РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.03.2019Справа № 910/1460/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ»

до Приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА»

про стягнення 38 859,20 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА" (відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 38 859,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1460/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 про відкриття провадження у справі № 910/1460/19.

25.02.2019 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-09/5729 від 21.02.2019 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № АМ/2291251.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази, а також докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017 між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 201139а7кш (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 24.06.2017 по 23.06.2018.

24.02.2018 у місті Києві на вулиці Героїв Дніпра сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Chevrolet Kalos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується відповіддю від Управління патрульної поліції у місті Києві про дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Оболонського районного суду міста Києва від 26.03.2018 у справі № 756/3308/18, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження, відповідно до Звіту № 186 про визначення вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного 21.03.2018 оцінювачем ОСОБА_5, становить 38 859,20 грн. (надалі - звіт № 186 від 21.03.2018).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури Фізичної особи-підприємця Озової Євгенії Ігорівни № 659 від 05.03.2018, становить 43 480,30 грн. (надалі - рахунок-фактура № 659 від 05.03.2018).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № АХА2365375 від 13.03.2018 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 43 480,30 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 431 150 від 14.03.2018.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 24.02.2018) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АМ/2291251. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідно до полісу № АМ/2291251, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА» (відповідачем), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., строк дії даного полісу з 06.12.2017 по 05.12.2018.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «Chevrolet Kalos», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АМ/2291251, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 186 від 21.03.2018, рахунком-фактурою № 659 від 05.03.2018, № АХА2365375 від 13.03.2018 по договору страхування, розрахунку страхового відшкодування до нього та платіжним дорученням № 431 150 від 14.03.2018.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АМ/2291251 становить 0,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою № СУ/004999/3 від 26.06.2018 про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої позивач просив відповідача відшкодувати 43 480,30 грн.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування. Отримання відповідачем 02.07.2018 зазначеної заяви підтверджується матеріалами справи.

За встановлених обставин, до виплати з відповідача, як страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 38 859,20 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом № 186 від 21.03.2018, рахунком-фактурою № 659 від 05.03.2018, № АХА2365375 від 13.03.2018 по договору страхування, розрахунку страхового відшкодування до нього та платіжним дорученням № 431 150 від 14.03.2018, та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 38 859,20 грн. страхового відшкодування підлягає повністю в сумі 38 859,20 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, який складається із суми судового збору за подання позовної заяви про стягнення відшкодування збитку в порядку регресу в розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 17-А; ідентифікаційний код 21626809) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) 38 859,20 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять гривень 20 коп.) страхового відшкодування та 1 921,00 грн. (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.03.2019.

Суддя Гумега О.В.