ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"02" квітня 2019 р. Справа№ 911/2308/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С.

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2017

у справі №911/2308/14 (суддя Лутак Т.В.)

за позовом Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Срібні Крила"

про стягнення 45 596 897, 30 доларів США (530 348 410, 15 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Київської області від 11.12.2017 у справі №911/2308/14 позов Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Срібні Крила» про стягнення 45 596 897, 30 доларів США (530 348 410, 15 грн.) залишено без розгляду.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, Компанія Онур Ейр Тасімачілік А.С. 20.03.2019 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції

Скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі № 911/2308/14.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує обов'язок суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У відповідності до частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є змагальність сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскаржувану ухвалу прийнято судом 11.12.2017 отже, останнім днем подання апеляційної скарги є 23.12.2017 включно.

Тобто, звернувшись до суду 20.03.2019 з апеляційною скаргою, що підтверджується відбитком штемпеля на конверті апеляційної скарги, скаржником було пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання скаржником зазначено, що станом на 19.03.2019 позивач не отримував повний текст ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2017, на момент повідомлення учасників справи про її розгляд довіреність на представництво інтересів позивача втратила чинність, а тому на думку апелянта останній вважається таким, що належним чином не повідомлений про розгляд справи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вказані доводи скаржника не визнає поважними для поновлення пропущеного строку з огляду на наступне.

Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С. є юридичною особою та рівноправним учасником судового процесу, тому недотримання скаржником вимог процесуального закону в частині своєчасності подання апеляційної скарги є суто організаційним питанням суб'єкта господарювання, а тому посилання скаржника на те, що останнім не було отримано процесуальних документів у даній справі є не обґрунтованим, оскільки не вчинено жодних дій, як-то уповноважити відповідальну особу для отримання поштової кореспонденції забезпечення та забезпечити безперервний робочий процес.

Стосовно неналеженого повідомлення про розгляд справи, Північний апеляційний господарський суд зазначає.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 було відправлено сторонам у справі 13.12.2017.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03) від 3 квітня 2008 року 1608 зазначає (п. 41), що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції з заявою про отримання копії рішення та вчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Заявлене у апеляційній скарзі клопотання про відновлення пропущеного строку документально не обґрунтоване, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження до суду не подано.

Згідно ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху, зокрема, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення клопотання Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С. про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №911/2308/14, слід залишити без руху, та запропонувати апелянту надати належні докази поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Компанії Онур Ейр Тасімачілік А.С. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №911/2308/14 залишити без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

2.Попередити Компанію Онур Ейр Тасімачілік А.С., що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна