ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5003/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА"

до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗІГФРІД-М"

про стягнення 27371,04грн. суми сплаченого страхового відшкодування

Представники: справу розглянуто без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗІГФРІД-М" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 27371,04грн. суми сплаченого страхового відшкодування.

Судовий збір у розмірі 1762,00грн. позивач просить суд покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

15.09.2015 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір страхування транспортного засобу №3354441.

Застрахованим майном за вказаним договором є автомобіль "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3, а страховим випадком зокрема є збитки (пошкодження, знищення застрахованого транспортного засобу або його частин в результаті ДТП).

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21.01.2016 встановлено, що 16.12.2015 о 13год. 00хв. у місті Дніпропетровську на вулиці Титова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів, а саме автомобіля "ВАЗ" державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та застрахованого автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок допущення порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3, який працює на підприємстві відповідача, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21.01.2016.

Позивач вказує, що договір страхування №3354441 від 17.09.2015 укладено за програмою "Прем'єр-форте".

Відповідно до звіту про розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику транспортного засобу №297/15 від 18.12.2015, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 становить 60162,23грн.

26.01.2016 позивач отримав заяву від страхувальника, в якій зазначено, що розмір відновлювального ремонту транспортного засобу "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 складає 70200,00грн., що підтверджується калькуляцією СТО "Пегас" №148 від 18.12.2015, актом виконаних робіт та квитанцією про сплату 70200,00грн. на рахунок СТО "Пегас".

Судовим експертом Пилипенко А.І. складено Звіт про розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику транспортного засобу №297/15 від 09.03.2016, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 72533,82грн., вартість матеріальної шкоди автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 41238,54грн.

На виконання умов договору страхування транспортного засобу №3354441 від 17.09.2015, на підставі страхового акту №1480/10 від 18.01.2016 та страхового акту №1480/10 від 16.03.2016, позивач відшкодував страхувальнику суму у розмірі 63180,81грн. шляхом перерахування 51796,77грн. на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжними дорученнями №9970 від 29.03.2016, №7865 від 22.01.2016, №7607 від 19.01.2016, а решту в сумі 11384,04грн. утримано відповідно до заяви страхувальника.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ" державний номер НОМЕР_4, згідно відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди застраховано ПрАТ "Київський страховий дім" (поліс НОМЕР_5).

Керуючись положеннями статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ "Київський страховий дім" відшкодовано позивачу суму відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ у розмірі 35809,77грн.

Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ страхувальником за полісом НОМЕР_5 є відповідач.

Відтак, позивач стверджує, що заборгованість відповідача складає 27371,04грн., а саме різниця між загальною сумою відшкодування та сумою відшкодованою ПрАТ "Київський страховий дім".

В добровільному порядку спір не було вирішено, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2018 для розгляду справи №904/5003/18 визначено суддю Васильєва Олега Юрійовича.

Ухвалою від 08.11.2018 позовну заяву залишено без руху.

19.11.2018 виявлені судом недоліки усунуто.

Ухвалою від 21.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

11.12.2018 від представника відповідача отримано клопотання від 11.12.2018 за вих.№б/н в якому просить суд витребувати у позивача докази, а саме документи, заяви, висновки експерта на підставі яких ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ" здійснило виплату позивачу у розмірі 35809,77грн. Ухвалою від 22.03.2019 вказане клопотання повернуто заявнику без розгляду.

11.12.2018 від відповідача надійшов відзив.

Короткий зміст заперечень відповідача та узагальнення його доводів.

Відповідач вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом НОМЕР_5, діючого на момент ДТП.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_3 в день, коли сталася дорожньо-транспортна пригода керував автомобілем у вільний від роботи час і не виконував службових обов'язків працівника відповідача.

Відповідач звертає увагу, що матеріали справи містять два висновки експерта від 18.12.2015 та від 06.03.2016, які складено на підставі одного протоколу огляду транспортного засобу від 17.12.2015, однак з різними висновками щодо сум матеріальних збитків.

Відповідач вказує, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без участі представника останнього.

Відповідач зазначає, що позбавлений можливості встановити, які саме запасні частини замінено на автомобілі "Мазда 6", крім того не надано доказів підтвердження їх вартості.

Відповідач посилається на судову практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, а саме постанову від 29.01.2018 по справі №910/2351/17, постанову від 05.04.2018 по справі №910/3165/17, постанову від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц.

Розпорядженням керівника апарату від 21.01.2019 №94, у зв'язку зі знаходженням на лікарняному судді Васильєва Олега Юрійовича, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/5003/18 по вх.№4-4932/18.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 для розгляду справи №904/5003/18 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича.

Ухвалою від 28.01.2019 справу №904/5003/18 прийнято до розгляду; повторно розпочато розгляд справи по суті; учасників процесу повідомлено, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 26.02.2019.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 29.03.2019.

27.03.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини, встановлені судом.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вказаного, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відтак, приймаючи рішення зі спору у справі №904/5003/18 господарський суд взяв до уваги обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.01.2016 по справі №201/52/16-п, яка вступила в законну дію, а саме:

"ОСОБА_3 16.12.2015 року о 13-00 годин в м. Дніпропетровську на ул. Титова в р-не/о 411 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ н.з. НОМЕР_4 не витримав безпечну дистанцію (інтервал) в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Мазда н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 Під час ДТП автомобілям завдані механічні ушкодження. Травм ніхто не отримав."

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.01.2016 по справі №201/52/16-п визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення."

Між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір СТД №3354441 від 17.09.2015 страхування транспортного засобу на умовах програми "Прем'єр-форте".

Відповідно до пункту IV вказаного договору застрахованим транспортним засобом визначено автомобіль "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3.

Страховими ризиками по даному договору, відповідно до пункту VІ, визначено "Збитки" "Викрадення".

Страхова сума у відношенні застрахованого транспортного засобу визначена у розмірі 288000,0грн. (пункт VІІІ договору).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою потерпілого про збитки транспортному засобу, яке зареєстровано позивачем за вхідним №58701 від 16.12.2018.

Дослідивши надані позивачем докази, господарський суд встановив, що розмір страхового відшкодування, яке було виплачено позивачем страхувальнику за договором №СТД №3354441 від 17.09.2015 страхування транспортного засобу на умовах програми "Премьер-форте" підтверджується копіями страхового акту №1480/10 від 18.01.2016 на суму 36878,73грн.; страхового акту №1480/10 від 16.03.2016 на суму 14918,04грн.; розрахунком страхового відшкодування №1480/10 від 18.01.2016 на суму 36878,73грн.; розрахунком страхового відшкодування №1480/10 від 16.03.2016 на суму 14918,04грн.; платіжним дорученням №7865 від 22.01.2016 на суму 21878,73грн.; платіжним дорученням №7607 від 19.01.2016 на суму 15000,00грн. та платіжним дорученням №9970 від 29.03.2016 на суму 14918,04грн.

Отже, сума виплачено страхового відшкодування позивачем потерпілому за договором №СТД №3354441 від 17.09.2015 страхування транспортного засобу на умовах програми "Премьер-форте" складає 51796,77грн.

Згідно статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

За статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 по справі №760/15471/15-ц та від 04.07.2018 по справі №910/2603/17).

Здійснивши виплату страхового відшкодування за договором страхування, страховик набуває права потерпілої особи в межах здійсненої виплати. Він як кредитор не позбавлений права здійснити захист свого права шляхом звернення до страховика винної особи та в подальшому до особи, яка завдала такої шкоди.

Господарський суд наголошує, що сума виплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування становить 51796,77грн.

Відтак, саме в межах суми страхового відшкодування, яка складає 51796,77грн. до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні.

За статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц та від 03.10.2018 по справі №760/15471/15-ц).

Господарський суд встановив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ" державний номер НОМЕР_4, згідно відомостей про обставини дорожньо-транспортної пригоди застрахована ПрАТ "Київський страховий дім" (поліс НОМЕР_5).

ПрАТ "Київський страховий дім" виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 35809,77грн., що підтверджується звітом по банківській виписці за період з 28.05.2016 по 31.05.2016.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, нормами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України визначено особливого суб'єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, - це є його законний володілець.

З аналізу норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 по справі 426/16825/16-ц).

Отже, до винної в ДТП особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в силу статті 1194 Цивільного кодексу України покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що відповідач у даній справі визначений правильно.

Твердження відповідача, що ОСОБА_3 в день, коли сталася дорожньо-транспортна пригода керував автомобілем у вільний від роботи час і не виконував службових обов'язків працівника відповідача не підтверджується жодним доказом.

Враховуючи висновки суду, відповідальність відповідача обмежена різницею між фактичним розміром завданої шкоди (51796,77грн.) і сумою страхового відшкодування (35809,77грн.).

Отже, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 15987,00грн.

Вимоги у розмірі 11384,04грн., які позивачем утримано в рахунок оплати договору страхування №3354441 від 17.09.2015 не є сумою страхового відшкодування, а відтак не підлягають задоволенню за рахунок відповідача.

Твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів звернення позивач до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом НОМЕР_5, діючого на момент ДТП господарським судом відхиляються, з огляду на наявність звіту по банківській виписці за період 28.05.2016 по 31.05.2016, якою підтверджується виплата ПрАТ "Київський страховий дім" страхового відшкодування у розмірі 35809,77грн.

Відповідач звертає увагу, що матеріали справи містять два висновки експерта від 18.12.2015 та від 06.03.2016, які складено на підставі одного протоколу огляду транспортного засобу від 17.12.2015, однак з різними висновками щодо сум матеріальних збитків. Проаналізувавши заперечення відповідача, господарський суд взяв до уваги рахунок №148 від 18.12.2015 на суму 70200,90грн., який виписано за ремонт автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3, матеріали запчастини, калькуляцію до вказаного рахунку та квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 18.12.2015 на суму 10000,00грн.; №3 від 22.12.2015 на суму 10000,00грн.; №2 від 21.12.2015 на суму 10000,00грн.; №4 від 23.12.2015 на суму 10000,00грн.; №8 від 28.12.2015 на суму 10000,00грн.; №5 від 24.12.2015 на суму 10000,00грн.; №7 від 26.12.2015 на суму 10000,00грн.; №6 від 25.12.2015 на суму 10000,00грн. Відтак, за ремонт автомобіля "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3 оплачено 80000,00грн., а отже сума виплаченого страхового відшкодування не перевищує суму витрат на ремонт "Мазда 6" державний номер НОМЕР_3.

Відповідач вказує, що огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без участі представника останнього, однак господарський суд вказує, що протокол огляду транспортного засобу від 17.12.2015 містить інформацію, що огляд проведено у світлий час доби, а саме о 14 год. 00хв. у присутності власника КТЗ та учасника ОСОБА_3, якого визнано винуватцем ДТП. З огляду на викладене, твердження відповідача відхиляються.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Судові витрати. З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1029,18грн., з урахуванням того, що 58,41% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-257, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 97-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13490997) до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗІГФРІД-М" (49102, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЛИЖНЯ, будинок 29, квартира 97; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31002275) про стягнення 27371,04грн. суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗІГФРІД-М" (49102, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЛИЖНЯ, будинок 29, квартира 97; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31002275) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 97-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13490997) 15987,00грн. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім грн. 00 коп.) сплаченого страхового відшкодування; 1029,18грн. (одна тисяча двадцять дев'ять грн. 18 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗІГФРІД-М" (49102, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ БЛИЖНЯ, будинок 29, квартира 97; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31002275) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКА" (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 97-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13490997) 11384,04грн. відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 27.03.2019

Суддя І.В. Петренко