ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. Справа№ 910/13599/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Тищенко А.І.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 (повне рішення складено 03.12.2018)

у справі №910/13599/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 106 822,70 грн,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Українська залізниця") (далі - відповідач) про стягнення 106 822,70 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів за договором № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018 року на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 908, 909 ЦК України та ст.116 Статуту залізниць України (а.с.6-10).

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на застосування позивачем неправильних відсотків суми штрафу за прострочення термінів доставки, оскільки самі строки прострочення по накладним №№34361162, 37344074, 37483369, 37551827, 37603594, 34376384 позивачем було обраховано неправильно, тому вважає обґрунтованою суму штрафу на 22330,70 грн. менше, ніж заявляє позивач (а.с.104-106). Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення на підставі ст.233 ГК України розміру штрафних санкцій на 50% (а.с.100-101).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 позов задоволено.

З Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" 106 822,70 грн. штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні штрафних санкцій у сумі 22330,70 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, при цьому посилається на ті ж обставини, на які посилався під час розгляду справи судом першої інстанції у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу, оскільки при розрахунку термінів доставки вантажу мають бути застосовані терміни доставки, встановлені для вагонних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 200 км), в той час як позивачем штрафи обраховані виходячи з термінів доставки, встановлених для маршрутних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 320 км).

Крім цього, в апеляційній скарзі відповідач посилається на додаткові підстави для відмови у позовних вимогах, які під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляв, і які, відповідно, суд першої інстанції не досліджував і правову оцінку яким не надавав.

Так, апелянт, посилаючись на пункт 2 Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018 рр., затвердженого наказом від 08.12.2017 № 757/Ц, зазначає, що маршрутні відправки - це партія вантажу, оформлена за однією накладною, не менше як у 50 вагонів, завантажених на одній станції відправлення на одну станцію призначення, а тому, враховуючи, що маршрутні відправки за накладними №№34361162, 37344074, 37483369, 37551827, 37603594, 34376384 вказаному критерію не відповідають, термін доставки вантажу за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км.

Частиною 5 ст. 269 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи, що вищевказані додаткові обставини, на які відповідач послався в апеляційній скарзі на заперечення проти позову, не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а матеріали справи не містять Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018 рр., затвердженого наказом від 08.12.2017 № 757/Ц, і вказаний Порядок не є нормативно-правовим актом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України, оскільки не виявлений у загальнодоступних нормативних базах, під час апеляційного перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції у цій справі вказані обставини судом апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються за відсутності правових підстав для такого.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30 січня 2019 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 15 лютого 2019 року, сторонам роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

25 березня 2019 року представником позивача подані додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких він наводить додаткові доводи до заперечень проти рішення, отже вказані пояснення по суті є доповненнями до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення господарського суду міста Києва у даній справі складено 03 грудня 2018 року, отже, двадцятиденний строк апеляційного оскарження сплив 24 грудня 2018 року (понеділок).

Таким чином, доповнення до апеляційної скарги подані апелянтом після закінчення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені положення процесуального законодавства доповнення до апеляційної скарги залишаються без розгляду.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 30 січня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 31 березня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2017 року між Публічним акціонерне товариство "Укрзалізниця", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль", як замовником, було укладено договір №07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - договір) (а.с.15-29).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

У п. 1.2 договору сторони погодили, що перевезення - це послуга, в процесі якої відповідач зобов'язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а позивач зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМ України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення.

Пунктом 1.3 договору визначено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та і іншими документами.

Згідно з п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Відповідно до п. 8.5.2 договору оформлений ЕПД (електронний перевізний документ) вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ, у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання позивачем договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП (електронний цифровий підпис) в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення позивачем будь-якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018 (п.12.1 договору)

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що в межах строку дії договору, позивач протягом квітня 2018 року передав відповідачу до перевезення вантаж у залізничних вагонах на адресу TOB "Транссервіс 2008", ДП "АМПУ" (ІФ ДП "АМПУ") та ПрАТ "Укрелеваторпром", що підтверджується залізничними накладними №№37343738, 37344074, 37463577, 37463775, 37463841, 37463635, 37483369, 37483310, 37551827, 37573383, 37603602, 37603594, 34361162, 34406785, 34522557, 41029968, 41028507, 41071713, 41271875, 41271859 (а.с.30-50).

Однак, за доводами позивача, відповідачем було порушено строки доставки спірних вагонів, які встановлені п. 41 Статуту залізниці України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086, з огляду на що відповідач повинен сплатити позивачу встановлений законом штраф, який згідно розрахунку позивача становить 106 822,70 грн. (а.с.51-52).

Відповідач не спростовує факт порушення строків поставки, однак, як у відзиві на позовну заяву, так і у апеляційній скарзі, посилався на застосування позивачем неправильних відсотків суми штрафу за прострочення термінів доставки по накладним №№34361162, 37344074, 37483369, 37551827, 37603594, 34376384, оскільки вважає, що строк доставки за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км, а тому загальний розмір штрафу має бути зменшений на суму 22330,70 грн.

Позивач, в свою чергу, у відповіді на відзив заперечував проти вказаних доводів, посилаючись на те, що вказані накладні оформлені на перевезення вантажу груповими/маршрутними відправками, за якими термін доставки вантажу обчислюється на кожні повні та неповні 320 км та навів ґрунтовний розрахунок штрафу за цими накладними. Також позивач послався на те, що порушення відповідачем строків доставки є систематичним, що підтверджується чисельними судовими рішенням про стягнення штрафів (а.с.123-128).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, судом перевірено та визнано обґрунтованим розгорнутий розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, наведений позивачем позові та у відповіді та відзив. Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг, який за правовою природою є договором перевезення.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і обов'язковим для сторін.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ст.307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.1 ст.919 ЦК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до п. 6 Статуту накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.''

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 41 Статуту:

- залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення;

- вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки;

- у разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (п. 2.1 Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.п. 6.1, 6.6 Правил оформлення перевізних документів за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, у графі 29, яка визначає тип відправки: "Відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна", у відповідному місці проставляється позначка "х" і заповнюється ця графа відправником.

Як вбачається зі змісту спірних накладних, у графі 29 накладних №№34361162, 37344074, 37483369, 37551827, 37603594, 34376384 (а.с.30, 39, 44, 46, 49, 50) та накладних №№41029968, 37573383 (а.с.35,47) відправником відмічено тип відправки "групова/маршрутна".

Відповідно, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км.

У графі 29 решти накладних відмічено тип відправки "вагонна".

Отже, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 200 км.

Відповідно до п. 28 Правил договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Станція відправлення відповідача здійснила перевірку відомостей у вказаних накладних (у тому числі графи 29 "Відправка"), підтвердила правильність їх заповнення відправником та проставила електронні цифрові підписи у графах 38 "Підпис" даних накладних, тобто, підтвердила приймання вантажу до перевезення та укладення договору перевезення.

З огляду на обставини, які викладені вище, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що будь-яких помилок позивача при заповненні графи 29 "Відправка" у частині визначення типу відправки "групова/маршрутна" відповідачем виявлено не було, тобто, останній погодився з типом відправки, а відтак, термін доставки має бути обчислений виходячи саме з типу відправки, визначеного у спірних накладних, що і було враховано позивачем у розрахунку, доданому до позову, при визначенні розміру позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що позивачем строки прострочення доставки вантажів по накладних №№34361162, 37344074, 37483369, 37551827, 37603594, 34376384 визначено невірно через невірне визначення термінів доставки за вказаними накладними не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Відповідно до календарних дат прибуття вказаних вагонів на станції призначення згідно залізничних накладних 37343738, 37344074, 37463577, 37463775, 37463841, 37463635, 37483369, 37483310, 37551827, 37573383, 37603602, 37603594, 34361162, 34406785, 34522557, 41029968, 41028507, 41071713, 41271875, 41271859 вагони доставлено відповідачем із порушенням встановленого п.41 Статуту залізниць України терміну доставки.

У зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови договору в частині своєчасної доставки порожніх вагонів, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 106 822,70 грн.

Згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, які завіряється підписом працівника станції.

Однак, на зазначених залізничних накладних вказані відмітки відсутні, отже, порушення термінів доставки вагонів сталося з вини відповідача.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції як про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажу, так і про правильність розрахунку позивача вказаних позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, то місцевий господарський суд вірно встановив, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які визначені у приписах ст. 233 ГК України, та з наявністю яких законодавець пов'язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2018 року - без змін.

2. Справу №910/13599/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.03.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді А.І. Тищенко

Г.П. Коробенко