РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 м. Київ Справа № 910/491/19

За позовом: фізичної особи-підприємця ПЕТРИКА ВІТАЛІЯ ВАСИЛЬОВИЧА;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "НІЖИНСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД";

про: стягнення 20.000,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець ПЕТРИК ВІТАЛІЙ ВАСИЛЬОВИЧ (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НІЖИНСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення 20.000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг від 02.01.2018 № б/н, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 20.000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/491/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг від 02.01.2018 № б/н (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач бере на себе зобов'язання виконати такі роботи (надати послуги): налаштування програмного забезпечення "1С:Підприємство" згідно потреб відповідача, консультування з питань використання програмного забезпечення, доопрацювання форм та змісту документів, звітів і т.д., що формулюються за допомогою програмного забезпечення, налаштування процесів формування документів, інші послуги, пов'язані з використанням відповідачем програмного забезпечення (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що вартість робіт визначається додатками до Договору.

Положеннями п. 2.2 Договору передбачено, що оплата виконується не пізніше семи календарних днів з дня прийняття роботи, що підтверджується підписаним актом виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до додаткової угоди від 02.01.2018 № 1 до Договору, сторони дійшли згоди, що вартість робіт за Договором становить 5.000,00 грн. за календарний місяць.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 30.000,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- за січень 2018 № ПК-000001 на суму 5.000,00 грн. (підписаний сторонами);

- за лютий 2018 № ПК-000002 на суму 5.000,00 грн. (підписаний сторонами);

- за березень 2018 № ПК-000003 на суму 5.000,00 грн. (підписаний сторонами);

- за квітень 2018 № ПК-000004 на суму 5.000,00 грн. (підписаний лише позивачем);

- за травень 2018 № ПК-000004 на суму 5.000,00 грн. (підписаний лише позивачем);

- за червень 2018 № ПК-000006 на суму 5.000,00 грн. (підписаний лише позивачем);

Проте, вказана сума заборгованості відповідачем на користь позивача сплачена частково в сумі 10.000,00 грн.

Так позивач, звернувся до відповідача з претензією від 05.09.2018 про погашення несплаченої суми заборгованості за Договором.

Відповідачем у відповідь направлена позивачу відповідь від 11.09.2018 № 1315, в якій відповідач визнає непогашену суму заборгованості за Договором в сумі 20.000,00 грн. та запропонував графік її погашення з метою мирного врегулювання ситуації.

Проте в подальшому, сума заборгованості за Договором в розмірі 20.000,00 грн. відповідачем на користь позивача сплачена не була.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 20.000,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 20.000,00 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НІЖИНСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД" (02090, м.Київ, ВУЛИЦЯ БУТЛЕРОВА АКАДЕМІКА, будинок 1, ідентифікаційний код: 35013851) на користь фізичної особи-підприємця ПЕТРИКА ВІТАЛІЯ ВАСИЛЬОВИЧА (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) заборгованість в сумі 20.000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац