ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" березня 2019 р. Справа № 903/380/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Мельник О.В.

представники учасників справи:

позивач- Голєв Ю.В.;

відповідач- не з'явився;

третя особа- Фурманчук О.І.,

розглянувши клопотання Національного банку України про визнання дії зловживанням проце-суальними правами та стягнення штрафу у справі у справі №903/380/18

за позовом Національного банку України м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача-

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" м.Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із клопотанням, в якому просить визнати подання ТзОВ "Приватофис" апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.01.2019р. у справі №903/380/18 злов-живанням процесуальними правами з метою безпідставного затягування розгляду справи, за що застосувати до ТзОВ "Приватофис" захід процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнути в дохід державного бюджету штраф у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працез-датних осіб.

Обґрунтовуючи клопотання Національний банк України зазначає, що фактично апеляцій-на скарга не містить доводів, за якими апелянт не погоджується з висновками місцевого госпо-дарського суду, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.258 ГПК України. Подання ТзОВ "Приват-офис" зустрічного позову, та наступне оскарження його повернення, спрямоване на свідоме не-виправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та ви-моги названого Кодексу. При цьому, з аналізу зустрічного позову вбачається, що він має оче-видно штучний характер (зловживання процесуальними правами у розумінні п.3 ч.2 ст.43 ГПК України). За таких обставин, подання штучних зустрічних позовних заяв, безпідставних апеля-ційних та касаційних скарг, необгрунтованих клопотань, а також загальна поведінка скаржника під час звернення до місцевого, апеляційного та касаційного судів, є яскравим прикладом систе-матичного зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використан-ні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Розглянувши клопотання Національного банку України, колегія суддів дійшла висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники по-винні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними пра-вами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням проце-суальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має очевид-но штучний характер.

У відповідності до ч.4 ст.43 ГПК України, суд зобов'язаний вживати заходів для запобіган-ня зловживання процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу, згідно ч.1 ст.131 ГПК України, є процесуальні дії, що вчиняються судом з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді пра-вил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 2 ч.1 ст.135 ГПК України передбачено, що у випадках зловживання процесуальни-ми правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов'язків, повтор-ного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п'яти до п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.(ч.2 ст.135 ГПК України).

Так, на переконання колегії суддів, подання зустрічного позову із пропуском строку, а та-кож подання апеляційних скарг і касаційної скарги у справі №903/380/18 перешкоджають її роз-гляду по суті та призводять до порушенння принципу розумності строків розгляду спору у гос-подарському суді.

При цьому, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користу-ватися процесуальними правами.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зло-вживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юри-дичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі №910/1873/ 17).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Єв-ропейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейсько-го суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989р. у справі "Юніон Елі-ментарія Сандерс проти Іспанії" зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і пуб-лічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовіс-но користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумов-люють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, згідно п.3 ч.1 ст.135 ГПК України, для застосування до ТзОВ "Приватофис" заходу процесуального примусу у виді штрафу. При цьому, достатнім заходом процесуального примусу буде застосу-вання штрафу в визначеному ч.1 ст.135 ГПК України розмірі, а саме в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожит-ковий мінімум у 2019 році на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1 921 грн.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" підлягає стягнен-ню штраф, як засіб процесуального примусу, у сумі 3 842 грн.

Відповідно до ч.5 ст.131 ГПК України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим доку-ментом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягува-чем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою рішення на підставі ухвал, постанов судів у циві-льних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Керуючись ст.ст. 34, 43, 135, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Національного банку України про визнання дій зловживанням процесуаль-ними правами задоволити частково.

2. Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" захід процесу-ального примусу у вигляді стягнення штрафу.

3. Стягнути в дохід Державного бюджету України з Товариства з обмеженою відповідаль-ністю "Приватофис" штраф у розмірі сумі 3 842 грн.

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох місяців - у строк до 26.06. 2019 року.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, іден-тифікаційний код 26255795).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (49044, м.Дніпро, узвіз Крутогірний, буд.14, ідентифікаційний код 33546549).

4. Ухвала набирає законної сили з після її оголошення та може бути оскаржена до Верхов-ного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.