РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019Справа № 910/794/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (07300, Київська обл., Вишгородський район, місто Вишгород, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 19)
до проПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЄВЕВАНСЬКА, будинок 1) стягнення пені в розмірі 6 046 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі також - «Відповідач») про стягнення пені в розмірі 6 046 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі №910/794/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

27.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» про розгляд справи №910/794/19 в порядку загального позовного провадження відмовлено.

19.03.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення на клопотання Позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.01.2019 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 05.01.2019 року, 01.02.2019 року уповноваженим особам підприємств Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (Банк) було укладено Договір банківського рахунку №46/11-В23, відповідно до умов якого Банк відкриває Клієнту поточні рахунки в національній валюті України та/або в іноземних валютах та/або банківських металах. (а.с.9-16)

Згідно з п.1.3 Договору розрахункові документи Клієнта приймаються протягом операційного дня та виконуються Банком у строки, що встановлені цим Договором. тривалість операційного дня, операційного часу встановлюється банком самостійно і відображається в його внутрішніх документах (правилах), з якими Клієнт може ознайомитись на дошках об'яв або звернувшись до банку.

Відповідно до п.2.1 Банк зобов'язаний проводити комплексне обслуговування рахунків Клієнта та здійснювати за дорученням клієнта розрахункові операції у відповідності з чинним законодавством України; здійснювати видачу готівкових коштів та/або банківських металів з фізичною постановкою у відповідності з письмовими заявками Клієнта (в т.ч. за грошовими чеками), наданими в Банк за один день до отримання готівки та/або банківських металів або за згодою Банку, в день отримання заявки; виконувати розрахункові та касові документи Клієнта: а) касові документи, які надійшли до Банку в операційний час - в день їх надходження.

Пунктом 2.2.Договору передбачено, що Клієнт зобов'язаний, зокрема: використовувати рахунки виключно для проведення розрахунків в межах повноважень, встановлених установчими документами та за видами діяльності, на проведення яких Клієнт отримав відповідні дозволи/ліцензії, що передбачені чинним законодавством України (п. 2.2.1); проводити операції по рахунку згідно режиму функціонування рахунку, передбаченого чинним законодавством України, дотримуючись вимог нормативно-правових актів з питань здійснення розрахунково-касових операцій (п.2.2.2); надавати до Банку документи, які необхідні у відповідності з вимогами чинного законодавства для проведення Клієнтом відповідних операцій за рахунками, а також для виконання Банком функцій агента валютного контролю (п.2.2.4);. з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації та відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, на першу вимогу Банку надавати будь-які документи та відомості, необхідні для з'ясування особи представника Клієнта, суті діяльності та фінансового стану Клієнта (п. 2.2.15).

Згідно з п.3.1 Договору Банк має право відмовити в здійсненні розрахункових і касових операцій Клієнтів при наявності фактів порушення вимог чинного законодавства України, нормативно - правових актів Національного банку України та внутрішніх положень Банку, а також у випадку сумнівів в дійсності розрахункових і касових документів (п.3.1.1); відмовити Клієнту в здійсненні обслуговування рахунків, у випадку порушення Клієнтом вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, зокрема, ненадання на першу вимогу Банку документів, необхідних для з'ясування особи Клієнта або діяльності або фінансового стану.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. (п.8.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2018 року Позивачем було подано грошовий чек МБ0599754 на суму 1 209 200 грн. 00 коп. із зазначенням цілі витрат: «орендна плата за земельні ділянки за 2018 р.», проте Відповідачем 09.11.2018 року було відмовлено в проведенні готівкової операції на підставі абз. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». (а.с.39)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» пеню у розмірі 6 046 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти позову Відповідач зазначав, що відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу листом від 08.11.2018 року Банк просив Позивача надати підтверджуючі документи для проведення фінансової операції, проте Позивач відмовив у наданні вказаних документів, а тому Відповідачем було правомірно відмовлено у проведенні готівкової операції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору банківського рахунку №46/11-В23 від 29.12.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2018 року Позивачем було подано до Банку грошовий чек МБ0599754 на суму 1 209 200 грн. 00 коп. із зазначенням цілі витрат: «орендна плата за земельні ділянки за 2018 р.» (а.с.39)

Листом №21/107-2018 від 08.11.2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» просило Позивача надати підтверджуючі документи, а саме: відомість на виплату грошей за оренду земельних ділянок, договори оренди або довідку сільської ради про наявність орендної землі, витяги з державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки. (а.с.40)

Позивач листом №08/11-1 від 08.11.2018 року повідомив Банк, що у відомостях містяться персональні дані, а у тексті договорів оренди міститься пряма заборона передавати його третім особам. (а.с.41)

09.11.2018 року Відповідач листом №21/108-2018 просив Позивача надати документи, а саме: договори оренди, витяги з державного реєстру речового права на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, додаток «відомості про наявність земельних ділянок» до податкової декларації, відомість виплати орендної плати орендодавцям. У випадку ненадання документів банк має право відмовити у проведенні операції по рахунку. Вказаний лист був отриманий уповноваженим представником Позивача 09.11.2018 р., про що міститься відповідний запис на листі. (а.с.42)

Листом №21/111-2018 від 09.11.2018 року Банк відмовив у проведенні фінансової операції з видачі готівкових коштів на підставі грошового чеку. Вказаний лист був отриманий уповноваженим представником Позивача 12.11.2018 р., про що міститься відповідний запис на листі. (а.с.43-44)

Крім того, як вбачається з оборотної частини грошового чеку МБ0599754, на ньому міститься відмітка банку про відмову 09.11.2018 року в проведенні готівкової операції на підставі абз. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Дія Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, фізичних осіб - підприємців, а також на юридичних осіб, їх філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, що забезпечують проведення фінансових операцій на території України та за її межами відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з абз. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону суб'єктами первинного фінансового моніторингу є:

1) банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи;

2) платіжні організації, учасники чи члени платіжних систем;

3) товарні та інші біржі, що проводять фінансові операції з товарами;

4) професійні учасники фондового ринку (ринку цінних паперів);

5) оператори поштового зв'язку, інші установи, які проводять фінансові операції з переказу коштів;

6) філії або представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України;

7) спеціально визначені суб'єкти первинного фінансового моніторингу:

а) суб'єкти підприємницької діяльності, які надають посередницькі послуги під час здійснення операцій з купівлі-продажу нерухомого майна;

б) суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю за готівку дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням та виробами з них;

в) суб'єкти господарювання, які проводять лотереї та азартні ігри, у тому числі казино, електронне (віртуальне) казино;

г) нотаріуси, адвокати, адвокатські бюро та об'єднання, аудитори, аудиторські фірми, суб'єкти господарювання, що надають послуги з бухгалтерського обліку, суб'єкти господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги в рамках трудових правовідносин);

8) інші юридичні особи, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги.

У ч.2 ст. 6 Закону визначено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний: дійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта (представника клієнта), вивчення клієнта та уточнення інформації про клієнта у випадках, встановлених законом; забезпечувати виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, до початку, в процесі, в день виникнення підозри, після їх проведення або під час спроби їх проведення чи після відмови клієнта від їх проведення, зокрема з використанням засобів автоматизації. Особливості та строки виявлення суб'єктами первинного фінансового моніторингу фінансових операцій залежно від специфіки їх діяльності можуть встановлюватися нормативно-правовими актами суб'єктів державного фінансового моніторингу, які відповідно до цього Закону виконують функції державного регулювання і нагляду за суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» оцінювання ризиків клієнтів суб'єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб'єкта первинного фінансового моніторингу.

Статтею 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті.

Банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов'язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У разі ненадання клієнтом (особою, представником клієнта) документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, зазначені в частині другій цієї статті договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються).

Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Пунктом 2.2.Договору передбачено, що Клієнт зобов'язаний, зокрема: використовувати рахунки виключно для проведення розрахунків в межах повноважень, встановлених установчими документами та за видами діяльності, на проведення яких Клієнт отримав відповідні дозволи/ліцензії, що передбачені чинним законодавством України (п. 2.2.1); проводити операції по рахунку згідно режиму функціонування рахунку, передбаченого чинним законодавством України, дотримуючись вимог нормативно-правових актів з питань здійснення розрахунково-касових операцій (п.2.2.2); надавати до Банку документи, які необхідні у відповідності з вимогами чинного законодавства для проведення Клієнтом відповідних операцій за рахунками, а також для виконання Банком функцій агента валютного контролю (п.2.2.4);. з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації та відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, на першу вимогу Банку надавати будь-які документи та відомості, необхідні для з'ясування особи представника Клієнта, суті діяльності та фінансового стану Клієнта (п. 2.2.15).

Згідно з п.3.1 Договору Банк має право відмовити в здійсненні розрахункових і касових операцій Клієнтів при наявності фактів порушення вимог чинного законодавства України, нормативно - правових актів Національного банку України та внутрішніх положень Банку, а також у випадку сумнівів в дійсності розрахункових і касових документів (п.3.1.1); відмовити Клієнту в здійсненні обслуговування рахунків, у випадку порушення Клієнтом вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, зокрема, ненадання на першу вимогу Банку документів, необхідних для з'ясування особи Клієнта або діяльності або фінансового стану.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України та умови Договору банківського рахунку №46/11-В23 від 29.12.2011 року, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» листами №21/107-2018 від 08.11.2018 року, №21/108-2018 від 09.11.2018 року просило Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» надати додаткові документи з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Проте, Позивач листом №08/11-1 від 08.11.2018 року повідомив Банк, що у відомостях містяться персональні дані, а у тексті договорів оренди міститься пряма заборона передавати його третім особам. (а.с.41)

При цьому, Суд не приймає до уваги доводи Позивача, викладені у відповіді на відзив на позовну заяву, щодо витребування банком оригіналів договорів оренди, витягів, оскільки Відповідачем у листах не було зазначено про необхідність надання оригіналів таких документів, як помилково вважає Позивач, зазначаючи про можливість втрати даних документів.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» правомірно було зобов'язано Позивача надати додаткові документи при здійсненні фінансової операції, які останній повинен був подати на вимогу Банку, що також визначено умовами Договору банківського рахунку №46/11-В23 від 29.12.2011 року. Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» всупереч умов спірного договору не були надані вказані документи, а тому Банком 09.11.2018 року відмовлено в проведенні готівкової операції на підставі абз. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення виконання зобов'язання з 08.11.2018 року по 12.11.2018 року у розмірі 6 046 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його зобов'язання з 08.11.2018 року по 12.11.2018 року у розмірі 6 046 грн. 00 коп. вважає, що ця частина позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки Судом встановлено правомірність дій банку при відмові у здійсненні фінансової операції відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Крім того, вказана фінансова операція з видачі грошових коштів на підставі грошового чеку МБ0599754 від 08.11.2018 року на суму 1 209 200 грн. 00 коп. не була проведена Відповідачем саме через невиконання Позивачем умов Договору та норм чинного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення пені в розмірі 6 046 грн. 00 коп. є недоведеними та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення пені в розмірі 6 046 грн. 00 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 березня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин