ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 911/1897/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Буравльова С.І.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Карташова К.І. - дов. № 110 від 28.01.2019р.

від відповідача: не з»явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Российская самолетостроительная корпорація «МиГ»

на рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2018р.

у справі № 911/1897/18 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Акціонерного товариства «Российская самолетостроительная корпорація «МиГ»

до Державного підприємства «Жулянський машинобудівний

завод «ВІЗАР»

про стягнення 2488113,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства "Жулянський машинобудівний завод "ВІЗАР" про стягнення 2488113,78 грн. предоплати.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.11.201 р. у справі № 911/1897/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, Акціонерне товариство "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 29.11.2018 р. у справі № 911/1897/18 повністю. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" до Державного підприємства "Жулянський машинобудівний завод "ВІЗАР" по справі № 911/1897/18 задовольнити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

17.01.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов супровідний лист.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), судді Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" на рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2018 р. та призначено до розгляду справу № 911/1897/18 на 13.03.2019р.

08.02.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019р. розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Российская самолетостроительная корпорація "МиГ" на рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2018 р. у справі № 911/1897/18 відкладено на 25.03.2019р.

20.03.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача.

Розпорядженням № 09.1-08/702/19 Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1897/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1897/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді Калатай Н.Ф, Буравльов С.І.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ГПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019р. справу № 910/1897/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Встановлено, що 25.03.2019р. представник відповідача у судове засідання не з'явився, але ним 20.03.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

07.04.2011р. між відкритим акціонерним товариством «Российская самолетостроительная корпорація «МиГ» (з 07.10.2014р. Акціонерне товариство «Российская самолетостроительная корпорация «МиГ») (далі - Позивач, Покупець) та Державним підприємством «Жулянський машинобудівний завод «ВІЗАР» (далі Відповідач, Продавець) укладено договір № 200000319, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався виготовляти та поставляти Позивачеві Продукцію у комплекті з експлуатаційно-технічною документацією протягом терміну дії такого Договору, а Покупець зобов'язався приймати та оплачувати Продукцію (далі - Договір) (додаток 2).

Асортимент, номенклатуру, кількість Продукції (в тому числі, в партії), ціну і вартість Продукції Сторони вирішили погоджувати в Специфікаціях, що є після їх підписання невід'ємною частиною Договору (п. 1.2).

Ціна за одиницю Продукції, яка підлягає поставці за умовами Договору, встановлена в доларах США і вказується у Специфікаціях до Договору (п. 2.1).

Сума Договору формується із сум Специфікацій, погоджених Сторонами (п. 2.2).

Оплата за кожну партію Продукції проводиться Покупцем в російських рублях еквівалентно сумам доларів США, зазначених в Специфікаціях до Договору, згідно з курсом ЦБ РФ на день списання грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця (п. 2.3).

Також Сторонами було погоджено такий порядок розрахунків:

- аванс 50% за кожну партію Продукції після підписання Специфікації до Договору, перерахуванням коштів на валютний рахунок Продавця не пізніше 15 банківських днів з дати отримання рахунку Покупцем;

- остаточний розрахунок за кожну партію Продукції після повідомлення Покупця Продавцем про готовність Продукції до відвантаження, перерахуванням коштів на валютний рахунок Продавця здійснюється не пізніше 15 банківських днів з дати отримання рахунку Покупцем (п. 2.4).

Що стосується умов поставки Продукції, то Сторони домовилися про наступне.

Продукція за Договором поставляється Продавцем автомобільним транспортом на умовах поставки ОАР - м. Москва, склад тимчасового зберігання (терміни визначені відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів «INCOTERMS» в редакції 2010 року). Точна адреса складу тимчасового зберігання повідомляється Продавцю Покупцем телеграмою або факсом за 15 днів до дати поставки (п. 3.1).

Продукція відвантажується в кількості і строки згідно з Специфікаціями протягом 30 днів після остаточного розрахунку за кожну партію Продукції (п. 3.2).

Зобов'язання Продавця вважаються виконаними з моменту передачі Продавцем Продукції на склад тимчасового зберігання, зазначеного в п. 3.1 Договору (п. 3.4).

Датою поставки Продукції Покупцеві є дата передачі Продукції на склад тимчасового зберігання, зазначеного в п. 3.1 Договору (п. 4.3).

Також при укладенні Договору Сторони узгодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до « 31» грудня 2011 р., а в частині виконання гарантійних зобов'язань - до повного виконання гарантійних зобов'язань. Якщо жодна із Сторін не менш ніж за 10 днів до закінчення терміну дії цього Договору не заявить про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік. Припинення дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення (п. 11.8).

При цьому, згідно з умовами Додаткової угоди № 4 до Договору, Сторони домовилися викласти вказаний п. 11.8 Договору у такій редакції: «Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до « 31» грудня 2016р.».

19.02.2013р. між Сторонами було підписано Додаткову угоду № 6 і Специфікацію № 8, згідно умов яких, Сторони узгодили, що поставка Продукції (балкових тримачів БДЗ-УМК2-Б) буде проведена Продавцем в такі строки, зокрема:

- 13 шт., загальною вартістю 411 450, 00 доларів - у II (другому) кварталі 2016 р., тобто, до кінця червня місяця 2016 року.

На виконання умов Договору, Позивачем була оплачена Продукція в таких розмірах і терміни, зокрема:

27.03.2012р. - 50% за Продукцію в кількості 13 шт. на суму 205 725, 00 доларів США ((13 х 31650, 00)/2), що на дату здійснення платежу було еквівалентно 6 013 568,05 російських рублів.

У той же час, згідно з умовами Специфікації № 8 від 19.02.2013р. Сторони узгодили, що поставка Продукції у кількості 13 шт. повинна була бути проведена Продавцем у II (другому) кварталі 2016 року, тобто, до кінця червня місяця 2016 року.

Крім того, пунктами 2.4 та 3.2. Договору передбачені наступні умови:

- остаточний розрахунок за кожну партію Продукції після повідомлення Покупця Продавцем про готовність Продукції до відвантаження, перерахуванням коштів на валютний рахунок Продавця здійснюється не пізніше 15 банківських днів з дати і отримання рахунку Покупцем;

- продукція відвантажується в кількості і в строки відповідно до Специфікаціями протягом 30 днів після остаточного розрахунку за кожну партію продукції.

Позивач стверджує, що відповідачем взяті на себе за договором зобов'язання із поставки товару не виконано, оскільки попередньо оплачений товар у визначений договором строк не поставлено.

04.06.2018р. позивач звернувся до відповідача із претензією, в якій, зокрема, вимагав протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої претензії (тобто, з 08.06.2018р.) повернути йому сплачену 50% передоплату за непоставлену продукцію у кількості 13 шт.

25.07.2018р. позивач отримав від відповідача відповідь на вказану претензію, згідно якої, на підтвердження неможливості виконання умов договору відповідач посилається на виникнення форс-мажорних обставин.

Сторонами у п. 10.2. договору визначено, що у випадку неможливості розв'язання спору шляхом переговорів, сторони передають його на розгляд арбітражному суду по місцю знаходження відповідача.

Отже, будь-які спори між сторонами за умовами договору мають вирішуватися господарським судом Київської області, оскільки він виник при виконанні господарського договору і місцезнаходження відповідача є м. Вишневе Київської області, а при його вирішенні слід керуватись законодавством України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України та ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК Українивизначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту поставки товару у встановлений договором строк.

Відповідач зазначає, що 05.07.2017р. Торгово-промисловою палатою України було видано сертифікат №8458 про форс-мажорні обставини. Дата закінчення форс-мажорних обставин не встановлена, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно повідомив позивача про форс-мажорні обставини, чим порушив вимоги п.п. 9.1., 9.2. договору, а отже, відповідач не має права обґрунтовувати неможливість поставки продукції існуванням таких форс-мажорних обставин.

Суд звертає увагу сторін на те, що в Цивільному та Господарському кодексах України не закріплено поняття форс-мажорних обставин, натомість підставою для звільнення від відповідальності є випадок або дія непереборної сили, як зазначено, зокрема, в ст. 617 ЦК України. У цій же статті законодавець зауважує, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. У ч. 2 ст. 218 ГК України зазначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. В ч. 4 ст. 219 ГК України вказано, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин. У листі Вищого господарського суду України №01-2.2/279 від 09.09.2001р. зазначено, що поняття «форс-мажор» та «непереборна сила» не є тотожними, оскільки категорія непереборної сили включає в себе лише стихійні природні явища, у той час коли категорія форс-мажору охоплює лише виключні події суспільного життя, які сторони на диспозитивних підставах визначають в договорі як право на звільнення від подальшого виконання зобов'язань. Спільним для цих понять є лише те, що ці обставини знаходяться поза контролем учасників правовідносин.

На постачання продукції за Договором поширюється дія Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання».

Стаття 16 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» визначає, що рішення про надання дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, за результатами експертизи в галузі експортного контролю.

Частина 7 названої статті встановлює, що у наданні дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката відмовляється, дозвіл, висновок чи міжнародний імпортний сертифікат скасовується або його дія зупиняється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, в тому числі у разі виникнення потреби в забезпеченні національних інтересів чи додержанні міжнародних зобов'язань України.

Відомим є той факт, що з початку 2014 року мала місце збройна агресія Російської Федерації, яка розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності. І на даний час Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 27.08.2014 року "Про заходи щодо удосконалення державної військово-технічної політики" метою забезпечення потреб національної безпеки і оборони та ефективного використання державних ресурсів Кабінет Міністрів України зобов'язано ужити заходів щодо припинення експорту до Російської Федерації товарів військового призначення та подвійного використання з метою їх військового кінцевого використання Російською Федерацією, за винятком космічної техніки, яка застосовується для досліджень та використання космосу в мирних цілях у рамках міжнародних космічних проектів.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за Договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання Договору. До таких обставин належать: повінь, пожежа, землетрус та інші явища природи, а також війна, військові дії, блокади, акти або дії державних органів, забороняючи експорт або грошові розрахунки та інші обставини. При цьому строк виконання зобов'язань за Договором продовжується на строк протягом якого діяли такі обставини та їх наслідки.

Пунктом 9.2. Договору встановлено, що Сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов'язань за Договором, зобов'язана при настанні і припиненні вищевказаних обставин негайно повідомити про це іншу Сторону протягом 5 календарних днів. Несвоєчасне повідомлення про обставини непереборної сили позбавляє відповідну Сторону права посилатися на них у майбутньому.

Згідно з пунктом 9.3. Договору належним доказом наявності зазначених вище обставин та їх тривалості є свідоцтва відповідних Торгових палат.

ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» звернулося до Торгово-промислової палати України із заявою від 31.05.2016 року вих. № 133-1255 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання/ фізичних осіб за договірними зобов'язаннями.

На підставі вказаної вище заяви ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» було видано сертифікат № 8458 про форм-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким підтверджено наявність вказаних вище обставин відносно зобов'язань ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» по виготовленню та поставці продукції, а саме балкового тримача БДЗ-УМК2-Б-3 шт., в строк II квартал 2014 року, БДЗ-УМК2-Б-13шт. в строк II квартал 2016 року за Специфікацією № 8 від 19.02.2013 року за Договором № 200000319 від 07.04.2011 року.

Сертифікат ТТП № 8458 був отриманий ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» 05.07.2016р., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 05.07.2016.

Листом від 05.07.2016р. вих. № 194-1521 ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» повідомило позивача про настання форс-мажорних обставин із наданням сертифікату як підтверджуючого вказані обставини доказу відповідно до умов Договору.

Тобто повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин здійснено в день отримання відповідачем Сертифікату ТТП, повідомлення позивача про настання обставин без надання підтверджувального доказу не мало б юридичної сили і суперечило б умовам Договору.

Таким чином, ДП «ЖМЗ «ВІЗАР» належним чином та своєчасно повідомило позивача про настання форс-мажорних обставин, отже пункт 9.1. Договору підлягає застосуванню і відповідач звільняється від відповідальності, оскільки невиконання зобов'язань за договором сталося із незалежних від нього обставин та за відсутності його вини.

Отже, форс-мажорні обставини виникли після укладення контракту, факт їх виникнення та дії належним чином засвідчені до закінчення строку виконання зобов'язань за договором, на момент вирішення спору судом дія таких обставин не завершилась.

Господарська відповідальність виникає за порушення зобов'язання, тобто його неналежне чи несвоєчасне виконання. Так само, і у відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Водночас, суд звертає увагу на те, що сторони у п. 9.1 договору погодили, що строк виконання зобов'язань за договором зміщується відповідно до часу, протягом якого діяли такі обставини і їх наслідки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що прострочення боржника у відповідності до норм чинного законодавства України не настало, оскільки строк поставки зміщується співрозмірно до строку дії обставин непереборної сили.

Договір № 200000319 від 07.04.2011р. є пролонгованим відповідно до п. 11.8. договору і є чинним на сьогоднішній день, що не заперечується сторонами.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2018р. у справі № 911/1897/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Российская самолетостроительная корпорація «МиГ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2018р. у справі № 911/1897/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1897/18 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 02.04.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

С.І. Буравльов