ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2605/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1-348 від 29.12.2018р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № 21/17-2 від 02.01.2019р.;

Від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства „Укртрансгаз до публічного акціонерного товариства „Одесагаз, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, про стягнення 9 373 652,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Укртрансгаз (далі по тексту АТ „Укртрансгаз) звернулось до господарського суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства „Одесагаз (далі по тексту ПАТ „Одесагаз) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 9 373 652,06 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 6 919 047,99 грн., збитків від інфляції у розмірі 472 325,63 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1 982 278,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобовязань, прийнятих на себе за умовами договору на транспортування природного газу №/ПЗ1 від 28.09.2011р. в частині оплати вартості наданих позивачем послуг транспортування газу.

Ухвалою від 30.01.2019р. господарським судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі по тексту ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України), яким під час вирішення справи було надано письмові пояснення щодо заявленого АТ „Укртрансгаз позову.

ПАТ „Одесагаз заперечувало проти задоволення предявленого позову з підстав його незаконності та необґрунтованості. Зокрема, відповідачем було наголошено про невиконання позивачем зобовязань, прийнятих на себе за умовами договору на транспортування природного газу №/ПЗ1 від 28.09.2011р. в частині направлення на адресу відповідача актів за надані у червні, вересні та жовтні 2015р. послуги транспортування природного газу, що, за переконанням відповідача, свідчить про відсутність у останнього обовязку оплачувати надані позивачем послуги. Крім того, ПАТ „Одесагаз було подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ „Укртрансгаз про стягнення заборгованості у загальному розмірі 9 373 652,06 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

28.09.2011р. між дочірньою компанією „Укртрансгаз ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (Газотранспортне підприємство) та відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Одесагаз (Замовник) було укладено договір на транспортування природного газу №/ПЗ1, відповідно до п. 1.1 якого Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязується сплатити за надані послуги транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

17.01.2013р. між ПАТ „Укртрансгаз, яке є правонаступником усіх майнових прав та обовязків дочірньої компанії „Укртрансгаз ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (Газотранспортне підприємство), та ПАТ Одесагаз (Замовник) було укладено додаткову угоду №5 до договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р., відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти розділ „Терміни та визначення, а також розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 та 11 договору у новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 договору на транспортування природного газу №/ПЗ1 від 28.09.2011р. (у новій редакції; далі договір №/ПЗ1 від 28.09.2011р.) Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральним трубопроводом природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). Газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Положеннями п. п. 3.3, 3.4 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. передбачено, що Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. п. 5.3, 5.4 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість. Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Згідно з п. 5.5 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.3 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. Газотранспортне підприємство зобовязується складати і підписувати з представником Замовника акти наданих послуг, виконувати інші обовязки передбачені законодавством та договором. Замовник зобовязується своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість наданих послуг згідно з умовами договору.

Згідно з п. 7.3 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Умовами п. 11.1 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ „Укртрансгаз було складено коригуючий акт №06-15-/1131/КОР наданих послуг з транспортування природного газу у червні 2015р. на загальну суму 2 276 876,09 грн.; коригуючий акт №09-15-/1131/КОР наданих послуг з транспортування природного газу у вересні 2015р. на загальну суму 1 485 457,37 грн.; коригуючий акт №10-15-/1131/КОР наданих послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015р. на загальну суму 3 156 714,53 грн.

Листом №9132/12 від 23.03.2016р. АТ „Укртрансгаз було направлено на адресу ПАТ „Одесагаз коригуючи акти за червень 2015р, вересень 2015р. та жовтень 2015р. із проханням оформити акти та повернути по одному примірнику на адресу позивача. Лист позивача №9132/12 від 23.03.2016р. був зареєстрований ПАТ „Одесагаз 27.06.2016р. за вх. №1507.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ПАТ „Одесагаз позивачем було наголошено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе зобовязань за договором №/ПЗ1 від 28.09.2011р. не було повернуто підписаних актів за червень 2015р, вересень 2015р. та жовтень 2015р. Крім того, надані позивачем послуги за вказаний період, вартість яких складає 6 919 047,99 грн., відповідачем оплачені не були, що і стало підставою для звернення АТ „Укртрансгаз до господарського суду із даними позовними вимогами з метою захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами укладеного між сторонами по справі договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. При цьому, вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг, які є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п. п. 3.4, 5.4, 5.5).

Господарський суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оплати ПАТ „Одесагаз вартості наданих позивачем у червні, вересні та жовтні 2015р. послуг транспортування природного газу на умовах 100 відсотків попередньої оплати, а, отже, вартість фактично наданих АТ „Укртрансгаз послуг повинна визначатися на підставі актів наданих послуг.

Як зазначалось вище по тексту рішення, акти наданих послуг за червень, вересень та жовтень 2015р. були отримані ПАТ „Одесагаз 27.06.2016р., а, отже, в силу п. 3.3 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. повинні протягом двох днів з дати їх одержання бути підписані відповідачем. Проте, акти за червень, вересень та жовтень 2015р. з боку ПАТ „Одесагаз підписані не були. Крім того, в матеріалах справи відсутня відмова відповідача від підписання даних актів. При цьому, господарський суд зазначає, що факт не підписання вказаних актів, як і ненадання будь-яких заперечень з боку ПАТ „Одесагаз щодо обсягу та вартості наданих послуг не є підставою для звільнення відповідача від обовязку оплатити наданні позивачем послуги.

З викладених обставин, позовні вимоги АТ „Укртрансгаз про стягнення із ПАТ „Одесагаз суми основного боргу у розмірі 6 919 047,99 грн. є законними та обґрунтованими.

При цьому, господарським судом відхиляються доводи АТ „Укртрансгаз, яким під час розгляду справи на підтвердження факту надання відповідачеві послуг транспортування природного газу у червні, вересні та жовтні 2015р. було надано судові рішення, постановлені у межах справи №910/3487/17 за участю АТ „Укртрансгаз та ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України, оскільки факт надання позивачем відповідачу послуг транспортування природного газу за вказаний період з боку відповідача під час розгляду справи не заперечувався.

Доводи ПАТ „Одесагаз про те, що коригуючи акти наданих послуг за відсутності складених актів про вартість фактично наданих послуг не є підставою для здійснення остаточних розрахунків між сторонами, судом також оцінюються критично, оскільки будь-яких правових підстав в обґрунтування наведених доводів відповідачем суду наведено не було.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог АТ „Укртрансгаз про стягнення суми основного боргу, господарський суд враховує заяву ПАТ „Одесагаз про застосування інституту позовної давності до позовних вимог, у звязку з чим, господарський суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення до суду як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників правовідносин (абзац пятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Виходячи з положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Положеннями ст. 254 ЦК України врегульовано, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на викладене, господарський суд вважає за необхідне зясувати момент, з якого позивач по справі довідався або міг довідатись про порушення свого права або про особу, яка порушила таке право.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

Згідно з п. 3.4 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Наведені положення укладеного між сторонами по справі договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. дозволяють господарському суду дійти висновку, що момент саме з якого позивач по справі міг довідатись про порушення свого права повинен розраховуватись після закінчення встановленого умовами договору строку для підписання відповідачем актів наданих послуг або надання заперечень проти їх підписання з урахуванням строків пересилання поштових відправлень.

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу 2 наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 „Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового звязку (без урахування вихідних днів обєктів поштового звязку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в обєкті поштового звязку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Господарський суд зазначає, що умовами укладеної між сторонами по справі угоди на АТ „Укртрансгаз покладено обовязок із надсилання на адресу відповідача акту наданих за червень 2015р. послуг у строк до 15.07.2015р., який, з урахуванням нормативного строку пересилання поштових відправлень, повинний бути вручений відповідачу у строк до 20.07.2015р. ПАТ „Одесагаз, в свою чергу, після отримання акту за червень 2015р.. повинно у строк до 22.07.2015р. підписати отриманий акт або надати мотивовану відмову від його підписання. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що АТ „Укртрансгаз про порушення свого права мало довідатись з 28.07.2015р.

З огляду на викладене, господарський суд зауважує, що початковим моментом перебігу строку позовної давності за вимогою про стягнення із відповідача вартості наданих у вересні 2015р. послуг є 27.10.2015р.; початковим моментом перебігу строку позовної давності за вимогою про стягнення із відповідача вартості наданих у жовтні 2015р. послуг є 27.11.2015р.

За таких обставин, враховуючи звернення АТ „Укртрансгаз із даними позовними вимогами до суду 19.11.2018р. (дата календарного штемпелю на описі вкладення), господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог АТ „Укртрансгаз в частині стягнення із ПАТ „Одесагаз вартості наданих послуг із транспортування природного газу за червень 2015р. на суму 2 276 876,09 грн. та за вересень 2015р. на суму 1 485 457,37 грн. з підстав пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду із даними позовними вимогами.

Підсумовуючи вище наведене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених АТ „Укртрансгаз позовних вимог до ПАТ „Одесагаз про стягнення суми основного боргу за надані у жовтні 2015р. послуги шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості у розмірі 3 156 714,53 грн.

При цьому, господарським судом відхиляються доводи АТ „Укртрансгаз про необхідність здійснення розрахунку строку позовної давності із дати надсилання відповідачу актів наданих послуг, оскільки строки надсилання актів чітко визначені умовами п. 3.2 договору №/ПЗ1 від 28.09.2011р. - до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, а, отже, їх несвоєчасне надсилання на адресу відповідача залежало виключно від субєктивної поведінки позивача. Наведене, з урахуванням законодавчо встановлених правил обчислення строків позовної давності, встановлення підстав для переривання та зупинення перебігу позовної давності, свідчить про відсутність правових підстав для здійснення розрахунку строку позовної давності за заявленими вимогами з моменту надсилання актів відповідачу.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих послуг із транспортування природного газу, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано ПАТ „Одесагаз збитки від інфляції у розмірі 472 325,63 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 982 278,44 грн., розрахунок яких був здійснений позивачем на всю суму заборгованості відповідача.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог АТ „Укртрансгаз до ПАТ „Одесагаз про стягнення вартості наданих послуг із транспортування природного газу за червень 2015р. на суму 2 276 876,09 грн. та за вересень 2015р. на суму 1 485 457,37 грн., керуючись ст. 266 ЦК України, господарський суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог АТ „Укртрансгаз в частині стягнення трьох відсотків річних та збитків від інфляції, нарахованих позивачем на суму основного боргу за вказаний період у розмірі 3 762 333,46 грн.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та збитків від інфляції, нарахованих позивачем на суму основного боргу за жовтень 2015р. у розмірі 3 156 714,53 грн., протягом періоду з 21.07.2016р. по 29.10.2018р., господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги АТ „Укртрансгаз в частині стягнення із відповідача збитків від інфляції у розмірі 904 385,57 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 215 491,67 грн.

Наведене має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених АТ „Укртрансгаз позовних вимог у частині стягнення збитків від інфляції та 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ПАТ „Одесагаз перед АТ „Укртрансгаз підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди та положень чинного законодавства.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених акціонерним товариством „Укртрансгаз до публічного акціонерного товариства „Одесагаз позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 3 156 714,53 грн., збитків від інфляції у розмірі 904 385,57 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 215 491,67 грн. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви розподіляються відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути публічного акціонерного товариства „Одесагаз /65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ідентифікаційний код 03351208/ /на користь акціонерного товариства „Укртрансгаз /01021, м. Київ, Кловський узвіз,9/1, ідентифікаційний код 30019801/ суму основного боргу у розмірі 3 156 714,53 грн. /три мільйони сто пятдесят шість тисяч сімсот чотирнадцять грн. 53 коп./, збитки від інфляції у розмірі 904 385,57 грн. /девятсот чотири тисячі триста вісімдесят пять грн. 57 коп./, три відсотки річних у розмірі 215 491,67 грн. /двісті пятнадцять тисяч чотириста девяносто одна грн. 67 коп./, судовий збір у розмірі 64 148,88 грн. /шістдесят чотири тисячі сто сорок вісім грн. 88 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2019 р.

Суддя С.П. Желєзна