ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 Справа № 914/57/19

За позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс", м. Мостиська Львівської області,

про стягнення 414 540 грн пені та штрафу нарахованих на підставі договору поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник;

від відповідача: не з'явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" АТ "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс" про стягнення 427 766, 65 грн пені та штрафу нарахованих на підставі договору поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17.

Ухвалою суду від 14.01.2019 було відкрито провадження у справі № 914/57/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 11.02.2019.

Представники сторін у судове засідання 11.02.2019 не з'явилися. Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також клопотання про зміну розміру позовних вимог, згідно якого просить стягнути суму в розмірі 414 540 грн, а також повернути судовий збір в розмірі переплаченої суми. Ухвалою суду від 11.02.2019 підготовче засідання відкладено на 11.03.2019.

У судове засідання представник позивача 11.03.2019 з'явився. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою від 11.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 25.03.2019.

Представник позивача у судове засідання 25.03.2019 з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2019 не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс" зареєстровано за адресою: 81300, Львівська область, Мостиський район, м. Мостиська, вул. Б. Хмельницького, буд. 5, куди й скеровувались ухвали господарського суду рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Ухвала про відкриття провадження у справі від 14.01.2019 була повернута Укрпоштою на адресу суду з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення".

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з'ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 25.03.2019 розглянуто справу по суті та оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

Позиція позивача.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" АТ "Українська залізниця" звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс" про стягнення 414 540 грн пені та штрафу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 14.06.2017 між сторонами у справі було укладено договір поставки № ЦУП-04/0100/17 (надалі-договір), за умовами якого постачальник (відповідач) зобов'язався у 2017 році поставити і передати у власність покупцю (позивачу) продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев'яні до залізничних колій, не просочені (код ЄЗС 03410000-7 Деревина (Шпали та бруси дерев'яні), далі - товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у додатку до договору (специфікації), що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язався прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Згідно п. 5.1. договору, поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

Підписавши специфікацію № 2 до договору сторони погодили поставку товару, передбаченого договором, в кількості 2 000 штук, на загальну суму 827 760 грн.

04.09.2017 позивач надіслав на електронну адресу відповідача лист-заявку від 04.09.2017 № ЦУП-8/5798, у якому повідомив про необхідність поставити протягом вересня 2017 року товар, зокрема, визначений договором поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17. Місце поставки товару вказано склад виробничого підрозділу «Новомосковський шпалопросочувальний завод».

Відповідач умови договору від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17 належним чином не виконав, здійснив поставку лише частини товару визначеного специфікацією № 2 на загальну суму 239 760 грн, у зв'язку із чим позивач звернувся до відповідача із претензією. Однак, відповідач жодним чином на претензію не відреагував.

За умовами п. 8.2 договору, у разі непоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0, 5 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % вказаної вартості.

Внаслідок зазначеного, позивач звернувся з даним позовом до суду та відповідно до клопотання про зміну розміру позовних вимог від 11.02.2019, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 355 740 грн та штраф на суму 58 800 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати штрафних санкцій не подав.

Обставини справи встановлені судом.

Між Філією "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (яке в подальшому було перейменоване на Акціонерне товариство "Українська залізниця") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс" було укладено договір поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17, згідно умов п. 1.1. якого постачальник (відповідач) зобов'язався у 2017 році поставити і передати у власність покупцю (позивачу) продукцію виробничо-технічного призначення: шпали дерев'яні до залізничних колій, не просочені (код ЄЗС 03410000-7 Деревина (Шпали та бруси дерев'яні), далі - товар, найменування, асортимент, кількість та ціни якої вказуються у додатку до договору (специфікації), що є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язався прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.2. договору сторони погодили найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість товару: шпали дерев'яні І тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 - 1 400 штук; шпали дерев'яні ІІ тип, ДСТУ ГОСТ 78-2009 - 600 штук.

За умовами п. 5.1. договору, поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання договору та отримання заявки покупця, що є підтвердженням готовності отримувати продукцію або згідно графіку поставки.

У п. 5.3. договору визначено місце поставки товару, зокрема ВП "Новомосковський шпалопросочувальний завод" Філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Північна, 25А.

Згідно п. 5.4. договору сторони погодили, що відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару (партії товару). Порядок надання заявки визначено у п. 5.5. договору, зокрема, заявка на поставку товару надається постачальнику в оригіналі та через мережу електронного зв'язку (Інтернет) на адресу . Надіслання покупцем через мережу електронного зв'язку (Інтернет) є достатньою підставою для початку перебігу строку, визначеного пунктом 5.1. договору.

Відповідно до п. 5.6. договору, товар вважається поставленим з дати підписання акту приймання-передачі товару на складах вантажоодержувачів.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами була підписана специфікація № 1 до договору, згідно якої було погоджено поставку товару в кількості 2 000 штук, на загальну суму 837 120 грн. Однак, в подальшому сторони уклали додаткову угоду від 18.08.2017 № 1 до договору поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17, у якій визнали специфікацію № 1 такою, що втратила чинність та доповнили договір специфікацією № 2 на суму 827 760 грн, у зв'язку із чим внесли зміни до п. 3.1. договору щодо суми договору.

Специфікацією № 2 до договору сторони погодили поставку товару за найменуванням шпала дерев'яна не просочена І тип в кількості 1 400 штук та шпала дерев'яна не просочена ІІ тип в кількості 600 штук, на загальну суму 827 760 грн.

Позивач 04.09.2017 надіслав на електронну адресу відповідача, вказану в п. 5.5.1. договору, лист-заявку від 04.09.2017 № ЦУП-8/5798 на поставку обумовленого договором товару протягом вересня 2017 року. У листі зазначив місце поставки товару - склад виробничого підрозділу «Новомосковський шпалопросочувальний завод».

Відповідач свої зобов'язання за договором щодо поставки позивачу товару належним чином не виконав, здійснив лише часткову поставку товару - шпал дерев'яних не просочених ІІ типу, ДСТУ ГОСТ 78-2009 на загальну суму 239 760 грн, що підтверджується видатковими накладними від 05.10.2017 № 68, від 06.10.2017 № 71 та від 09.10.2017 № 74 (копії накладних містяться в матеріалах справи). Таким чином, непоставленого відповідачем товару залишилося на суму 588 000 грн.

У пункті 8.2 договору сторони погодили, що у разі непоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0, 5 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % вказаної вартості.

Внаслідок неповного виконання відповідачем свого зобов'язання щодо поставки товару, позивач 13.04.2018 направив йому претензію про оплату штрафних санкцій, передбачених п. 8.2 договору. Доказів надання відповідачем відповіді на претензію чи сплати штрафних санкцій суду не представлено.

З метою стягнення неустойки, якою забезпечувалось виконання зобов'язання відповідачем за договором поставки від 14.06.2017 № ЦУП-04/0100/17, позивач звернувся з цим позовом до суду та, відповідно до заяви про зміну розміру позовних вимог від 11.02.2019, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 355 740 грн та штраф на суму 58 800 грн.

Норми права та мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішення.

У відповідності до ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень статті 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом положень ч. 4 та 6 ст. 231 ГК України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 8.2 договору сторони погодили, що у разі непоставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0, 5 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % вказаної вартості.

Згідно розрахунку наведеного у клопотанні про зміну розміру позовних вимог від 11.02.2019, позивач здійснив нарахування пені за період з 06.11.2017 по 06.03.2018 на суму 355 740 грн та штрафу на суму 58 800 грн, з врахуванням здійснених відповідачем поставок, виходячи із вартості простроченого зобов'язання в розмірі 588 000 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу за період суд встановив, що вказані нарахування проведено вірно.

Враховуючи наведені обставини справи та представлені суду докази, суд вважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 355 740 грн і штрафу в розмірі 58 800 грн та дійшов висновку про їх задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

За подання даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 6 416, 51 грн, згідно платіжного доручення від 29.11.2018 № 1401198. Однак, в процесі розгляду справи позивачем було зменшено розмір позовних вимог та заявлено клопотання про повернення суми судового збору в частині зменшених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на зазначене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку повернути позивачу з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 198, 41 грн, яка пропорційна сумі на яку позивачем було зменшено позовні вимоги.

Щодо відшкодування решти суми судового збору в розмірі 6 218, 10 грн, суд, відповідно до приписів п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, дійшов висновку стягнути їх з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмарочос плюс" (81300, Львівська область, м. Мостиська, вул. Б. Хмельницького, буд. 5, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32, ) суму в розмірі 420 758, 10 грн, з яких:

- 355 740, 00 грн пені;

- 58 800, 00 грн штрафу;

- 6 218, 10 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32, ) з Державного бюджету України 198, 41 грн судового збору, про що винести відповідну ухвалу після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 02.04.2019.

Суддя Манюк П.Т.