РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/110/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (Харківська обл., с. Подвірки)
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків)
про стягнення 47193758,42 грн,
за участю представників:

позивача адв. ОСОБА_1 (довіреність від 10.01.2018);

відповідача адв. ОСОБА_2 (довіреність від 02.01.2019);

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (надалі - позивач) подало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" () на користь Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" () суму основного боргу в розмірі 30311213,79 грн, пеню в розмірі 9902137,86 грн, 3% річних в розмірі 1578968,01 грн та інфляційні в розмірі 5401438,76 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті отриманої теплової енергії за договором №750 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим споживачам, від 31.10.2016.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.01.2019 була прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі.

Також у цій ухвалі судом було вирішено розглядати справу №922/110/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2019 об 11:00 год, про що повідомлено учасників справи.

17.01.2019 позивач надав заяву про уточнення редакції позовних вимог, в якій просить стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" () на користь Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" () суму основного боргу в розмірі 30311213,79 грн, пеню у розмірі 9902137,86 грн (за період з 25.12.2016 по 24.07.2018), 3% річних у розмірі 1578968,01 грн (за період з 25.12.2016 по 10.01.2019) та інфляційні втрати в розмірі 5401438,76 грн (за період лютий 2017 року грудень 2018 року).

Протокольною ухвалою від 06.02.2019 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення редакції позовних вимог у наданій редакції.

31.01.2019 позивач надав клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, а саме копії витягу з ЄДР на відповідача та акту звіряння розрахунків станом на 17.01.2019.

Вищевказане клопотання позивача 06.02.2019 задоволено протокольною ухвалою від 06.02.2019.

31.01.2019 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, а саме: основний борг в сумі 30311213,79 грн, інфляційні втрати в сумі 5401438,76 грн, 3% річних в сумі 1578968,01 грн та пеню в сумі 4509236,44 грн. Також відповідач у відзиві вказує, що з розрахунком пені на суму 9902137,86 грн не згоден, оскільки він здійснений позивачем без урахування строку позовної давності, тому на підставі ст. 258, 267 ЦК України просить застосувати позовну давність до вимоги позивача про стягнення пені. Крім того, відповідач, керуючись ст. 233 ГК України, враховуючи ступінь виконання зобовязань (74%) та тяжкий фінансовий стан підприємства, просить зменшити розмір пені на 50%.

До відзиву надав клопотання про зменшення розміру пені на 50% і контр-розрахунок пені на суму 4509236,44 грн.

Клопотання відповідача про зменшення пені буде вирішено судом при ухваленні рішення, про що зазначено в протокольній ухвалі від 06.02.2019.

05.02.2019 позивач надав відповідь на відзив, в якій, зокрема, заперечує проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%, та вказує, що при здійсненні контр-розрахунку відповідачем за період поставки жовтень 2017 року період нарахування пені (02.03.2018 24.05.2018) відповідачем помилково зазначено суму пені 156659,87 грн замість правильної 243693,13 грн, тому як наслідок відповідачем помилково зазначено і загальну суму пені 4509236,44 грн замість правильної 4596269,69 грн.

06.02.2019 відповідач надав заяву про виправлення арифметичної помилки у контр-розрахунку пені, в якій вказує, що ним була допущена арифметична помилка у контр-розрахунку, а саме при нарахуванні пені на заборгованість за жовтень 2017 року за 84 дні прострочки за період з 02.03.2018 по 24.05.2018 помилково зазначена сума пені 156659,87 грн замість 243693,12 грн, внаслідок чого загальна сума пені обрахована помилково (помилково зазначений розмір пені 4509236,44 грн). З урахуванням виправленого контр-розрахунку сума пені складає 4596269,69 грн, яку відповідач визнає та просить при винесенні рішення виходити із розміру пені 4596269,69 грн.

Протокольною ухвалою від 06.02.2019 приєднано до матеріалів справи і прийнято до розгляду заяву відповідача про виправлення арифметичної помилки у контр-розрахунку пені.

06.02.2019 протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання на 20.02.2019 о 14:30 год, про що ухвалою суду від 06.02.2019 повідомлено сторін.

12.02.2019 відповідач надав заперечення на відповідь позивача.

20.02.2019 протокольною ухвалою було залишено без розгляду заперечення відповідача на відповідь позивача, оскільки воно подано з порушенням встановленого судом строку та без заяви про його поновлення.

20.02.2019 ухвалою суду було повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.02.2019 о 14:30 год.

27.02.2019 в судовому засіданні була оголошена перерва до 18.03.2019 о 14:00 год, про що ухвалою суду було повідомлено сторін.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

31.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ - 5" та відповідачем був укладений договір №750 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим споживачам (надалі - договір), за яким продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю у 2016 - 2017 роках теплову енергію, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного договору.

Договір підписано сторонами з протоколом розбіжностей від 01.11.2016 в редакції ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5".

Відповідно до п. 1.2 договору теплова енергія, що постачається за даним договором, використовується покупцем для надання послуг з опалення та гарячого водопостачання виключно іншим споживачам (крім бюджетних установ/організацій).

Пунктом 2.1 договору з урахуванням додаткової угоди №3 від 16.03.2017 до нього сторони погодили кількість теплової енергії, яка передається покупцю з 01.10.2016 по 31.03.2017 та з 01.04.2017 по 31.12.2017.

Згідно з п. 4.3 договору на підставі акта розподілу теплової енергії, виробленої продавцем, до 8-го числа місяця, наступного за звітним, продавець оформлює окремий акт приймання-передачі теплової енергії для кожної категорії із зазначенням її кількості та вартості.

Пунктом 4.4 договору сторони визначили, що покупець не пізніше 10-го числі місяця, наступного за звітним, повертає продавцю один примірник акта приймання-передачі теплової енергії, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Відповідно до абзацу 2 п. 5.1 договору з урахуванням додаткових угод №1 від 10.01.2017, №2 від 08.02.2017 і №5 від 23.06.2017 до нього вартість теплової енергії за 1 Гкал становить: з 01.10.2016 по 31.12.2016 - 813,08 грн, з 01.01.2017 - 970,56 грн, з 01.02.2017 1080,54 грн та з 01.07.2017 1074,58 грн без урахування ПДВ.

Згідно з п. 6.1 договору покупець зобовязаний прийняти та оплатити вартість теплової енергії, зафіксованої в акті приймання-передачі за тарифом, зазначеним у п. 5.1 даного договору.

Пунктом 6.2 вказаного договору сторони визначили, що оплата за отриману у поточному місяці теплову енергію здійснюється покупцем шляхом 100% оплати протягом поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично передану в поточному місяці теплову енергію здійснюється покупцем до 25 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідно до п. 12.1 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині постачання теплової енергії з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В додатковій угоді №4 від 29.05.2017 до договору, у звязку із зміною типу та найменування Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" на підставі рішення річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", оформленого протоколом №5 від 25.04.2017, сторони узгодили по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" замінити словами "Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5".

Також в п. 2 цієї додаткової угоди сторони вказали, що правонаступником всіх зобовязань (прав та обовязків) Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (ЄДРПОУ - 05471230) за договором є Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (ЄДРПОУ - 05471230).

Пунктом 3 вищевказаної додаткової угоди сторони внесли зміни до п. 13 договору щодо реквізитів продавця.

В п. 6 цієї ж угоди сторони узгодили, що дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 04 травня 2017 року в частині зміни найменування та типу Товариства (пункт 1 додаткової угоди) та з 29 травня 2017 року в частині зміни реквізитів Товариства (пункт 3 додаткової угоди).

На виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня 2016 року - грудня 2017 року, а відповідач у свою чергу прийняв теплову енергію на загальну суму 116547174,35 грн, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії №10КП від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 3206589,06 грн, №11КП від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 11858803,16 грн,, №12КП від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 15266558,64 грн, №01КП від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 19343755,39 грн, №02КП від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 21329109,07 грн, №03Кп від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 12073339,38 грн, №04КП від 30.04.2017 за квітень 2017 року на суму 3135656,33 грн, №05КП від 31.05.2017 за травень 2017 року на суму 422143,98 грн, №06КП від 30.06.2017 за червень 2017 року на суму 284251,63 грн, №07КП від 31.07.2017 за липень 2017 року на суму 0,00 грн, №08Кп від 31.08.2017 за серпень 2017 року на суму 9998,93 грн, №09КП від 30.09.2017 за вересень 2017 року на суму 4951,98 грн, №10КП від 31.10.2017 року за жовтень 2017 року на суму 3114425,45 грн, №11КП від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 12022813,95 грн та №12КП від 31.12.2017 за грудень 2017 року на суму 14474777,40 грн, які підписані та скріплені печатками сторін.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання в частині здійснення розрахунку виконав частково - на суму 86235960,56 грн, у зв'язку з чим за відповідачем існує заборгованість в сумі 30311213,79 грн.

Також позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені за період з 25.12.2016 по 24.07.2018 у розмірі 9902137,86 грн згідно з пунктом 8.2 договору, 3% річних за період з 25.12.2016 по 10.01.2019 у розмірі 1578968,01 грн та інфляційні втрати за період лютий 2017 року - грудень 2018 року в розмірі 5401438,76 грн на підставі статті 625 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Всупереч вимог ст. 13 та ст. 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в сумі 30311213,79 грн до суду не подано.

Натомість, у відзиві на позов та в судовому засіданні 18.03.2019 заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу були визнані повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов'язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу в сумі 30311213,79 грн.

В силу ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що в разі невиконання покупцем умов п. 6.2 цього договору, покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм та положень договору позивач здійснив нарахування відповідачу пені за період з 25.12.2016 по 24.07.2018 у розмірі 9902137,86 грн, 3% річних за період з 25.12.2016 по 10.01.2019 у розмірі 1578968,01 грн та інфляційні втрати за період лютий 2017 року - грудень 2018 року в розмірі 5401438,76 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред'явлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за зобов'язаннями жовтня 2016 - грудня 2017, а також враховуючи, що відповідач визнає інфляційні втрати в сумі 5401438,76 грн, 3% річних в сумі 1578968,01 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині стягнення 3% річних в сумі 1578968,01 грн та інфляційних втрат в сумі 5401438,76 грн, підлягають задоволенню повністю.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред'явленої до стягнення пені за період з 25.12.2016 по 24.07.2018 у розмірі 9902137,86 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В пункті 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Так, позивач просить стягнути пеню, зокрема, за зобов'язаннями жовтня 2016 року - грудня 2017 року за період починаючи з 25.12.2016 по 24.07.2018, при цьому, позовну заяву подано позивачем 11.01.2019.

Таким чином, на час звернення з даним позовом до Господарського суду Харківської області позовна давність щодо вимоги про стягнення пені за зобов'язаннями жовтня 2016 року - грудня 2017 року в сумі 5305868,17 грн сплила, при цьому, позивачем не наведено поважних причин пропущення строку позовної давності.

Отже, заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені (5305868,17 грн) підлягає задоволенню, а позовні вимоги в цій частині підлягають відмові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Решту пені в сумі 4596269,69 грн відповідач визнає.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 50%, яке підтримано представником відповідача в судовому засіданні 18.03.2019.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво.

Станом на 01.01.2019 загальна сума заборгованості споживачів перед відповідачем за теплову енергію складає 3,0 млрд грн, у тому числі заборгованість населення 2,5 млрд грн, бюджетних установ 241,7 млн грн, госпрозрахункових підприємств 118,3 мли грн, заборгованість місцевого бюджету з компенсації пільг 145,4 млн грн.

Господарська діяльність по наданню житлово-комунальних послуг підпадає під сферу дії окремих законів, що спрямовані на захист інтересів споживачів цих послуг. Так, Законом України "Про тимчасову заборону стягненні пені з громадян України за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" №486/96 від 13.11.1996 до 01.01.2011 було заборонено зараховувати і стягувати із громадян пеню за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, що не ініціювало проведення оплат та позбавляло КП "Харківські теплові мережі" джерела погашення по штрафних санкціях. Хоча з 01.01.2011 заборона на нарахування й стягнення пені знята, але стягнення пені з населення передбачено лише з травня 2019 року Законом України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII, що унеможливлює її нарахування та стягнення. Законом України "Про реструктуризацію заборгованості по квартирній платі, платі за житлово-комунальні послуги, спожитий газ і електроенергію" дозволяється реструктуризовати заборгованість за комунальні послуги строком до п'яти років. Станом на 01.01.2019 сума реструктуризованої заборгованості складає 170,7 млн грн.

Важкий фінансовий стан підприємства підтверджується балансом підприємства на 30.09.2018, у якому відображені збитки підприємства. Сума збитків становить 4,3 млрд грн.

З листопада 2014 року підприємство відповідача працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217, якою затверджений Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов'язки. Згідно цього Порядку теплопостачальні організації відкривають в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або ладані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі". Всі кошти, які надходять на рахунки із спеціальним режимом використання КП "Харківські теплові мережі", розподіляються згідно з нормативами, встановленими НКРЕКП, та перераховуються банком на рахунки постачальника природного газу (НАК Нафтогаз України), постачальника покупної теплової енергії (ПрАТ Харківська ТЕЦ - 5), оператора газотранспортної системи (АТ Укртрансгаз), оператора газорозподільних систем (ПАТ Харківміськгаз) та на поточний КП Харківські теплові мережі.

Тобто перерахування коштів ПрАТ Харківська ТЕЦ - 5 здійснюється відповідно до Порядку розподілу коштів з урахуванням встановлених нормативів перерахування коштів.

В підтвердження даних обставин відповідачем надано: довідку про заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.01.2019, довідку про кількість теплової енергії, відпущеної КП "Харківські теплові мережі" споживачам за 2017 рік, інформацію щодо Моніторингу виконання Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" на 01.01.2019 по КП "Харківські теплові мережі"; баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Судом встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості. Крім того, станом на час звернення позивача з даним позовом ступінь виконання зобов'язання складає 74%.

При цьому, матеріали справи не містять доказів спричинення позивачеві негативних наслідків у зв'язку з несплатою відповідачем за теплову енергію у строки, встановлені договором, оскільки втрати від знецінення коштів компенсуються, зокрема, стягненням інфляційних втрат та 3% річних за час, в який позивач не міг користуватися коштами.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов'язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 25% до 3447202,27 грн, відповідно до цього суд вважає за необхідне клопотання відповідача про зменшення пені задовольнити частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 20, 193, 233 ГК України, ст. 258, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 629, 712 ЦК України, ст. 46, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11. Код ЄДРОПУ 31557119) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська обл., с. Подвірки. Код ) заборгованість в сумі 30311213,79 грн, інфляційні в сумі 5401438,76 грн, 3% річних в сумі 1578968,01 грн, пеню в сумі 3447202,27 грн та судовий збір в сумі 580389,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_3