Сканія, д.н. НОМЕР_1 на складі вантажоодержувача було виявлено, що стався страховий випадок, а саме викрадення частини належного третій особі вантажу з указаного автомобіля.

У зв'язку з втратою вантажу у нього виник обов'язок відшкодувати третій особі 1. збитки у розмірі вартості втраченого майна 1256163,20 грн.

31 грудня 2018 р. третя особа надала позивачу довіреність захищати права, зокрема, шляхом подачі позову до суду про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування за договором № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25 січня 2017 р.

Посилаючись на те, що в установлений строк з дня повідомлення про настання страхового випадку та надання всіх передбачених договором страхування документів відповідач не виплатив належне за договором страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) страхове відшкодування, позивач на підставі ст.ст. 980, 990, 993 ЦК України, ст.ст. 25, 27 Закону України "Про страхування" просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь третьої особи 1. 1256163,20 грн. страхового відшкодування, а також понесені ним по справі судові витрати, , у т.ч. 30000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у письмових поясненнях на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, оскільки обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Вказував, що вантаж прибув у пункт призначення в справному транспортному засобі, без слідів проникнення та з непорушною пломбою вантажовідправника або митних органів, тому даний випадок не є страховим та у нього не виникло обов'язку сплатити страхове відшкодування.

Також вказував, що обраний спосіб захисту його прав не суперечить чинному законодавству, оскільки він як страхувальник має право вимагати від відповідача виконання взятого ним за умовами договору зобов'язання із виплати страхового відшкодування особі, якій страхувальником було спричинено шкоду.

У процесі розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб'юшин" (далі-третя особа 1.), Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство комплексної безпеки - охоронна фірма" (далі-третя особа 2.).

Представники третіх осіб у судове засідання повторно не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку. Третя особа 1. у письмових поясненнях на позовну заяву підтримала заявлений позивачем позов. Третя особа 2. письмових пояснень на позовну заяву не подала.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представників третіх осіб за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Справа розглядається після скасування на підставі постанови Верховного Суду від 13 листопада 2018 р. рішення господарського суду міста Києва від 19 березня 2018 р., постанови Київського апеляційного господарського суду від 22 серпня 2018 р.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2017 р. між позивачем (страхувальником) та відповідачем (страховиком) укладено договір № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора), згідно з яким відповідач зобов'язався у випадку настання обумовленої умовами страхування події відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником або іншою особою, зокрема, майну третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу, під час експлуатації будь-якого виду транспортного засобу та здійснення перевезень чи транспортного експедирування вантажу, а позивач - сплатити страхові платежі в зазначеному в страховому сертифікаті терміни та виконати інші умови договору.

Згідно умов п. 4.1 договору страховий випадок - раптова, непередбачувальна і ненавмисна для страхувальника та потерпілої третьої особи (осіб) подія, яка відбулася в процесі перевезення (експедирування) вантажу страхувальником у строк дії цього договору та на території страхування, яка зазначена в п. 1.4 частини 1 цього договору, і з настанням якої виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхувальнику були пред'явлені претензії та/або позови від третіх осіб).

Згідно з наявним у матеріалах справи страховим сертифікатом від 25 лютого 2017 р. до договору добровільного страхування відповідальність на один страховий випадок знищення (втрату) та/або пошкодження вантажу було застраховано відповідачем в розмірі 10000000 грн., франшиза - 10000 грн. Період страхування встановлений протягом 15 лютого 2017 - 14 лютого 2018 років.

Відповідно до умов п.п. 9.4.4, 12.9 договору добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити відшкодування третім особам в розмірах і в строки, визначені умовами цього договору.

Якщо страхувальник (за попередньої письмової згоди страховика самостійно компенсував заподіяну третім особам шкоду, то страхове відшкодування може бути виплачено страховиком безпосередньо страхувальнику у випадку надання страховику належним чином оформленої відмови третьої особи від позову (претензій) до страхувальника.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, наявною у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору та страхового сертифікату.

Також встановлено, що на підставі договору з третьою особою № 70681 перевезення вантажу від 1 липня 2015 р., товарно-транспортної накладної № від 20 травня 2017 р. позивач протягом 20-21 травня 2017 р. здійснював перевезення належного третій особі товару з пункту навантаження сел. Докучаєвське, 1, Польовий в'їзд Харківської області до пункту розвантаження Об'їзна дорога, 68 у м. Бровари Київської області.

Це підтверджується поясненнями позивача, копіями вищезгаданих договору, товарно-транспортної накладної та подорожнім листом вантажного автомобіля № 416 від 20 травня 2017 р.

21 травня 2017 р. під час розвантаження автомобіля Сканія, д.н. НОМЕР_1 на складі вантажоодержувача було виявлено викрадення частини належного третій особі вантажу з указаного автомобіля.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, актом приймання продукції по кількості та якості № 00/179 від 21 травня 2017 р., постановою Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 11 вересня 2017 р.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані відмовою відповідача виплатити страхове відшкодування третій особі 1. відповідно до умов договору № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25 січня 2017 р.

Таким чином, спірні правовідносини між сторонами врегульовані гл.гл. 52, 67 ЦК України, Законом України "Про страхування", Правилами добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (включаючи відповідальність перевізника), затверджених головою правління ЗАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" від 6 червня 2006 р.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На страхові відносини за участю вигодонабувача розповсюджуються положення ст. 636 ЦК України (договір на користь третьої особи).

Частиною 1 ст. 636 ЦК України визначено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Відповідно до умов ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Аналогічні положення закріплені в ст. 3 Закону України "Про страхування".

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати, як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем не надано суду доказів відмови третьої особи 1. (вигодо набувача за спірним договором страхування) від права вимоги на страхове відшкодування або ж на уповноваження його на звернення в суд з даним позовом від її імені.

Посилання відповідача на видачу йому третьою особою довіреності про надання йому прав, зокрема, щодо подачі позову до суду про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування за договором № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25 січня 2017 р. є необґрунтованими, оскільки в силу відносин представництва права та обов'язки набуває саме довіритель, а не повірений.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позов поданий позивачем від власного імені. Доказів набуття самостійних прав на звернення в суд в інтересах третьої особи позивачем не надано.

Отже, позивач не набув права вимоги до відповідача за договором № 24-2111-17-00001 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 25 січня 2017 р.

Третя особа 1. за наявності обґрунтованих підстав не позбавлена можливості особисто звернутися за захистом своїх прав в установленому порядку, або відмовитися від такого права, що потягне виникнення права на позов у позивача.

За таких обставин у позові відповідно до вимог ст.ст. 16, 636, 988 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Виробничо-комерційної фірми "Надежда" м. Харкова відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 1 квітня 2019 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар