РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2019Справа № 910/754/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ"

про стягнення 407757,42 грн.

за участю представників:

від позивача: Петренко П.І.

від відповідача: Марків Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" про стягнення 407757,42 грн., з яких: 366737,50 грн. сума основного боргу, 37864,54 грн. грн.. - суми пені, 3155,38 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №06/09/18 від 06.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

01.02.2019 позивачем подано заяву про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/754/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 28.02.2019.

26.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що дійсно 06.09.2018 відповідач направив позивачу скановану копію договору №06/09/18 надання послуг. В подальшому, відповідач здійснив авансовий платіж 12.09.2018 на суму 100000,00 грн. в призначенні платежів було зазначено: "авансовий платіж за надання робіт будівельної техніки" та 18.09.2018 на суму 150000,00 грн. з призначенням платежу "аванс за послуги ресайклеру". Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" зазначає, що інших дій на вчинення договору здійснено не було, позивач послуги відповідачу не надавав та відповідач в свою чергу, актів приймання-передачі послуг не підписував.

В судовому засіданні 28.02.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.03.2019.

20.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, до якої позивачем додано заяву свідка ОСОБА_3

20.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

21.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про огляд електронної пошти.

В судовому засіданні 21.03.2019 судом розглянуто клопотання позивача про огляд електронної пошти.

У відповідності до ч. 7 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

У своєму клопотанні позивач просить суд оглянути електронне листування між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ", що містяться в електронній пошті Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП" - та для огляду електронного листування залучити головного бухгалтера ТОВ "ДС ПРОМ ГРУП" ОСОБА_5

Враховуючи приписи ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, наявні в матеріалах справи докази, з огляду на аргументи сторін, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача з підстав його необґрунтованості.

Представник позивача в судовому засіданні 21.03.2019 надав пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті заперечень на позов, в задоволенні позову просив суд відмовити.

В судовому засіданні 21.03.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП" надіслало на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" (відповідач) проект договору №06/09/18 надання послуг.

07.09.2019 відповідач з електронної пошти надіслав позивачу скан-копію договору з підписом та печаткою, в підтвердження чого позивач надав скріншот екрану з зображенням надісланого файлу.

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати послуги спеціальними машинами та механізмами, а змовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплати надані послуги.

Згідно з п. 1.2. договору послуги за цим договором надаються Ресайклер WIRTGEH WR 240 та послуги з доставки даної техніки.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за надані послуги проводяться шляхом сплати на розрахунковий рахунок виконавця, 30% передоплата на підставі виставленого рахунку решта суми сплачується після підписання сторонами акту наданих послуг та первинних документів (товарно-транспортних накладних, і подорожніх листів тощо).

Пунктом 5.1. договору визначено, що після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

Згідно із п. 5.2. договору виконавець готує акт наданих послуг та передає його замовникові. Замовник у 5-ти денний термін від дня отримання акту зобов'язаний направити виконавцю підписаний із свого боку акт наданих послуг або надати письмову мотивовану відмову від прийняття послуг. По закінченні 5-ти денного терміну, у випадку неповернення акту надання послуг й ненадання мотивованої відмови акт вважається підписаним, а послуги таким, що прийнятті замовником.

Підпунктом 7.3.5. договору в разі порушення строків оплати послуг, замовник на вимогу виконавця зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення та штраф 10 % від вартості таких послуг.

Як підтверджено наявною в матеріалах справи банківською випискою, 12.09.2018 відповідач здійснив авансовий платіж у розмірі 100000,00 грн. з призначенням платежу зазначено: "авансовий платіж за надання робіт будівельної техніки" та 18.09.2018 на суму 150000,00 грн. з призначенням платежу "аванс за послуги ресайклеру".

Позивач зазначає, що 12.09.2018 позивач надіслав на електронну пошту відповідача рахунки на оплату № 58 від 12 вересня 2018 року, № 59 від 12 вересня 2018 року та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року.

18.09.2018 позивачем на електронну пошту відповідача надіслані рахунок на оплату № 65 від 18 вересня 2018 року та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 133 від 18 вересня 2018 року.

09.10.2018 позивач надіслав на електронну пошту відповідача видаткові накладні №94 від 10 вересня 2018 року, № 96 від 11 вересня 2018 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року.

Як зазначає позивач, 10.10.2018 на електронну пошту позивача надійшли скан-копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року, № 133 від 18 вересня 2018 року.

За поясненнями позивача, згідно із відомостями, зазначеними у заяві свідка ОСОБА_5 від 16 січня 2019 року, у зв'язку з помилкою допущеною головним бухгалтером ОСОБА_5 у рахунках на оплату № 58 від 12.09.2018, № 59 від 12.09.2018, № 65 від 18.09.2018 та актах здачі-приймання робіт (надання послуг) № 126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 було не вірно вказано реквізити договору.

Загальна вартість послуг згідно із актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 становить 616737,50 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач стверджує, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань за договором №06/09/18 надання послуг від 06.09.2018, оплату наданих послуг в повному обсязі не здійснено. За розрахунком позивача, за вирахуванням здійснених відповідачем оплат, сума заборгованості відповідача становить 366737,50 грн. (616737,50 грн. - 100000,00 грн. - 150000,00 грн.).

Також, у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання за договором №06/09/18 надання послуг від 06.09.2018 позивачем здійснено нарахування пені у сумі 37864,54 грн. та 3% річних у сумі 3155,38 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи роздруківок з електронної пошти сторін, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" (відповідач) направив на електронну пошту позивача скан-копію договору №06/09/18 надання послуг від 06.09.2019 з підписом та печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ".

Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами. (ч. 1 ст. 208 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Предметом договору №06/09/18 надання послуг від 06.09.2019 є надання позивачем відповідачу послуг спеціальними машинами та механізмами, а саме: Ресайклер WIRTGEH WR 240 та послуги з доставки даної техніки.

Як підтверджено наявною в матеріалах справи банківською випискою, 12.09.2018 відповідач здійснив на користь позивача авансовий платіж у розмірі 100000,00 грн. з призначенням платежу зазначено: "авансовий платіж за надання робіт будівельної техніки" та 18.09.2018 на суму 150000,00 грн. з призначенням платежу "аванс за послуги ресайклеру".

В підтвердження надання послуг за договором №06/09/18 від 06.09.2019 позивач надав скан-копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року, № 133 від 18 вересня 2018 року.

Загальна вартість послуг згідно із актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 становить 616737,50 грн.

За поясненнями позивача, 12.09.2018 позивач на електронну пошту відповідача надіслав рахунки на оплату № 58 від 12 вересня 2018 року, № 59 від 12 вересня 2018 року та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року.

18.09.2018 позивачем на електронну пошту відповідача надіслані рахунок на оплату № 65 від 18 вересня 2018 року та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 133 від 18 вересня 2018 року.

09.10.2018 позивач надіслав на електронну пошту відповідача видаткові накладні №94 від 10 вересня 2018 року, № 96 від 11 вересня 2018 року; акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року.

Відповідач факт підписання актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 125 від 12 вересня 2018 року, № 126 від 12 вересня 2018 року, № 133 від 18 вересня 2018 року заперечує, посилаючись на те, що копії актів, які додано до позовної заяви відповідач не підписував. Надаючи пояснення по суті позовних вимог у судовому засіданні 21.03.2019 представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодних первинних документів в оригіналі; надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог копії актів не відповідають вимогам первинних документів; згідно із вказаних актів не можливо встановити особу, яка уповноважена на прийняття послуг від імені відповідача; у графі "затверджено" відсутні підписи директора та печатка відповідача.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

З урахуванням наведеного, тягар доведення належного виконання позивачем свого обов'язку за договором (в частині надання послуг) покладається на позивача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи скан-копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018, копії видаткові накладні №94 від 10.09.2018, № 96 від 11.09.2018, рахунки на оплату № 58 від 12.09.2018, № 59 від 12.09.2018, № 65 від 18.09.2018 судом встановлено наступне.

Так, копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 містять підпис та печатку відповідача, в графі затверджено підпис та печатка відповідача відсутні.

Видаткові накладні №94 від 10.09.2018, № 96 від 11.09.2018 сторонами не підписані, печатками товариств не скріплені.

Судом встановлено, що копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), видаткові накладні №94 від 10.09.2018, № 96 від 11.09.2018 та рахунки на оплату, надані позивачем в копіях, складені на підставі договору №10/09/18 від 10.09.2018.

За поясненнями позивача, у зв'язку з помилкою допущеною головним бухгалтером ОСОБА_5 у копіях рахунків на оплату № 58 від 12.09.2018, № 59 від 12.09.2018, № 65 від 18.09.2018, актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 було не вірно вказано реквізити договору.

Відповідні відомості щодо допущеної помилки в актах, видаткових накладних та рахунках на оплату були також, зазначені у заяві свідка ОСОБА_5 від 16 січня 2019 року.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що після надання послуг між сторонами оформлюється відповідний акт наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

За змістом пункту 5.2. договору позивач готує акт наданих послуг та передає його відповідачеві, а відповідач у 5-ти денний термін від дня отримання акту зобов'язаний направити позивачу підписаний із свого боку акт наданих послуг або надати письмову мотивовану відмову від прийняття послуг. По закінченні 5-ти денного терміну, у випадку неповернення акту надання послуг й ненадання мотивованої відмови акт вважається підписаним, а послуги таким, що прийнятті відповідачем.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно п.2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі - Положення) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п. 2.2. Порядку).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2.4 Положення).

Однак, як встановлено судом скан-копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 не містять прізвища особи відповідальної за здійснення господарської операції від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" (відповідача) та будь-яких даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку відповідача.

З урахуванням наведених обставин щодо невідповідності наявних у матеріалах справи копій актів здачі-приймання робіт (надання послуг) вимогам первинних документів та враховуючи заперечення відповідача щодо підписання ним вказаних актів, суд прийшов до висновку, що копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 не можуть бути прийняті судом як належні та достатні докази по справі.

Також, судом встановлено, що у відповідності до п. 11.7. договору, листи, повідомлення, інші документи від замовника (відповідача) вважаються направленими, якщо вони направлені поштою описом вкладення на адресу виконавця (позивача) або вручення під особистий розпис уповноваженої особи виконавця.

Прете, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем на адресу позивача актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018 у спосіб погоджений сторонами в пункті 11.7. договору.

Видаткові накладні №94 від 10.09.2018, № 96 від 11.09.2018 взагалі сторонами не підписані, посади, прізвища та інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ЛЮМАХ" (відповідача) не містять.

У відповідності до п. 4.1. договору сторони погодили, що решта суми оплати за послуг сплачується після підписання сторонами акту наданих послуг та первинних документів (товарно-транспортних накладних, і подорожніх листів тощо).

Матеріали справи не містять та позивачем суду не надано доказів направлення відповідачу товарно-транспортних накладних та подорожніх листів.

Дослідивши надану позивачем заяву свідка ОСОБА_3 від 11.03.2019, суд зазначає, що вказана заява не підтверджує факту надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 616737,50 грн. згідно договору №06/09/18 надання послуг від 06.09.2019 на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018.

Так, зі змісту заяви свідка ОСОБА_3 не можливо встановити які саме роботи (послуги) виконувались свідком, в який період здійснювалось виконання робіт, який саме обсяг виконаних робіт. Більш того, у заяві свідка зазначено, що виконання послуг здійснювалось за договором №06/08/18, в той час як спірними у даній справі є послуги за договором №06/09/18.

Під час розгляду справи по суті на питання суду чи може представник позивача надати суду інші докази в підтвердження надання послуг відповідачу, в тому числі виконання робіт працівником позивача ОСОБА_3, представник позивача зазначив, що будь-які інші докази, крім тих, що вже надані, у позивача відсутні.

Окрім того, додані позивачем до відповіді на відзив копії фіскального чека від 20.12.2018 та опису вкладення у цінний лист від 20.12.2018 не підтверджують отримання відповідачем первинних документів по договору, оскільки згідно із випискою з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення за номером 40 повернуте на зберігання та відповідно відповідачу не вручене.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), видаткових накладних, рахунків на оплату, заяви свідків та оцінивши вказані вище обставини, судом встановлено, що позивачем належними та достатніми доказами не підтверджено надання позивачем відповідачу послуг спеціальними машинами та механізмами згідно договору №06/09/18 надання послуг від 06.09.2019 на загальну суму 616737,50 грн. на підставі актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №126 від 12.09.2018, № 126 від 12.09.2018 та № 133 від 18.09.2018.

Будь-яких інших доказів, які б підтвердили факт надання відповідачу спірних послуг (Ресайклер WIRTGEH WR 240 та послуги з доставки даної техніки) позивачем суду не надано.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи в їх сукупності, враховуючи встановлені вище обставини, оскільки позивачем належними та достатніми доказами обставин зазначених у позові не підтверджено, враховуючи заперечення відповідача щодо отримання послуг від позивача, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 366737,50 грн. заборгованості є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у сумі 37864,54 грн. та 3% річних у сумі 3155,38 грн., то суд зазначає наступне.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 366737,50 грн., суд відмовляє в задоволенні в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 37864,54 грн. та 3% річних у сумі 3155,38 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини, надані позивачем копії документів, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з огляду на заперечення відповідача щодо отримання послуг, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДС ПРОМ ГРУП".

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 26.03.2019.

Суддя О.В. Гулевець