ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5538/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест-Укрмонтажхімзахист", м. Дніпро

про стягнення 2566012,86 грн

у присутності представників сторін:

від позивача: член правління, юрисконсульт 1 категорії ОСОБА_1, довіреність № 399/20-19 від 02.01.2019;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

11.12.2018 Концерн "Міські теплові мережі" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест-Укрмонтажхімзахист" (далі - відповідач), у якій виклав вимоги про стягнення 2566012,86 грн передплати, з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду №2-2013, укладеного між сторонами 11.04.2013.

Ухвалою від 17.12.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання на 10.01.2019.

На підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України у судовому засіданні 29.01.2019, що підтверджено протоколом судового засідання, було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 17.03.2019 та оголошено перерву до 20.02.2019, про що сторони повідомлені під розписку, наявну в матеріалах справи.

19.02.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач не здійснив дії по виконанню договору та не узгодив прийняття вже фактично виконаних робіт. Разом з тим, відповідач зауважив, що позивач не визначив чітко статус грошових коштів, які вимагає стягнути з відповідача, зазначивши при цьому, що передплата та попередня оплата мають цілковиту змістовну відмінність. Тож, на думку відповідача, викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою суду від 20.02.2019 у підготовчому засіданні на підставі ч. 5 ст.183 ГПК України оголошено перерву до 13.03.2019.

Не погодившись із доводами відповідача, позивач 13.03.2019 подав до суду у двох примірниках відповідь на відзив, у якій наполіг на повному задоволенні позовних вимог.

Також, 13.03.2019 позивач подав у двох примірниках заяву про повернення судового збору, в якій відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" просить розглянути питання та винести відповідну ухвалу про повернення йому надмірно сплаченого судового збору у розмірі 1308,82 грн.

Вказану заяву прийнято судом до розгляду.

Ухвалою від 13.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Відповідач у призначене судове засідання для розгляду справи по суті не забезпечив явку свого представника без пояснення причин.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2013 між Концерном "Міські теплові мережі" (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трест-Укрмонтажхімзахист" (далі - генпідрядник, відповідач) укладений договір підряду №2-2013 (далі - договір), за умови п. 1.1 якого генпідрядник зобов'язується на свій ризик власними та залученими силами виконати роботу, визначену в п.1.2. договору, а замовник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату та прийняття результату виконаних робіт відповідно до умов договору.

Найменування роботи: "Котельня по вул. Цитрусова, 9 м. Запоріжжя - реконструкція вузла гарячого водопостачання із заміною баків - акумуляторів" (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору договірна ціна робіт визначається згідно з ДБН Д. 1.1-1-2000 (із змінами та доповненнями) на підставі кошторису, що є невід'ємною частиною договору (додаток 1), є динамічною і на момент укладання цього договору складає 8053815,50 грн, з врахуванням ПДВ 1342302,58 грн, у тому числі:

- будівельно-монтажні роботи: 2567771,86 грн, з врахуванням ПДВ 427 961,67 грн;

- матеріали поставки замовника: 1534919,80 грн, з врахуванням ПДВ 255819,97 грн;

- матеріали поставки підрядника: 3951123,84 грн, з врахуванням ПДВ 658520,64 грн.

Сума, що підлягає сплаті замовником генпідряднику станом на момент укладання договору складає 6518895,70 грн, в т.ч. ПДВ - 1086482,62 грн, визначеною згідно з договірною ціною, та є динамічною.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що вартість фактично виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається з урахуванням обсягів виконаних робіт і фактичних витрат генпідрядника, та підтверджується актами виконаних робіт (форма КБ-2в), довідкою КБ-3 та іншими первинними документами.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник на підставі виставленого генпідрядником рахунку протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку здійснює попередню оплату в розмірі 4721455,40 грн, в т. ч. ПДВ - 786909,23 грн, яка складається з передплати за виконання робіт в розмірі 30% від договірної ціни робіт, що становить 770331,56 грн, в т. ч. ПДВ - 128388,59 грн, а також 100% вартості обладнання та матеріалів поставки генпідрядника, що становить 3951123,84 грн, в т. ч. ПДВ - 658520,64 грн. Сума передплати визначена на підставі договірної ціни згідно додатку № 1 до даного договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що остаточний розрахунок за даним договором проводиться по завершенні виконання етапів робіт шляхом безготівкового перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника на підставі актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3), підписаних сторонами.

У разі виникнення переплати коштів за виконані генпідрядником роботи генпідрядник зобов'язаний повернути надмірно сплачену суму замовнику протягом п'яти днів з моменту вимоги замовника (п. 4.4 договору).

Строк дії договору визначено у п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 26.12.2014), за яким цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання зобов'язань, в тому числі гарантійних.

Замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір у разі невиконання зобов'язань генпідрядником, повідомивши про це генпідрядника письмово не пізніше 15-ти календарних днів до передбачуваної дати розірвання. Договір вважається розірваним на вимогу замовника з дати розірвання, зазначеної замовником в повідомленні про розірвання договору (п. 6.2.1. договору).

Разом з тим, сторони погодили календарний графік виробництва робіт по об'єкту: "Котельня по вул. Цитрусова, 9 м. Запоріжжя - реконструкція вузла гарячого водопостачання із заміною баків - акумуляторів" (додаток № 4), у якому сторони встановили конкретні строки відповідно до кожного виду робіт.

На виконання умов договору замовником сплачено попередню оплату в розмірі 4721455,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4438 від 22.04.2013.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач роботи за договором виконав лише частково на загальну суму 2155442,54 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в, довідками про вартість робіт та коригувальним актом.

В результаті чого залишок вартості невиконаних відповідачем будівельних робіт складає 2566012,86 грн.

Не бажаючи більше підтримувати договірні відносини з відповідачем, як генпідрядником, яким неодноразово порушувались умови виконання зобов'язання, позивач, керуючись п. 6.2.1. договору, надіслав відповідачу повідомлення про розірвання цього договору з 30.11.2018 та повернення до цього часу попередньої оплати.

Однак, як стверджує позивач, його повідомлення повернулося від відповідача у зв'язку із закінченням терміну зберігання, тож посилаючись на приписи п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, за змістом яких ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою, позивач вважає договір розірваним з 30.11.2018.

Наявні обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідач позов не визнав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову повністю з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір є договором підряду, до якого слід застосовувати відповідні положення ЦК України.

Частиною 1 ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Разом з тим, слід зазначити, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ч. 2 ст. 849 ЦК України, з якими кореспондується п. 6.2.1 договору, визначено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.ч. 1 та 2 ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив попередню оплату за підрядні роботи, натомість відповідач вчасно не приступив до їх виконання, при цьому виконавши будівельні роботи лише частково, та на вимогу замовника не повернув перераховані грошові кошти за виконання робіт, чим порушив умови договору та чинного законодавства.

Питання відповідальності замовника та виконавця у випадку попередньої оплати вартості підрядних робіт не врегульовано чинним законодавством, а відтак, положеннями ч. 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Тож, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З обставин справи відомо, що відповідач протягом тривалого часу не виконував підрядні роботи на замовлення позивача та грошові кошти на користь позивача не повернув.

Отже, з боку відповідача має місце неналежне виконання умов укладеного між сторонами договору підряду (порушення зобов'язань).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні свого обовязку щодо виконання підрядних робіт, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у сумі 38490,19 грн покладаються на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

Слід зазначити, що клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого ним судового збору підлягає задоволенню у сумі 1308,94 грн та буде викладено окремим процесуальним документом у вигляді ухвали.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест-Укрмонтажхімзахист" (м. Дніпро, вул. Старокозацька, 11; ідентифікаційний код 32218934) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ідентифікаційний код 32121458) попередню оплату в сумі 2566012,86 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 38490,19 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.03.2019.

Суддя ОСОБА_2