ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. Справа №914/1679/18

Західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі Михайлишин С. В.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради, вих. №2901/вих-191 від 06.03.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/890/19 від 06.03.2019)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.02.2019 про зупинення провадження

у справі №914/1679/18, суддя Манюк П.Т.,

за позовом Малого підприємства Сніжинка, м. Жидачів, Львівська область,

до відповідача-1: Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, с. Лапаївка,

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне підприємство Джерело, м. Львів,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівська міська рада, м. Львів,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство Агротехобмін, м. Львів,

про визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010

за участю представників:

від позивача, ОСОБА_2 договір №12 від 12.08.2017

від позивача, ОСОБА_3 довіреність № б/н від 05.12.16

від відповідача 1, не зявився

від відповідача 2, ОСОБА_4 довіреність № б/н від 23.01.19

від третьої особи 1, ОСОБА_5 довіреність № 2901/вих-59 від 17.01.18

від третьої особи 2, не зявився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.02.2019 провадження у справі № 914/1679/18 за позовом Малого підприємства Сніжинка до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне підприємство Джерело, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю Львівське обласне підприємство Агротехобмін про визнання недійсним рішення Лапаївської сільської ради від 06.05.2010 № 256 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010 зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями у справах:

- № 914/194/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне підприємство Джерело до відповідача-1 Малого підприємства Сніжинка, до відповідача-2 Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія та до відповідача-3 Публічного акціонерного товариства Укрінбанк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрінбанк ОСОБА_5 про визнання недійсним (нікчемним) договору та скасування запису про право власності на нерухоме майно;

- № 914/2329/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідне підприємство Джерело до Малого підприємства Сніжинка та до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та запису про право власності.

6 березня 2019 року на вказану ухвалу суду на адресу Західного апеляційного господарського суду поступила апеляційна скарга третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Львівської міської ради, в якій останній просив ухвалу скасувати, а матеріали справи направити до господарського суду Львівської області.

При цьому зазначив, що суд першої інстанції неправильно визначив предмет спору і предмет доказування в справах №914/194/17 та №914/2329/18. На думку апелянта, вирішення зазначених справ жодним чином не може вплинути на скасування державної реєстрації права власності на будівлю загальною площею 499,2 кв. м. Як вказує апелянт, в предмет доказування по даних справах не входить оспорення права власності на дану будівлю.

Позивачем та третьою особою 2 подано суду відзиви ,в яких останні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задоволити, при цьому навели аналогічні викладеним в апеляційній скарзі доводи.

В свою чергу, відповідач 2 подав відзив, у якому заперечив доводи апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу господарського суду Львівської області залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта підримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Представники позивача також просили ухвалу суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задоволити. При цьому наводили доводи, аналогічні викладеним в своєму відзиві.

В свою чергу, представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Як вбачається з позовної заяви та доданих доказів, у справі № 914/1679/18 позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсним рішення відповідача-1 про продаж земельної ділянки площею 1, 2990 га, розташованої за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Холодновітка, вул. Кільцева, 5г та договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 15.06.2010, укладеного між відповідачами. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником обєкта нерухомого майна - будівлі металевого складу площею 499, 2 м. кв., яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371, та відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, чинної на час реєстрації права власності на вказану будівлю, позивач набув право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться ця будівля.

Як зазначив представник відповідача-2 у клопотанні про зупинення провадження у справі, рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 у справі № 914/194/17 за позовом ТзОВ «Науково-дослідне підприємство «Джерело» до відповідача-1 МП «Сніжинка», до відповідача-2 ПАТ «Українська інноваційна компанія» та до відповідача-3 ПАТ«Укрінбанк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_5, визнано недійсним (нікчемним) договір від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладений між Акціонерним товариством «Український інноваційний банк» в особі директора Львівської філії та малим підприємством «Сніжинка». Як вбачається із зазначеного судового рішення, спірний договір від 25.04.2006 був однією з підстав реєстрації права власності МП «Сніжинка» на будівлю металевого складу площею 499, 2 м. кв., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 371. Однак, рішення суду від 13.12.2018 у справі № 914/194/17 станом на 18.02.2019 не набрало законної сили, оскільки воно оскаржене до Західного апеляційного господарського суду, який ухвалою від 02.01.2019 відкрив апеляційне провадження.

Разом з тим, у провадженні господарського суду Львівської області перебуває справа №913/2329/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково дослідницьке виробниче підприємство «Джерело» до Малого підприємства «Cніжинка», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про скасування:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29666414 від 19.05.2016р. вчиненого державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію права приватної власності за Малим підприємством «Сніжинка», , на об'єкт нерухомого майна: будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01;

- запису про право власності №14573485, внесеного 19.05.2016р. державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію за Малим підприємством «Сніжинка», , права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

За наведених обставин, до предмета доказування в господарській справі №914/2329/18 входить дослідження судом набуття МП «Сніжинка» речових прав на будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 кв.м, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01.

Приписами ч. 2 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, задоволення позову ТОВ «HДВП «Джерело» у справі №914/2329/18 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та запису про право власності за МП «Сніжинка» на будівлю металевого складу, загальною площею 499,2 КВ.М, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 371, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01 встановлюватиме преюдиціальні обставини для даної справи та свідчитиме про відсутність порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу МП «Сніжинка» на подання позову у даній справі №914/1679/18.

Пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України передбачає, що суд зобовязаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються судом у іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у поточній справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за результатами розгляду справ № 914/194/17 та № 914/2329/18 судами може бути встановлено преюдиціальні обставини для справи № 914/1679/18, оскільки предмет спору у вказаних справах стосується оспорення права власності МП «Сніжинка» на будівлю металевого складу площею 499, 2 м. кв., на підставі якого позивач вважає себе належним користувачем земельної ділянки, на якій знаходиться вказана будівля та приватизація якої є предметом розгляду у справі № 914/1679/18.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Судові витрати, в силу ст.129 ГПК України, покладаються на апелянта.

керуючись ст.ст. 86, 255, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради, вих. №2901/вих-191 від 06.03.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/890/19 від 06.03.2019) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 18.02.2019 у справі №914/1679/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.03.2018

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Г. Т. Кордюк

Суддя Н.М. Кравчук