ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" березня 2019 р. м. Київ Справа № 910/13922/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський", 01025, місто Київ, Шевченківський район, провулок Рильський, будинок 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп", 08343, Київська область, Бориспільський район, село Мартусівка, вулиця Бориспільська, будинок 27

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві , 03056, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32

про зобов'язання повернути рухоме майно

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання Н.С. Матраєва

за участю представників сторін:

від позивача: Судейкіна І.В. (посв. №7357/10 від 01.03.2019; дов. б/н від 04.03.2019);

від відповідача: Гаврин Д.В. (дов. б/н від 02.01.2019; посв. №0670 від 27.02.2006);

від третьої особи: не з'явився.

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп" про зобов'язання повернути рухоме майно, а саме: стійка рецепції з мармуровою стільницею в кількості 2 шт., вітражні шафи в кількості 2 шт, стійка Icarian з гантелями в кількості 10 шт. різної ваги, стійка для гантелей (10 пар) FBR-712/1, стільці ковані "ВЕСТА-2" для кафе у кількості 6 шт., кросівки чоловічі J6 2 пари, туфлі жіночі Ballin 1 пара, туфлі жіночі Bakerson 2 пари, прикраси жіночі «Ottaviani», кольє жіноче 6 шт. «Ottaviani», сережки 2 пари «Ottaviani», каблучки в кількості 7 шт. та картини в кількості 6 шт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач ТОВ "БФ Груп" не виконав вимоги старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м.Києві про повернення ТОВ "Компанія "Софійський" рухомого майна, що було описано та арештовано по виконавчому провадженню №53987805.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

13.12.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. с. 68-71), в якому заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачем не визначені індивідуальні ознаки речей, які він просить повернути, не надано доказів права власності на такі речі, а також вказав на відсутність між сторонами договірних відносин зі зберігання вказаних речей.

10.01.2019 позивач подав відповідь на відзив (арк. с. 101-104), в якій заперечив проти позиції відповідача, викладеній у відзиві.

14.01.2019 відповідач подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2019 продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів по 14.02.2019 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

31.01.2019 відповідач подав письмові заперечення, які прийняті судом до розгляду та залучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 31.01.2019 закрито підготовче провадження по справі №910/13922/18 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

11.02.2019 третя особа подала письмові пояснення по справі, які прийняті судом до розгляду та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.03.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін суд

встановив:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №910/73/17 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Софійський» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ГРУП» про усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Софійський» про витребування майна із чужого незаконного володіння та виселення з нежилого приміщення у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Софійський" нежилі приміщення з № 1 по №5, №5а, з №6 по №20 (група приміщень 15), з №1 по №5, №7, №8, №10 (група приміщень 16), №1, №2, №5, №6, з №8 по №10, №11а, №12, №13 (група приміщень 18), розташованих за адресою: місто Київ, провулок Рильський, будинок 5, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп»; зобов'язано виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Софійський» з нежилих приміщень з № 1 по № 5, №5а, з №6 по №20 (група приміщень 15), з №1 по №5, №7, №8, №10 (група приміщень 16), №1, №2, №5, №6, з №8 по №10, №11а, №12, №13 (група приміщень 18), розташованих за адресою: місто Київ, провулок Рильський, будинок 5 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Софійський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» 241 378 (двісті сорок одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази, зокрема наказ №910/73/17 від 18.05.2017 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Софійський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» 241 378 (двісті сорок одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

19.05.2017 за заявою ТОВ «БФ Груп», старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пишний А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №53987805 про стягнення з ТОВ «Компанія «Софійський» 241 378,00 грн. судового збору.

25.05.2017 державним виконавцем винесено три постанови про опис та арешт майна боржника, здійснено опис рухомого майна ТОВ «Компанія «Софійський» та передано майно на відповідальне зберігання ОСОБА_5, який був в.о. директора ТОВ «БФ ГРУП».

29.05.2017 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява ТОВ «Компанії «Софійський» та ухвала Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 про прийняття до провадження апеляційної скарги ТОВ «Компанія Софійський» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №910/73/17, у зв'язку з чим державним виконавцем 30.05.2017 винесено постанову про повернення наказу №910/73/17 від 18.05.2017 до суду та надіслано ОСОБА_5 (в.о. директора ТОВ «БФ ГРУП») вимогу про повернення майна, описаного згідно постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.05.2017 ВП №53987805 та переданого йому на зберігання.

Позивач стверджує, що 12.06.2017 в.о. директора ТОВ «БФ ГРУП» ОСОБА_5 повернув ТОВ «Компанія Софійський» частину рухомого майна, описаного та переданого на зберігання згідно постанов про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017 ВП № 53987805, однак на вимогу директора ТОВ «Компанії «Софійський» від складання акту приймання-передачі майна категорично відмовився.

У зв'язку з чим на підставі наказу директора ТОВ «Компанії «Софійський» № 19 від 12.06.2017 приймання майна, його огляд, документальне відображення прийнятого майна проводилось в односторонньому порядку комісією у складі директора ТОВ «Компанії «Софійський» ОСОБА_6, комерційного директора ОСОБА_7, технічного директора ОСОБА_8 та бухгалтера ТОВ «Компанії «Софійський» ОСОБА_9

За результатами приймання і огляду майна вищевказаними працівниками позивача складено акт приймання-передачі майна від 12.06.2017, згідно якого ТОВ «БФ Груп» не повернуто наступне рухоме майно: стійка рецепції з мармуровою стільницею в кількості 2 шт., вітражні шафи в кількості 2 шт, стійка Icarian з гантелями в кількості 10 шт. різної ваги, стійка для гантелей (10 пар) FBR-712/1, стільці ковані "ВЕСТА-2" для кафе у кількості 6 шт., кросівки чоловічі J6 2 пари, туфлі жіночі Ballin 1 пара, туфлі жіночі Bakerson 2 пари, прикраси жіночі «Ottaviani», кольє жіноче 6 шт. «Ottaviani», сережки 2 пари «Ottaviani», каблучки в кількості 7 шт. та картини в кількості 6 шт.

Позивач стверджує, що він неодноразово вимагав у відповідача повернути вказане майно, проте ці вимоги залишені без задоволення, у зв'язку з чим ТОВ «Компанії «Софійський» звернулось з даним позовом до суду.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на момент винесення постанов про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017 ВП №53987805) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частинами першою, третьою та четвертою статті59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем.

Порядок і умови зберігання зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюються Національним банком України за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна - Міністерством юстиції України.

Приписами пункту 4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 489/20802 від 02.04.2012 (тут і далі в редакції чинній на момент винесення постанов про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017 ВП № 53987805), передбачено, що опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані:а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Відповідно до пунктів 4.2.2. та 4.2.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 489/20802 від 02.04.2012, акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. Факт передачі майна може засвідчуватися актом державного виконавця або актом приймання-передавання майна.

Проаналізувавши наведені приписи законодавства суд прийшов до висновку, що зберігачем у розумінні пункту 4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень є фізична особа, оскільки приписами підпунктів «г» та «ґ» даної норми передбачено зазначення в акті опису та арешту майна боржника прізвища, імені та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, паспортних даних, її місця проживання, а також відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

Такі ознаки зберігача як наявність паспортних даних, прізвища, імені та по батькові особи, і можливість нести кримінальну відповідальність властиві лише фізичним особам.

Наведений висновок суду підтверджується і матеріалами справи, зокрема описане та арештоване майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, про що зроблені відповідні записи в постановах про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017, а саме: в постановах вказано прізвище, ім'я та по батькові ОСОБА_5 як особи, якій передано майно на зберігання, а також його паспортні дані, місце проживання, у всіх трьох примірниках постанов є підпис вказаної особи про прийняття вказаного майна ТОВ «Компанії «Софійський» на відповідальне зберігання та попередження його про кримінальну відповідальність.

Згідно абзацу 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених закон: заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та абзацу 3 частини другої статті статті 20 Господарського кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Згідно з частиною другою статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обов'язковим елементом, який входить до предмета доказування та підлягає доведенню позивачем в суді, є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права відповідачем.

Комплексне тлумачення зазначених норм дає підстави дійти висновку, що для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів позивач має довести, що діями відповідача таке право, законний інтерес порушено, не визнано або піддано оспорюванню.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи, ускладнення реалізації її права, обмеження такого права у протиправний спосіб.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи - є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення, ускладнення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист звертаючись до суду особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

Позивач вважає, що ТОВ "БФ Груп" не виконало вимоги старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві про повернення ТОВ "Компанія "Софійський" рухомого майна, що було описано та арештовано в межах виконавчого провадження №53987805, що і стало підставою для звернення до суду із позовною заявою.

Разом з тим, із встановлених судом обставин справи не вбачається, що відповідач якимось чином порушує права позивача, оскільки ТОВ «БФ Груп» не приймало на відповідальне зберігання рухомого майна ТОВ «Компанія «Софійський» в межах виконавчого провадження №53987805, натомість зберігачем даного майна є фізична особа ОСОБА_5, який станом на момент винесення постанов про арешт та опис майна виконував обов'язки директора ТОВ «БФ ГРУП».

Слід вказати, що захисту підлягає лише конкретне (а не абстрактне) право та/або законний інтерес, яке порушено, не визнано або піддано оспорюванню станом на момент звернення до суду (а не на майбутнє).

Беручи до уваги, що рухоме майно ТОВ «Компанія «Софійський» згідно постанов про опис та арешт майна боржника від 25.05.2017 у виконавчому провадженні №53987805 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 як фізичній особі, позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, не довів належними та допустимими доказами, в чому саме на момент звернення були його права порушені, невизнанні або оспорюванні саме юридичною особою ТОВ «БФ ГРУП».

У висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.09.2016 у справі № 6-1512цс16, зазначено, що з урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 у справі №6-233цс14.

Усі інші твердження та доводи не спростовують вищевикладених висновків суду.

Зважаючи на викладене підстави для задоволення позову відсутні.

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 25.03.2019.