ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1877/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

Суддів: Савицький Я.Ф., Разюк Г.П.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - ОСОБА_1, довіреність № 01-36/59, від 26.12.18;

від ТОВ „МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року

у справі №916/1877/18

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м.Одеса, вул. Артилерійська,1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" (65063, м.Одеса, вул.Сегедська,7)

про стягнення коштів, розірвання договору та виселення.

(суддя першої інстанції: Рога Н.В, дата та місце винесення рішення: 18.12.2018 року, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

У вересні 2018 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" (далі ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ») про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 200 432 грн. 63 коп., пені у розмірі 12 920 грн. 11 коп.; розірвання договору оренди нежилого приміщення від 28.12.2015, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" та виселення ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" з: 47/100 часток нежилих приміщень першого поверху № 1, площею 77,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 2, загальною площею 66,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 3, загальною площею 186,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 501, загальною площею 242,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26.

В обґрунтування позову Департамент комунальної власності Одеської міської ради зазначав, що договір оренди нерухомого майна, укладений між сторонами по справі, підлягає розірванню, оскільки відповідачем істотно порушуються умови договору, зокрема у звязку з невнесенням ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ» орендної плати протягом трьох місяців поспіль.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року (суддя - Рога Н.В.) позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ТОВ „МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ про стягнення коштів, розірвання договору та виселення задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість з орендної плати у розмірі 200 432 (двісті тисяч чотириста тридцять дві) грн. 63 коп. та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 12 920 (дванадцять тисяч девятсот двадцять) грн. 11 коп.; розірвано Договір оренди нежилого приміщення від 28.12.2015, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ"; виселено ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з: 47/100 часток нежилих приміщень першого поверху № 1, площею 77,5 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 2, загальною площею 66,7 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 3, загальною площею 186,1 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; нежилих приміщень першого поверху № 501, загальною площею 242,1 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; стягнуто з ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської витрати по сплаті судового збору у сумі 6724 (шість тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 31 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 200 432 грн. 63 коп. є правомірною та обґрунтованою.

Крім того, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку про його правильність, у звязку з чим задовольнив вимогу про стягнення з ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ» пені у розмірі 12920,11 грн.

Враховуючи положення діючого законодавства та у звязку з невиконанням відповідачем таких істотних умов Договору оренди нежилого приміщення від 28.12.2015, як сплата у повному обсязі орендної плати, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що наявні підстави для розірвання зазначеного Договору, та, як наслідок - виселення відповідача з обєкту оренди, оскільки згідно з ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ „МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що посилання позивача на лист пропозицію від 14.05.2018 є безпідставним та необґрунтованим, оскільки вказаний лист підприємство не отримувало та в матеріалах справи відсутні докази про його належне вручення ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ".

Крім того, задовольняючи вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про розірвання договору оренди від 28.12.2015, Господарським судом Одеської області не враховано, що згідно з п.7.5. цього договору зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. При цьому, будь-яке погодження від ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" щодо розірвання договору в матеріалах справи відсутнє.

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено відповідність допущених відповідачем порушень зобовязань критерію істотності в розумінні ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України з урахуванням, зокрема, функцій та прав позивача за договором та здійснених відповідачем платежів.

Отже, на думку апелянта, у звязку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог про розірвання договору оренди також не підлягають задоволенню позовні вимоги про виселення з нежилого приміщення.

На думку апелянта, Господарський суд Одеської області не здійснив всебічний, повний і обєктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а відтак його висновок, відображений у оскаржуваному рішенні, є передчасним та незаконним.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 апеляційну скаргу ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 по справі №916/1877/18 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

05.02.2019 через канцелярію Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" про усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржником надано докази сплати судового збору, а також докази направлення апеляційної скарги ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 по справі №916/1877/18 з додатками іншій стороні листом з описом вкладення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №916/1877/18 за апеляційною скаргою ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 апеляційну скаргу ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 призначено до розгляду в судовому засіданні 01.04.2019 року.

25.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ", в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент комунальної власності Одеської міської ради не визнає апеляційну скаргу ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ", вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У своєму відзиві Департамент комунальної власності Одеської міської ради заперечує та вважає необґрунтованими доводи ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" щодо неотримання останнім пропозиції про розірвання договору оренди та непогодження з ним розірвання договору, оскільки Департаментом пропозицію про розірвання, позов та інші додані до позовної заяви документи надсилались за адресою вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Одеса, вул.Сегедська,7).

Позивач зазначає, що апелянтом доказів належного виконання умов Договору оренди нежилого приміщення від 28.12.2015 до матеріалів справи не надано, а також не спростовано докази Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, які були надані суду в якості обґрунтування позовних вимог.

В судовому засіданні 01.04.2019 представник позивача підтримав доводи, викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу та наполягав на залишенні рішення суду першої інстанції без змін, а скарги без задоволення.

Представник ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ» в судове засідання не зявився, не повідомивши суд завчасно про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "ОСОБА_2 проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 28 грудня 2015 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" (Орендар) укладено Договір оренди нежилого приміщення. (а.с. 18-20)

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування: - 47/100 часток нежилих приміщень першого поверху №1, площею 77,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; . - нежилі приміщення першого поверху № 2, загальною площею 66,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26 ;- нежилі приміщення першого поверху № 3, загальною площею 186,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26; - нежилі приміщення першого поверху № 501, загальною площею 242,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26, з метою розміщення торгівельного обєкта з продажу продовольчих товарів та товарів підакцизної групи.

01 лютого 2016 року між сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі нежитлових приміщень (а.с.13).

Згідно з п. 1.3. укладеного між сторонами Договору термін дії договору оренди встановлено 10 років - з 28 грудня 2015 року до 28 грудня 2025 року.

Умовами п. 2.2. Договору визначено, що за орендовану нежитлову будівлю орендар зобовязується сплачувати оренду плату, що становить 30 419 грн. 52 коп., без урахування податку на додатну вартість та індексу інфляції і є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додатну вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

За умовами п.2.4 Договору Орендар зобовязаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів господарської діяльності.

Позивач зазначив, що відповідач не виконує прийняті на себе згідно умов Договору зобовязання та не сплачує орендну плату.

Станом на 20.06.2018 за ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" рахується заборгованість у розмірі 200 432 грн. 63 коп. При цьому, відповідач систематично оплачував орендну плату не в повному обсязі, а у період з 13.02.2018 по 20.06.2018 (протягом 4-х місяців) взагалі не вносив орендну плату.

Відповідно до п.п. е). п.4.2 Договору Орендар зобовязався застрахувати обєкт оренди на користь Орендодавця у страховій компанії у порядку, визначеному чинним законодавством , на повну вартість обєкта оренди , визначеної у п.1.1. Договору , та надати Орендодавцю копії відповідних документів, що посвідчують виконання зазначеного зобовязання, протягом 20 днів з моменту пер6дачі обєкта Орендарю на підставі акту приймання-передачі.

Орендар зобовязання щодо страхування обєкту оренди та надання документів на підтвердження цього також не виконав.

Умовами п. 3.3 Договору визначено, що Орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання Орендарем обовязків, передбачених цим Договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та у повному обсязі.

Пунктом п. 4.7 Договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання Орендар зобовязаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду.

Відповідно до п. 5.2. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обовязку припиняється через один рік з дня, коли обовязок повинен був бути виконаний.

Позивачем на юридичну адресу ТОВ "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" надіслано пропозицію від 14.05.2018 №01-13/2062, у якій Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив про відмову від Договору відповідно до положень ст.782 Цивільного кодексу України та запропонував у добровільному порядку у місячний строк сплатити заборгованість з орендної плати, пеню та здійснити фактичну передачу нежилих приміщень першого поверху, загальною площею 572,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Жоліо Кюрі, 26, співробітникам Департаменту за актом приймання-передачі.

ОСОБА_2 з тим, відповіді на вказану пропозицію отримано не було.

Вказані обставини і стали підставою для звернення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно з ч. 6 цієї статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності .

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» унормовано, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.19 зазначеного Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

За приписами ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства України зазначає, що однією з кваліфікуючих ознак договору оренди (найму) майна є оплатність та, відповідно, однією з істотних умов - орендна плата.

Як зазначалося раніше, умовами п. 2.2. договору визначено, що за орендовану нежитлову будівлю орендар зобовязується сплачувати оренду плату, що становить 30 419 грн. 52 коп., без урахування податку на додатну вартість та індексу інфляції і є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості з орендної плати відповідач не в повному обсязі вносив орендну плату, а в період з 13.02.2018 по 20.06.2018 взагалі її не сплачував. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

За таких обставин, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 200432,63 грн.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний порядок розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Положення ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначають, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Наведене свідчить про те, що чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Визначена ст. 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обовязком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч.1 ст. 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення орендодавця до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати орендарем платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

В матеріалах справи наявний лист-пропозиція від 14.05.2018 №01-13/2062, у якому Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив про відмову від Договору відповідно до положень ст.782 Цивільного кодексу України, зазначений лист надісланий на адресу ТОВ «МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ», яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Одеса, вул.Сегедська,7).

З огляду на нездійснення оплати орендних платежів у період з 13.02.2018 по 20.06.2018, тобто неналежне виконання зобовязань за договором, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди, укладеного між сторонами по справі, а доводи апеляційної скарги в цій частині судовою колегією відхиляються.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо невстановлення судом першої інтстанції відповідності допущених відповідачем порушень критерію істотності, судова колегія зазначає наступне.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим порушенням шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (абз. 2 ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України)

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення цілей договору.

В даному випадку несплата відповідачем в повному обсязі орендної плати та невнесення взагалі орендної плати протягом 4-х місяців поспіль (внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 200432,63 грн.) позбавили позивача отримати очікувані кошти, на які він розраховував при укладенні договору оренди.

Крім того, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання апелянта на неотримання листа-пропозиції від 14.05.2018, оскільки вказаний лист відправлявся за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м. Одеса, вул.Сегедська,7).

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача пені, у звязку з простроченням виконання зобовязання, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Пунктом 5.2 укладеного між сторонами Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обовязку припиняється через один рік з дня, коли обовязок повинен був бути виконаний.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 12920,11 грн., вважає його вірним та обґрунтованим, з огляду на що погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, враховуючи обґрунтованість вимог щодо розірвання договору, є обґрунтованою й вимога позивача щодо зобов'язання відповідача повернути орендоване майно.

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено наявними у ній доказами, та надано відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року у справі №916/1877/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІС-ПІВДЕНЬ" на рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року у справі №916/1877/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.12.2018 року у справі №916/1877/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.04.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

ОСОБА_2