ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 справа №914/89/19

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кияк І.В., розглянув матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства “Українська залізниця в особі філії “Центр управління промисловістю” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Хмарочос плюс”, Львівська область, м. Мостиська

про: стягнення 532 310,00 грн. штрафу та пені

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Акціонерного товариства “Українська залізниця в особі філії “Центр управління промисловістю” Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Хмарочос плюс” про стягнення 532 310,00 грн. штрафу та пені.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 12.02.2019 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду від 12.02.2019р., 26.02.2019р. та 12.03.2019р.

В ході підготовчого провадження у справі від позивача надійшла заява від 11.02.2019р. про зменшення розміру позовних вимог в частині нарахованої пені та штрафу всього на 46 856,84 грн. Так, позивач підтримував позовні вимоги про стягнення з відповідача 485 453,16 грн., з яких: 404 635,20 грн. пені та 80 817,96 грн. штрафу.

Крім того, позивачем було подано клопотання про проведення підготовчого провадження у справі за відсутності свого представника.

Натомість, відповідач явку свого уповноваженого представника в жодне підготовче судове засідання не забезпечив, причини неявки суд не повідомив, а на адресу суду поверталася надіслана відповідачу за адресою: м. Мостиська, вул. Хмельницького, 5 кореспонденція з ухвалами суду з відміткою відділення поштового зв’язку – «інші причини, що не дали змоги вручити відправлення».

Судом вживалися всі можливі заходи щодо належного повідомлення сторони про розгляд даної справи. Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження відповідача зазначено за адресою: м. Мостиська, вул. Хмельницького, 5, куди і направлялись ухвали суду.

Ухвалою від 12.03.2019р. підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 02.04.2019р.

Позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи по суті за відсутності представника позивача

Представник відповідача в жодне судове засідання, як в межах підготовчого провадження, так і розгляду справи по суті не з’явився, причини неявки суд не повідомляв.

Таким чином, судом вчинено всі передбачені процесуальним законодавством дії для належного повідомлення сторін про час та місце судових засідань (зокрема неодноразово відкладався розгляд справи), а також забезпечено рівні права на захист. Отже, сторони є такими, що повідомлені про судовий розгляд даної справи.

Оскільки сторони не з’явилися в судове засідання по розгляду справи по суті, то звукозапис засідання не проводився, а розгляд справи здійснювався в протокольній формі.

Досліджуючи обставини та докази по справі, судом з’ясовано наступне:

15.06.2017р. між філією «Центр управління промисловістю» акціонерного товариства «Українська залізниця» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» (відповідачем) було укладено договір поставки №ЦУП-04/0117/17, за умовами якого постачальник зобов’язався у 2017 році поставити і передати у власність покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев’яні до залізничних колій, непросочені, найменування, асортимент та ціна яких вказується у специфікації, що є невід’ємною частиною договору, а покупець зобов’язався прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

З урахуванням змін, внесених до договору поставки Додатковою угодою від 20.11.2017р., сума договору становить 827 760,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору, поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів. (п.5.6. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2017р. позивачем було надіслано відповідачу заявку №ЦУП-8/5797 про поставку шпал дерев’яних в кількості 2 000 шт. (з них 1-го типу 1 400 шт. та 2-го типу 600 шт.).

З огляду на наведене, починаючи з 04.09.2017р. та протягом двох місяців до 04.11.2017р. відповідач повинен був поставити позивачу обумовлений специфікацією та договором товар.

Як стверджується позивачем, відповідач у строк обумовлений договором поставки товару не здійснив. Більше того, крім порушення строку поставки, здійснена лише часткова поставка товару – дерев’яних шпал 1-го типу в кількості 181 шт. з обумовлених договором 1 400 шт. Натомість, поставка шпал 2-го типу в кількості 600 шт. була здійснена відповідачем в повному обсязі, однак з простроченням протягом періоду з 06.12.2017р. по 28.12.2017р. включно.

Враховуючи наведені вище обставини, 06.04.2018р. позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов’язань, як в частині строку, так і кількості поставленого товару в сумі 532 310,00 грн. Однак, відповіді на претензію та сплати штрафних санкцій відповідачем здійснено не було.

Відтак, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Хмарочос плюс» про стягнення, з урахуванням зменшених позовних вимог, 485 453,16 грн., з яких: 404 635,20 грн. пені та 80 817,96 грн. штрафу за прострочення та неналежне виконання зобов’язання з поставки товару.

Відповідач в жодне судове засідання не з’явився, відзиву та будь–яких пояснень по суті спору не подавав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до фактичних обставин справи встановлених судом спір виник через неналежне виконання з боку відповідача договірних зобов’язань в частині належної та своєчасної поставки товару за договором від 15.06.2017р. №ЦУП-04/0117/17.

Даний спір лежить в площині його регулювання нормами Цивільного кодексу України і Господарського кодексу України, зокрема, та правовими інститутами договору поставки та купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. ( п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін проти України»).

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач згідно п. 5.1. договору, з моменту отримання від позивача заявки від 04.09.2017р. №ЦУП-8/5797 про поставку шпал дерев’яних в кількості 2 000 шт., протягом двох місяців включно до 04.11.2017р. повинен був виконати свій обов’язок та поставити обумовлений товар позивачу на суму 827 760,00 грн.

Однак, свій обов’язок у строк до 04.11.2017р. з поставки товару на суму 827 760,00 грн. відповідач не виконав.

Зокрема, як підтверджено матеріалами справи, часткову поставку товару згідно договору відповідач почав здійснювати лише з 06.12.2017р. до 28.12.2017р. Натомість, протягом спірного періоду ним було здійснено повністю поставку дерев’яних шпал 2 типу в кількості 600 шт. та частково поставку дерев’яних шпал 1 типу в кількості 181 шт., про що свідчать долучені до матеріалів справи рахунки на оплату, виставлені відповідачем та підписані сторонами видаткові накладні:

- №126 від 06.12.2017р. (шпала 2 типу, 49 шт.) на суму 19 580,40 грн.;

- №130 від 07.12.2017р. (шпала 2 типу, 98 шт.) на суму 39 160,80 грн.;

- №134 від 13.12.2017р. (шпала 2 типу, 162 шт.) на суму 64 735,20 грн.;

- №136 від 14.12.2017р. (шпала 2 типу, 126 шт.) на суму 50 349,60 грн.;

- №137 від 15.12.2017р. (шпала 1 типу 55 шт., шпала 2 типу 113 шт.) на суму 68 254,80 грн.;

-          №142 від 28.12.2017р. (шпала 1 типу 126 шт., шпала 2 типу 52 шт.) на суму 73 699,20 грн.;

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі недопоставлення товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Таким чином, позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано порушення умов договору в частині прострочення поставки та недопоставлення партій товару, яке розпочалося з 04.11.2017р. (з моменту закінчення двомісячного строку на виконання договору). А тому, перевіривши розрахунок позивача та здійснивши перерахунок пені та штрафу судом встановлено, що у відповідача виникло зобов’язання по сплаті штрафних санкцій за порушення умов договору, зокрема:

-          за період прострочення з 06.11.2017р. по 06.12.2017р. (з 827 760,00 грн.) – 128 302,00 грн. пені;

-          за період прострочення 07.12.2017р. (з 808 179,60 грн.) – 4 040,90 грн. пені та 80 817,96 грн. штрафу (за прострочення понад 30 днів);

-          за період прострочення з 08.12.2017р. по 13.12.2017р. (з 769 018,80 грн.) – 23 070,56 грн. пені;

-          за період прострочення 14.12.2017р. (з 704 283,60 грн.) – 3 521,42 пені;

-          за період прострочення 15.12.2017р. (з 653 934,00 грн.) – 3 269,67 пені;

-          за період прострочення 16.12.2017р. по 28.12.2017 (з 608 779,20 грн.) – 39 570,65 пені;

-          за період прострочення 28.12.2017р. по 06.03.2018р. (з 588 000,00 грн.) – 202 860,00 пені.

Представлений позивачем розрахунок суми позовних вимог є правильним та обгрунтованим.

Отже, суд констатує, що відповідачем порушено строки виконання своїх зобов’язань з поставки товару. Зокрема, фактична поставка здійснювалася лише починаючи з 06.11.2017р. по 28.12.2017р., замість обумовленої сторонами кінцевої дати – до 04.11.2017р. Таким чином, допущене прострочення відповідачем в частині своєчасної поставки товару та комплектності. А тому, позовні вимоги підлягають до задоволення в заявленій до стягнення позивачем сумі, з урахуванням зменшених позовних вимог – 485 453,16 грн.

Разом з тим, у зв’язку із зменшенням розміру позовних вимог з 532 310,00 грн. до 485 453,16 грн. позивач просив суд повернути зайво сплачений судовий збір при поданні позовної заяви.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак. на підставі вищенаведеної норми, суд дійшов висновку, що позивачу підлягає до повернення з Державного бюджету України зайво сплачена сума судового збору в розмірі 702, 85 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача в сумі 7 281,80 грн.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця в особі філії “Центр управління промисловістю” Акціонерного товариства “Українська залізниця” задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Хмарочос плюс” (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Б. Хмельницького, 5, ) на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця в особі філії “Центр управління промисловістю” Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32, ) 404 635,20 грн. пені, 80 817,96 грн. штрафу за прострочення та неналежне виконання зобов’язання з поставки товару та 7 281,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Акціонерному товариству “Українська залізниця в особі філії “Центр управління промисловістю” Акціонерного товариства “Українська залізниця” частину зайво сплаченого платіжним дорученням №1401193 від 29.11.2018р. судового збору в розмірі 702,85 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 02.04.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.04.2019р.

Суддя Юркевич М. В.