ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року м.Дніпро

Справа № 904/4968/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 (постановлену суддею Примаком С.А.) у справі № 904/4968/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 відкрито провадження у справі № 904/4968/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" відповідно до процедури, передбаченої статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі; ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" призначено Новікову Ганну Юріївну.

Прийняте рішення обґрунтовано тим, що судом встановлено недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, було дотримано вимоги цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Головне управління Державної Фіскальної служби у м. Києві подало апеляційну скаргу на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 у справі № 904/4968/18, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 та припинити провадження у справі № 904/4968/18.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що боржник перебуває на обліку ДПІ у Солом'янському районі м. Києва. В порушення ч. 7 ст. 111 ЦК України під час проведення процедури добровільної ліквідації боржником не надано до ДПІ у Солом'янському районі у м. Києві, Пенсійному фонду України та фондам соціального страхування документів для проведення відповідних перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків.

Скаржник зазначає, що суд дійшов хибного висновку щодо призначення ліквідатором боржника голову ліквідаційної комісії Новікову Ганну Юріївну, замість арбітражного керуючого, визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.

Також скаржник вважає, що в порушення ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у боржника відсутнє будь-яке майно для покриття судових витрат, що виключає можливість здійснення судом провадження у справі про банкрутство.

Крім того, скаржник наголошує, що в порушення вимог ч. 3 ст. 111 ЦК України за боржником залишаються відкритими 2 рахунки в банківських установах.

На думку скаржника, підставою для звернення до суду в порядку ст. 95 Закону стала недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів у сумі 63 424 330, 93, яка встановлена на підставі проведеної інвентаризації, а не через волевиявлення кредиторів, а саме звернення кредиторів із відповідними заявами до боржника у добровільній процедурі ліквідації.

Боржник відзив на апеляційну скаргу не подав, явку свого повноважного представника у судові засідання апеляційного господарського суду не забезпечив, про дату час та місце проведення судових засідань у справі повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №159, № 480, 471.

Ліквідатор боржника звернувся до апеляційного суду із клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги, у задоволенні якого відмовлено ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2019.

За таких обставин, неявка представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" у судове засідання, яке відбулося 21.03.2019, не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 у справі № 904/4968/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 19.02.2019 о 11:00.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.02.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги в судове засідання на 21.03.2019 о 11:00.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" № 22-08/2018 від 22.08.2018., у зв'язку з незадовільним станом надходження фінансових потоків від здійснення господарських операцій, складним становищем на відповідному ринку товарів та послуг, зборами вирішено припинити діяльність Товариства шляхом його ліквідації, призначено голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) - Колпаченко Олену Василівну та затверджено порядок проведення ліквідаційної процедури, яким зокрема встановлений строк для пред'явлення вимог кредиторів, який повинен бути не менше двох місяців, але не більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (а.с. 32-33).

01.11.2018 рішенням єдиного учасника №01-11/2018 ТОВ "ТВИЧ" звільнено з посади ліквідатора Колпаченко О.В. та призначено ліквідатором Новікову Ганну Юріївну (інн НОМЕР_1, АДРЕСА_1) (а.с. 35).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24031830 від 29.10.2018, боржник з 22.08.2018 перебуває в стані припинення підприємницької діяльності за рішенням засновників, про що внесено до реєстру відповідний запис. Строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 22.10.2018 (а.с. 25-31).

19.09.2018 до ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боржником направлено заяву про припинення платника податків, форми 8-ОПП (а.с. 47-48).

Як свідчить проміжний ліквідаційний баланс, загальна сума кредиторської заборгованості, що не оспорюється боржником, складає 63 424 330, 93 грн.

В ході ліквідаційної процедури була проведена інвентаризація активів боржника, за наслідками якої встановлено, що станом на 05.11.2018 дебіторська заборгованість, основні засоби, товарно - матеріальні цінності, нематеріальні активи та грошові кошти - відсутні.

Згідно поданих документів господарським судом встановлено, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до протоколу № 05-11/2018 від 05.11.2018 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" прийнято рішення затвердити проміжний ліквідаційний баланс боржника та зобов'язано голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Встановивши вищенаведені обставини, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що згідно наявних у справі матеріалів боржником дотриманий порядок ліквідації юридичної особи відповідно до вимог законодавства, вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, що в силу ст. 95 Закону є підставою для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого господарського суду передчасним та помилковим, з урахуванням наступного.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 1 Закону про банкрутство передбачено, що банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Статтею 95 Закону про банкрутство передбачені особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Згідно із частиною 1 статті 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Імперативними приписами абзацу 2 частини 1 статті 95 Закону про банкрутство встановлено, що обов'язковою передумовою для звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами статей 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Згідно із частиною 3 статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Частинами 1, 3, 5, 6 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно із частиною 1 статті 111 Цивільного кодексу України, з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

При цьому, ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб (частина 4 статті 111 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 статті 111 Цивільного кодексу України передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно із частиною 10 статті 111 Цивільного кодексу України до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів (частина 11 статті 111 Цивільного кодексу України).

Таким чином, в межах процедури самоліквідації ліквідатор (ліквідаційна комісія) повинен вжити самостійних активних кроків для забезпечення своєчасного отримання контролюючим органом такої документації для того, щоб він міг виконати свої обов'язки з проведення перевірки суб'єкта господарювання на предмет дотримання податкового законодавства.

Отже, з огляду на наведене вище, необхідною та обов'язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство в порядку норми статті 95 Закону про банкрутство та визнання боржника банкрутом відповідно до цієї статті є подання та наявність доказів на підтвердження всіх передумов для порушення провадження в порядку названої норми саме на момент звернення боржника із відповідною заявою до господарського суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, господарський суд першої інстанції вищенаведене не врахував та не дослідив належним чином дотримання боржником під час досудової ліквідації приписів ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України.

Так, в проміжному ліквідаційному балансі та додаткових поясненнях до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (а.с. 130-133) зазначено про наявність у боржника заборгованості, яка ним не оскаржується, на суму 63 424 330, 93 грн., на підтвердження зазначеної заборгованості боржником до матеріалів справи надано відповідні докази. Проте, головою ліквідаційної комісії доказів звернення кредиторів до боржника з відповідними вимогами у процедурі досудової ліквідації, розгляду та визнання ліквідаційною комісією таких вимог, повідомлення про їх розгляд кредиторів до суду не подавалося.

Натомість в заяві про порушення провадження у справі про банкрутство та наданому головою ліквідаційної комісії до матеріалів справи Акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами станом на 01.11.2018 вбачається, що у боржника наявна кредиторська заборгованість у сумі 1 500 000, 00 грн. (а.с. 72).

За наведених обставин дані щодо кредиторської заборгованості та проведеної ліквідаційною комісією інвентаризації не можна вважати достовірними.

Відповідно до п.п. 69.1, 69.2 статті 69 Податкового кодексу України банки та інші фінансові установи відкривають поточні та інші рахунки платникам податків - юридичним особам (резидентам і нерезидентам). Банки та інші фінансові установи зобов'язані надіслати повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи до контролюючого органу, в якому обліковується платник податків, у день відкриття/закриття рахунка.

Послідовність дій банків та інших фінансових установ при наданні повідомлень про відкриття або закриття рахунків платників податків - юридичних осіб, до контролюючих органів, в яких обліковуються платники податків, та відкриття або закриття банками власних кореспондентських рахунків, а також форму і зміст повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах, перелік підстав для відмови контролюючих органів у взятті рахунків на облік врегульована Порядком подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 18.08.2015 №721.

Пунктом 11.9 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.12.2011 за №1562/20300, визначено, що з метою забезпечення закриття рахунків юридичних осіб, що ліквідуються, контролюючий орган за основним місцем обліку на звернення комісії з припинення (ліквідатора, ліквідаційної комісії тощо) надає перелік рахунків у фінансових установах відповідної юридичної особи та/або її відокремлених підрозділів, які на момент звернення взяті на облік контролюючими органами та щодо яких не надходили повідомлення про їх закриття.

Таким чином, належним доказом наявності відкритих/закритих рахунків у боржника є довідка податкового органу щодо наявності таких рахунків.

Доказів того, що ліквідаційна комісія боржника зверталася до відповідного контролюючого органу щодо отримання переліку таких рахунків юридичної особи боржника, матеріали справи не містять.

Разом з тим, матеріали справи містять довідку Акціонерного товариства "Міжнародний інвестиційний банк" №2926/ІІІ від 02.11.2018, згідно якої у боржника відкрито два рахунки (а.с. 45).

Крім того, скаржником надано інформацію про наявність у боржника двох відкритих рахунків у банку АТ "МІБ" (а.с. 245).

Доказів закриття рахунків боржника у банківській установі матеріали справи не містять.

Таким чином, не підтверджується належними доказами і закриття боржником перед зверненням з заявою до суду усіх рахунків, відкритих у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи, що свідчить про порушення головою ліквідаційної комісії вимог ч.3 ст.111 ЦК України.

Не подавалися головою ліквідаційної комісії органам доходів і зборів та Пенсійному фонду України, документи юридичної особи, у тому числі первинні документи, регістри бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірок, звітність за останній звітний період (докази у справі відсутні).

Частина 7 статті 111 Цивільного кодексу України має імперативний характер, тому незалежно від здійснення публікації оголошення про ліквідацію боржника та звернення (або не звернення) відповідних контролюючих органів з вимогами до боржника в межах встановленого в публікації строку, перевірка фінансово-господарської діяльності підприємства, що ліквідується, є обов'язковою складовою ліквідаційної процедури, тому обов'язок ліквідатора надати всі необхідні для проведення такої перевірки документи є безумовним (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 16.08.2018 року у справі № 915/1490/16).

Також до заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) не було додано доказів складання та подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності за останній звітний період.

Окрім цього, згідно частини 4 статті 11 Закону про банкрутство, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

Таким чином, нормами Закону про банкрутство встановлено додаткову вимогу до заяви боржника про порушення справи про банкрутство за статтею 95 Закону про банкрутство - обов'язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за 12 місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо (висновок про застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 904/1853/17, від 01.08.2018 року у справі № 911/3540/17).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що станом на час звернення з заявою до господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство у боржника були наявні грошові кошти лише у сумі 2 195, 34 грн., чого недостатньо для покриття усіх судових витрат в провадженні у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що ліквідатором не було вчинено усіх обов'язкових дій при ліквідації товариства його власником, а місцевий господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" та визнаючи його банкрутом, формально підійшов до викладених в заяві про порушення у справі про банкрутство обставин, не надавши їм належної правової оцінки і не дослідивши їх, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом.

Матеріалами справи спростовуються доводи скаржника щодо порушення місцевим господарським судом вимог статті 114 Закону про банкрутство щодо незастосування автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, оскільки на день розгляду справи до суду від арбітражного керуючого Ретьмана О.А. надійшла заява про відмову від участі у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ", відповідно, місцевий господарський суд правомірно задовольнив клопотання боржника про призначення голови ліквідаційної комісії Новікової Ганни Юріївни ліквідатором боржника, яка не є заінтересованою особою відносно боржника.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" банкрутом в порядку статті 95 Закону про банкрутство, оскільки ліквідатором не дотримано вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи, господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника, провадження у безпідставно порушеній справі про банкрутство підлягає закриттю на підставі пункту 11 частини 1 статті 83 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування постанови місцевого господарського суду та прийняття нової, про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 у справі № 904/4968/18 задовольнити.

Постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2018 у справі № 904/4968/18 скасувати.

Провадження у справі № 904/4968/18 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" (49057, м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд.180; ) - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.03.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко