ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа №909/724/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Фаворит за № 2 від 08.01.2019 (вх. № 01-05/305/19 від 21.01.2019)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 (суддя Фрич М.М., повний текст рішення складено 21.12.2018)

у справі №909/724/17

за позовом ОСОБА_2 банку України, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) Торгова мережа Фаворит, м. Івано-Франківськ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 акціонерне товариство (далі ПАТ) Комерційний Банк Фінансова ініціатива, м. Київ,

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

за участю представників:

від позивача в режимі відеоконференції: ОСОБА_4 - представник (довіреність №18-0014/58865 від 05.11.2018 року);

від відповідач: ОСОБА_5- адвокат (ордер серія КС №3503577 від 26.02.2019 року);

від третьої особи: не з'явився (належно повідомлено).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

У судовому засіданні 18.03.2019 здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів відео - та звукозапису, згідно з ст.ст. 197, 222 ГПК України.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1 Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого повідомлення від 04.03.2019 року (вх. №01-16/6278/19 від 07.03.2019).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

2.2 Від ТОВ Торгова мережа Фаворит на адресу суду надіслано клопотання №22 від 18.02.2019 року (вх. № апеляційного суду 01-05/726/19 від 22.02.2019 року) про зупинення провадження у справі. Апелянт просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/348/19, що розглядається Господарським судом м.Києва за позовом Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" (М.С. Europa Trans Holdings Limited") до ОСОБА_2 банку України, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ТзОВ «Торговий дім «Трансмагістарль», за участю третьої особи ТзОВ «Європа-Транс ЛТД» про визнання відсутнім права вимоги та стягнення 3 248 805 739,09 грн.

З долучених відповідачем копій ухвали Господарського суду м. Києва від 17.01.2019 у справі № 910/348/19 та позовної заяви Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед", вбачається, що в провадженні вказаного суду перебуває господарська справа, предметом якої є:

1) визнання відсутнім права вимоги у ОСОБА_2 банку України за низкою кредитних договорів, в тому числі за кредитним договором №12/09/5 від 13.12.2014;

2) визнання права вимоги у Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за низкою кредитних договорів, в тому числі за кредитним договором №12/09/5 від 13.12.2014;

3) звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.10.2011 (комплекс, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Перемоги, 121-В) в рахунок погашення заборгованості ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за низкою кредитних договорів в загальній сумі ,09 грн., в тому числі за кредитним договором №12/09/5 від 13.12.2014.

У справі №910/348/19 підставою позову є посилання Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" на той факт, що з метою забезпечення належного виконання зобовязань за умовами низки кредитних договорів, в тому числі за кредитним договором № 12/09/5 від 13.12.2014, між ОСОБА_2 банком України та Компанією "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" було укладено договір застави корпоративних прав від 31.10.2012. Після порушення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» своїх зобовязань за вказаними кредитними договорами, ОСОБА_2 України задовольнив свої вимоги за цими договорами шляхом укладення з Компанією "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" договору про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки в статутному капіталі ТзОВ «Європа-Транс ЛТД».

Стверджує про те, що таким чином 11.06.2015 ОСОБА_2 банк України реалізував своє право та звернув стягнення на предмет застави за договором застави корпоративних прав та став власником 100% статутного капіталу ТзОВ «Європа-Транс ЛТД», що призвело до повного задоволення вимог ОСОБА_2 банку України та, як наслідок, до переходу до Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №12/09/5 від 13.12.2014.

На електронну адресу суду надійшло письмове заперечення №63-0008/11006 від 26.02.2019 (вх. № апеляційного суду 01-04/1299/19 від 27.02.2019 року) позивача на вказане клопотання. Заперечуючи проти клопотання апелянта, позивач зазначає, що позовна заява Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" у справі №910/348/19 подана виключно для зупинення судових проваджень за позовом ОСОБА_2 банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між ОСОБА_2 банком України та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Стверджує, що позовні вимоги у справі №910/348/19 ґрунтуються на твердженні Компанії "ОСОБА_6 Транс Холдінгз Лімітед" про те, що заборгованість по кредитному договору №12/09/5 від 13.05.2014 була погашена в повному обсязі. Однак, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 банк України не здійснював стягнення на предмет застави (корпоративні права) за договорами застави корпоративних прав.

У судовому засіданні 18.03.2019 представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у даній справі, а представник позивача заперечив щодо його задоволення з вказаних вище підстав.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судове рішення суду першої інстанції переглядається на момент його прийняття судом першої інстанції з врахуванням тих доказів, які були в матеріалах справи саме на момент прийняття рішення судом першої інстанції та фактичних обставин, які існували на момент його прийняття. А також зібрані докази у справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом враховано ту обставину, що провадження у справі №910/348/19 відкрито згідно ухвали Господарського суду міста Києва 17.01.2019, тобто вже після прийняття оскарженого рішення суду у справі №909/724/17. Відтак, у разі задоволення позову в справі №910/348/19, така обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

2.3 Від ТОВ Торгова мережа Фаворит на адресу суду надіслано клопотання №52 від 14.03.2019 року (вх. № апеляційного суду 01-05/1034/19 від 18.03.2019 року) про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи на вирішення якої поставити сід поставити питання: Яка ринкова вартість нежитлової будівлі (Літера А), загальною площею 921,6 кв.м., що розташоване за адресою Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, вул. Лермонтова, будинок 2-а станом на момент її проведення. Зазначає, що звіт про оцінку нерухомості ТОВ «Консалтингова компанія «Увекон» станом на 30.11.2016 року, згідно якого вартість обєкта становить 859 900 грн не може бути використаний у звязку з закінченням терміну дії звіту та за результатами рецензії №20/04-2108М від 20.04.2018 року має значні недоліки та не може використовуватись з метою зазначеною у звіті. Вважає, що позивач не довів початкову вартість майна, а тому з метою встановлення розміру судового збору у справі просить призначити експертизу.

У судовому засіданні 18.03.2019 представник відповідача підтримав клопотання про призначення експертизи у даній справі, а представник позивача заперечив щодо його задоволення, з посиланням на постанову ОСОБА_7 Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц та внесення змін до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» .

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Крім того у суді першої інстанції була призначена експертиза, однак відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку №5185-17 відповідач по справі ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" не забезпечив прибуття експертів та не надав доступу до об'єктів дослідження.

2.4 Від ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" надійшла заява №48 від 11.03.2019 року (вх. 01-04/1636/19 від 14.03.2019 року про доповнення до апеляційної скарги у якій відповідач просить поновити строк на подання доповнень до апеляційної скарги. Зазначає, що перегляд рішення суду першої інстанції неможливий без дослідження обставин справи та доказів, що викликає необхідність їх перевірки, а апеляційна скарга містить обставини, які заперечують рішення суду першої інстанції в цілому.

Відповідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи подання заяви про доповнення до апеляційної скарги з доказами сплати судового збору та надсилання іншим учасникам справи, враховуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про поновлення строку на подання доповнень до апеляційної скарги.

2.5 Від ОСОБА_2 банку України на електронну адресу надійшов відзив №63-0008/10370 від 22.02.2019 (вх. 01-04/1300/19 від 27.02.2019 року) на апеляційну скаргу у якому позивач просить поновити пропущений строк на подання відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що у звязку з змінами згідно постанови правління ОСОБА_2 банку України №130 від 27.11.2018 року, що набрала чинності 01.01.2019 року відбулось оновлення відповідних процесів щодо обробки вхідних та вихідних документів, що дало підстави для пізнього отримання відповідальним працівником апеляційної скарги.

Відповідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

3. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_2 банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ТОВ "Торгова мережа "Фаворит", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива", про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 859 900,00 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення умов кредитних договорів №61/09 від 29.12.2009 року та №12/09/5 від 13.05.2014 року, позичальник (ПАТ "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива") не сплатив заборгованість по кредитам та нарахованим відсоткам, у строки, обумовлені кредитними договорами, чим порушив виконання взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого виникла заборгованість: за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 року в розмірі 877 684 794,51 грн, за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року в розмірі 2 135 893 013,70 грн. Станом на дату подання позову заборгованість за кредитними договорами №61/09 від 29.12.2009 року, №12/09/5 від 13.05.2014 року не сплачена, а 29.12.2009 року між ОСОБА_2 банком України (іпотекодержатель) та ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, відповідно до п.15.8.1. якого іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором. Зазначає, що 06.04.2017 року позивачем на адресу відповідача та третьої особи було направлено вимоги №18-0013/25260 від 05.04.2017 року та №18-0013/25255 від 05.04.2017 року про сплату заборгованості за кредитними договором, яка відповідачем не виконана.

Просить суд в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" за Кредитними договорами 61/09 від 29.12.2009, №12/09/5 від 13.05.2014 з додатковими угодами до них перед ОСОБА_2 банком України в загальній сумі заборгованості 3 013 577 808,21 грн (з яких за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 року: заборгованість за кредитом - 800 000 000,00 грн; заборгованість за процентами 77 654 794,51 грн; штраф (п.2.3.11 Кредитного договору) 30000,00 грн; Загальна сума заборгованості за кредитом - 877 684 794,51 грн; Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року: заборгованість за кредитом 2 000 000 000,00 грн; заборгованість за процентами 135 863 013,70 грн; штраф (п.2.3.16 Кредитного договору) 30 000,00 грн; Загальна сума заборгованості за кредитом 2 135 893 013,70 грн) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009 року укладеним між ОСОБА_2 банком України та ТОВ "Торгова мережа "Фаворит", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №2372 на наступне нерухоме майно: нежитлової будівлі (Літера А), загальною площею 921,6 кв. м., що розташоване за адресою Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, вул. Лермонтова, будинок 2-а, яка належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ№043037, виданого виконкомом Марганецької міської ради 08.12.2008 року на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради "Про надання згоди на заміну ідеальних часток і оформлення права власності на об'єкти нерухомості" №526 від 24.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі права власності Дніпропетровським обласним комунальним підприємством "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 08.12.2008 року за номером 25692465, номер запису: 8 в книзі 5, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України " Про виконавче провадження", за початковою ціною 859 900 грн (без ПДВ).

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 позов ОСОБА_2 банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива", задоволено частково (а.с. 131-140, т. 3).

В рахунок погашення заборгованості ПАТ "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" за Кредитним договором 61/09 від 29.12.2009, №12/09/5 від 13.05.2014 з додатковими угодами до них перед ОСОБА_2 банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 16.05.2017 року) 3 013 577 808,21 грн, (з яких за Кредитним договором №61/09 від 29.12.2009: заборгованість за кредитом - 800 000 000,00 грн; заборгованість за процентами - 77 654 794,51 грн; штраф (п.2.3.11 Кредитного договору) - 30 000 грн; Загальна сума заборгованості за кредитом - 877 684 794,51 грн; за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014: заборгованість за кредитом 2 000 000 000 грн; заборгованість за процентами - 135 863 013,70 грн; штраф (п.2.3.16 Кредитного договору) - 30 000 грн; Загальна сума заборгованості за кредитом - 2 135 893 013,70 грн) вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009 року, укладеним між ОСОБА_2 банком України та ТОВ "Торгова Мережа "Фаворит", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за №2372, на нерухоме майно: нежитлової будівлі (Літера А), загальною площею 921,6 кв.м., що розташоване за адресою Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, вул. Лермонтова, будинок 2-а, яка належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ№043037, виданого виконкомом Марганецької міської ради 08.12.2008 року на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради "Про надання згоди на заміну ідеальних часток і оформлення права власності на об'єкти нерухомості" №526 від 24.09.2008 року зареєстрованого в реєстрі права власності Дніпропетровським обласним комунальним підприємством "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 08.12.2008 року за номером 25692465, номер запису: 8 в книзі 5, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України " Про виконавче провадження".

Вказано початкову ціну об'єкта реалізації встановити в процесі виконавчого провадження.

В частині вимог щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки для продажу об'єкта на прилюдних торгах в розмірі 859 900 грн. відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" на користь ОСОБА_2 банку України судовий збір у розмірі 12 898,50 грн.

4.2 Судове рішення мотивоване ст.ст. 9, 11, 509, 526, 530, 546, 575, 589, 590, 610, ч. 1 ст. 612, ст.ст. 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст.ст. 1, 3, 7, 33, 35 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV (надалі Закон №898-IV ), і зроблено висновки, що позивачем доведено у встановленому законом порядку факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 року та кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року, а відтак позивач по справі вправі звернути стягнення на предмет іпотеки по Іпотечному договору від 29.12.2009 року, укладеному між ОСОБА_2 банком України (іпотекодержатель) та ТОВ "Торгова мережа "Фаворит", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого за №2372. З врахуванням права сторони на розгляд справи упродовж розумного строку та фактичні обставини справи: початок порушення провадження у справі, обставини які мали місце щодо проведення судової експертизи об'єкту іпотеки, проведення оцінки об'єкту іпотеки позивачем та дійсність такої оцінки на момент звернення позивача із позовом до суду, а також наявність розбіжностей щодо початкової ціни продажу іпотечного майна між сторонами у справі - суд прийшов до висновку про наявність підстав для визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. ТОВ Торгова мережа Фаворит не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним та винесеним із порушенням норм матеріального і процесуального права. У поданій апеляційній скарзі, зокрема, апелянт стверджує, що станом на момент розгляду справи термін дії ОСОБА_9 про оцінку майна закінчився, крім того даний звіт прорецензований Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів» і встановлено наявність значних недоліків, які вплинули на достовірність оцінки. Стверджує, що фактично задовольнивши позов частково у частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відкинувши необхідність визначення вартості майна на стадії судового розгляду, суд перекваліфікував позовну вимогу з матеріально-правової у нематеріально-правову, що призвело до невірного розподілу судових витрат, а тому оскаржує винесене рішення саме у частині стягнутого судового збору. Просить рішення суду першої інстанції скасувати частково в частині стягнутого судового збору з відповідача.

Від ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" надійшла заява №48 від 11.03.2019 року (вх. 01-04/1636/19 від 14.03.2019 року про доповнення до апеляційної скарги, у якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 у справі №909/724/17 та винести нове, яким в задоволенні позову відмовити.

5.5. ОСОБА_2 банк України у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Стверджує, що з 04.02.2019 року набули чинності зміни до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» згідно яких уразі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зазначає, що у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц вказано, що сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Стверджує, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, предявлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобовязання, оплачується судовим збором як вимога майнового характеру, а ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

29.12.2009 року між ОСОБА_2 банком України (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (позичальник, правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива") було укладено кредитний договір №61/09, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 800 000 000 грн на строк з 29.12.2009 року по 24.11.2010 року за ставкою на рівні облікової ставки ОСОБА_2 банку України збільшеної на два відсоткових пункти (у розмірі 12,25 % річних), з таким графіком погашення кредиту: 29 жовтня 2010 року 300,0 млн. грн, 24 листопада 2010 року 500,0 млн. грн (а.с.47- 52, т.1).

Відповідно до п.2.3. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредитору 24.11.2010 року суму кредиту та суму процентів на рахунок кредитора.

До кредитного договору №61/09 вносились зміни та доповнення від 09.04.2010 року, від 11.06.2010 року, від 07.10.2011 року, від 28.11.2011 року, від 07.06.2012 року, від 31.10.2012 року, від 28.11.2012 року, від 26.02.2014 року, від 01.12.2014 року, від 23.12.2014 року, від 26.02.2015 року, від 12.03.2015 року (а.с.52- 74, т.1).

Договором про внесення змін від 26.02.2014 року до кредитного договору №61/09 від 29.12.2009 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору, відповідно до якого кредит надається строком до 30.11.2015 року, а процентна ставка за користування кредитом становить 8,5 % (а.с. 70-71, т.1).

13.05.2014 року між ОСОБА_2 банком України (кредитор) та ОСОБА_3 акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (позичальник) укладено кредитний договір №12/09/5, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000 (два мільярди) гривень на строк з 13.05.2014 року до 30.12.2016 року (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 року №12/09 (а.с.75-84, т.1).

Згідно з п. 1.1 кредитного договору №12/09/5 процентна ставка за користуванням кредитом не підлягає коригуванню, її рівень встановлюється на рівні подвійної облікової ставки ОСОБА_2 банку України та становить 19,0 % річних (облікова ставка ОСОБА_2 банку України за станом на 13.05.2014 року становить 9,5%).

До кредитного договору вносились зміни та доповнення від 28.05.2014 року, від 04.06.2014 року, від 01.12.2014 року, від 23.12.2014 року, від 26.02.2015 року (а.с. 85-91, т. 1).

Додатковим договором №1 від 28.05.2014 року до кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року внесено зміни до п.1.1. кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року, відповідно до якого розмір процентної ставки за користування кредитом становить 14,25%.

29.12.2009 року між ОСОБА_2 банком України (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова Мережа "Фаворит" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №2373 (а.с.92-98, т.1).

До договору іпотеки вносились зміни та доповнення згідно з договором №1 від 09.04.2010 року, договором №2 від 28.11.2012 року року, договором №3 від 15.08.2014 року (а.с.99- 104, т.1)

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки ( в редакції договору №3 від 15.08.2014 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору) цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитних договорів №61/09 від 29.12.2009 року та №12/09/5 від 13.05.2014 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником з повернення кредиту для підтримання ліквідності, відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій у розмірі передбаченому кредитним договором.

Згідно з п.5.1. договору іпотеки, предметом іпотеки є нежитлова будівля, загальною площею 921, 60 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Лермонтова, буд. 2А.

Відповідно до п.15.8.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

06.04.2017 року позивачем на адресу позичальника (третьої особи по справі) та іпотекодавця (відповідача по справі) направлено вимоги №18-0013/25001 від 05.04.2017 року та №18-0013/25004 від 05.04.2017 року про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с.107-115, 116-124, т.1).

Відповідно до поданого позивачем ОСОБА_9 про оцінку - ринкова вартість об'єкту оцінки - нежитлової будівлі, площею 921, 6 кв.м, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, вул. Лермонтова, будинок 2-А станом на 30.11.2016 року становить 859 900 грн (а.с.131-178, т.1).

Згідно з рецензією ТОВ «Інвесткон» на звіт №011 від 21.02.2017 року, звіт класифікується як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки і може використовуватися з метою, визначеною у звіті (а.с. 218-220, т.1).

Відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку №5185-17 комісійної судової оціночно-будівельної експертизи по даній справі - станом на 07.08.2018 року відповідач по справі ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" не забезпечив прибуття експертів та не надав доступу до об'єктів дослідження (а.с.65-67, т. 2).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між позивачем та третьою особою виникли договірні зобов'язання на підставі кредитних договорів №61/09 від 29.12.2009 року та №12/09/5 від 13.05.2014 року, а між позивачем та відповідачем - на підставі договору іпотеки від 29.12.2009 року.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України ).

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки ОСОБА_2 банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору, зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно Кредитного договору №61/09 від 29.12.2009 року позичальник зобов'язався повернути кредитору суму кредиту та суму процентів за його користування (п.2.3.1. договору). Відповідно до умов кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року - позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання, відповідно до умов цього договору, в тому числі повернути кредитору суму кредиту у терміни, визначені договором та проценти за користування цим кредитом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Як вбачається меморіальних ордерів позивачем перераховано кредитні кошти позичальнику, однак в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов'язань за кредитними договорами, а саме повернення суми кредиту в розмірі 3 013 577 808, 21 грн (877 648 794,51 грн - за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 року, 2 135 893 013, 70 грн - за кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року).

Згідно з ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 3 Закону №898-IV іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

29.12.2009 року між ОСОБА_2 банком України (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова Мережа "Фаворит" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за №2373, відповідно до п.1.1. якого ( в редакції договору №3 від 15.08.2014 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору) цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитних договорів №61/09 від 29.12.2009 року та №12/09/5 від 13.05.2014 року.

Предметом іпотеки є нежитлова будівля, загальною площею 921, 60 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Лермонтова, буд. 2А (п.5.1. договору іпотеки).

Згідно з ст. 7 Закону №898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до п. 15.10 договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Згідно з ст. 33 Закону №898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 35 Закону №898-IV у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 року та кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року, позивач обгрунтовано, на підставі Іпотечного договору від 29.12.2009 року звернувся з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.9 договору іпотеки від 29.12.2009 року ринкова вартість предмету іпотеки складає 7 064 064 грн.

Відповідно до поданого позивачем ОСОБА_9 про оцінку, виконаного ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон", - ринкова вартість об'єкту оцінки - нежитлової будівлі, площею 921, 6 кв.м, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, вул. Лермонтова, будинок 2-А станом на 30.11.2016 року становить 859 900 грн. Дана ціна є меншою, ніж передбачена договором іпотеки.

Згідно з рецензією ТОВ «Інвесткон» на звіт №011 від 21.02.2017 року, звіт класифікується як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки і може використовуватися з метою, визначеною у звіті.

Під час розгляду справи відповідач та третя особа заперечували щодо достовірності такого звіту.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2017 року призначалася судова експертиза, на вирішення якої було поставлене питання - яка ринкова вартість предмету іпотеки: нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, площею 921,60 кв.м., за адресою - Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, буд. 2а. Однак, відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку №5185-17 комісійної судової оціночно-будівельної експертизи по даній справі - станом на 07.08.2018 року відповідач по справі ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" не забезпечив прибуття експертів та не надав доступу до об'єктів дослідження.

У свою чергу відповідно до поданого відповідачем звіту про незалежну ретроспективну оцінку майна - нежитлової будівлі за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, м. Марганець, буд. 2а, ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 29.12.2009 року складала 7 425 000 грн.

У поданій апеляційній скарзі, зокрема апелянт стверджує, що станом на момент розгляду справи термін дії ОСОБА_9 про оцінку майна закінчився, крім того даний звіт прорецензований Всеукраїнською громадською організацією «Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів» і встановлено наявність значних недоліків, які вплинули на достовірність оцінки.

Таким чином, сторони не дійшли згоди щодо вартості предмету іпотеки, яка б мала бути початковою ціною його реалізації, а місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку щодо встановлення початкової ціни об'єкта реалізації в процесі виконавчого провадження.

Позивач обгрунтовано зазначає, що у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц вказано, що сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Апелянт не погоджується з ухваленим рішенням суду також і в частині стягнутого судового збору з відповідача.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" на користь ОСОБА_2 банку України судовий збір у розмірі 12 898,50 грн.

Згідно з ст. 44 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI (в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, позивачем при поданні позовної заяви сплачено 12898,50 грн судового збору (859 900,00 грн * 1,5%), що підтверджується меморіальним ордером № (#) від 06.06.2017 року (а.с. 20, т.1) за позовну вимогу майнового характеру про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 859 900,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 3674-VI у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису наведеної норми Закону і частин першої - четвертої статті 49 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) попередньо визначає розмір судового збору виходячи із ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або стягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 54 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) ціна позову належала до обов'язкових реквізитів позовної заяви, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребовується.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Отже, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов. Дана правова позиція відображена у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №907/9/17

У апеляційній скарзі апелянт стверджує, що фактично задовольнивши позов частково у частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відкинувши необхідність визначення вартості майна на стадії судового розгляду, суд перекваліфікував позовну вимогу з матеріально-правової у нематеріально-правову, що призвело до невірного розподілу судових витрат, а тому оскаржує винесене рішення саме у частині стягнутого судового збору. Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру (звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 859 900,00 грн.) і при поданні позовної заяви за неї сплачено судовий збір, а часткове задоволення позову (відмова тільки в частині вимог щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки для продажу об'єкта на прилюдних торгах) не призводить до її зміни на вимогу немайнового характеру. Крім того визначення вартості майна на стадії судового розгляду не відбулось у звязку з тим, що апелянт ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" не забезпечив прибуття експертів та не надав доступу до об'єктів дослідження згідно повідомлення про неможливість надання висновку №5185-17 комісійної судової оціночно-будівельної експертизи по даній справі.

Суд зазначає, що апелянтом жодним чином не обґрунтовано невірність здійсненого розрахунку судового збору сплаченого при поданні позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ "Торгова мережа "Фаворит" на користь ОСОБА_2 банку України судового збору у розмірі 12 898,50 грн.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального права.

8. Судові витрати.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.12.2018 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Фаворит.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.03.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Зварич О.В.