ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 911/921/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дикунської С.Я.

при секретарі Ігнатюк Г.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1:Шевчук О.С. довіреність № 07-2013 від 05.02.19

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: Шевчук О.С. довіреність № 07-2013 від 05.02.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області

на рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 у справі № 911/921/18 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг"

до 1) Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби головного

територіального управління юстиції у Київській області,

2) Державна казначейська служба України,

третя особа Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні Державної казначейської служби України - Головне територіальне управління юстиції у Київській області

про стягнення 22 424 грн. 55 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві та просив стягнути з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ТОВ «УМ Факторинг» шкоду, завдану бездіяльністю відділу державної виконавчої служби у розмірі 22 424,55 грн.; зобов'язати Державну казначейську службу вчинити дії відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Рішенням господарського суду Київської області від 22.06.2018 позов задоволено частково: стягнуто з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" шкоду в сумі 22 424,55 грн., судовий збір в сумі 1 762,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив на те, що факт неправомірності дій державного виконавця, що призвели до заподіяння збитків позивачу, встановлено ухвалою Вишгородського районного суду Київської області № 363/3426/17 від 07.11.2017. Також, вказав, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам і під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законі, за рахунок держави.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 - Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено, наявність збитків, протиправну поведінку заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяння збитків. При цьому зазначив, що ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, якою визнано неправомірними дії державного виконавця по виконавчому провадженню щодо повернення виконавчого листа, на яку посилався суд першої інстанції як на підставу для задоволення позовних вимог, оскаржено до апеляційного суду. Вказав також, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що елемент, який необхідний для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, а саме: протиправність поведінки державного виконавця щодо не розшуку майна боржника - відсутній. Також звернув увагу на те, що станом на 15.06.2018 року виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби та державним виконавцем вжиті заходи примусового виконання рішення та оголошено розшук майна боржника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 прийнято апеляційну скаргу Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області на рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 у справі № 911/921/18, у визначеному складу колегії суддів, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області на рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 у справі № 911/921/18. Призначено справу до розгляду на 20.11.2018.

04.09.2018 від Головного територіального управління юстиції у Київській області через відділ канцелярії суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу у справі №911/921/18, в яких, зокрема, міститься клопотання про залучення Головного територіального управління юстиції Київської області до участі у справі.

12.09.2018 через відділ канцелярії суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивача просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, зазначивши, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві у боржника було майно, на яке можливо було звернути стягнення та задовольнити вимоги стягувача по виконавчому провадженні.

18.10.2018 через відділ документального забезпечення суду від представника апелянта - Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області - надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення за апеляційною скаргою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/3426/17 від 07.11.2017(а.с.197).

У засідання суду 20.11.2018 з'явилися представники позивача, відповідача 1 та Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Представник Головного територіального управління юстиції у Київській області підтримав своє клопотання та просив залучити до участі у справі як третю особу. Представник позивача заперечував стосовно даного клопотання, представник відповідача 1 підтримав клопотання. Колегія суддів, заслухавши думку учасників справи, вирішила задовольнити клопотання та залучити Головне територіальне управління юстиції у Київській області до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні Державної казначейської служби України. У судовому засіданні 20.11.2018 розгляд апеляційної скарги розпочався по суті, учасники апеляційного провадження надали пояснення у справі.

20.11.2018 у судовому засіданні було оголошено перерву до 18.12.2018.

У судовому засіданні, яке відбулось 18.12.2018 було зупинено провадження у справі №911/921/18 до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі №363/3426/17 за апеляційною скаргою Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07.11.2017 року.

04.02.2019 до суду від Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, обґрунтоване тим, що постановою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 р. по справі № 363/3426/17 апеляційну скаргу Відділу задоволено, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні скарги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПрАТ Страхова компанія "Українська страхова група" заборгованості - відмовлено, вказана постанова розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.03.2019.

В судовому засіданні 14.03.2019 року представник відповідача 1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Представники позивача, третьої особи 1 та 2 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили ( а.с. 252 -255).

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників позивача, третьої особи 1 та 2 обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності цих представників.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача -1 розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 28.05.2012 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-678/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ "СК "Українська страхова група" суми страхового відшкодування у розмірі 22 182,55 грн. та судові витрати у розмірі 221,83 грн., а всього 22 424,55 грн. (а.с. 17)

29.04.2013 державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37753144.

25.10.2013 державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснення виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись з зазначеними діями державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, стягувач - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - звернувся з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування вимог скарги на дії та бездіяльність державного виконавця, скаржник зазначив на те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві грубо порушує права ПрАТ «СК «УГС», оскільки на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, за боржником було зареєстровано три транспортні засобі, тобто існувало майно, на яке могло бути накладено арешт та звернено стягнення.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2017 року у справі № 363/3426/17 скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», заінтересована особа - державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Губар Людмила Борисівна, боржник ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця - задоволено: визнано бездіяльність державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Губар Л.Б. по виконавчому провадженню № 37753144 та визнано неправомірними дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Губар Л.Б. по виконавчому провадженню № 37753144 щодо повернення виконавчого листа № 2-678/2012.

Суд першої інстанції зазначив, що про дану постанову стягувачу стало відомо лише після направлення письмової заяви про надання інформації про стан виконавчого провадження, яка була направлена на адресу Вишгородського РВ ДВС, засобами поштового зв'язку 16.08.2017, який отримано 23.08.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2016 між ПрАТ "СК "Українська страхова група" та ТОВ "Ум Факторинг" було укладено договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора, відповідно до умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору до боржників первісного кредитора, визначених актом прийому-передачі.

Відповідно до акту прийому-передачі до договору від 26.04.2018 первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за виконавчим листом № 2-678/2012 від 28.05.2012 виданий Вишгородським районним судом Київської області.

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ТОВ «УМ Факторинг» шкоди, завданої бездіяльністю відділу державної виконавчої служби у розмірі 22 424,55 грн. та зобов'язання Державну казначейську службу вчинити дії відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», позивач ТОВ «УМ Факторинг» (правонаступник ПрАТ «СК «Українська страхова група» за договором відступлення права вимоги від 21 грудня 2016 року), вказав на те, що через бездіяльність органів державної виконавчої служби, в особі Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Київській області, що встановлена відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року у справі № 363/3426/17, стягувач по виконавчому провадженню не отримав коштів з фактичного виконання рішення, вважає, що у зв'язку з зазначеними обставинами у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», а в подальшому у товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» як нового кредитора виникло право отримати відшкодування шкоди за рахунок держави.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь позивача шкоди в розмірі 22 424,55 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт неправомірності дій державного виконавця, що призвели до заподіяння збитків позивачу, встановлено ухвалою Вишгородського районного суду Київської області № 363/3426/17 від 07.11.2017, яка була чинна на день розгляду справи.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як передбачено, відповідно до змісту статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

За статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, ці вищевказані підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу " та Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження " (чинних на час виникнення спірних правовідносин).

Як унормовано відповідно до вимог частини другої статті 87 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV "Про виконавче провадження " (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Водночас, відповідно з вимогами частини третьою статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу " № 202/98-ВР від 24 березня 1998 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Як вже зазначалося вище, звертаючи з даними позовними вимогами про відшкодування шкоди з Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в розмірі 22 424,55 грн., позивач посилався на те, що вказана шкода була нанесена йому внаслідок бездіяльності виконавчої служби, що встановлена, відповідно ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2017 року у справі № 363/3426/17.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2018 у справі № 363/3426/17 апеляційну скаргу Відділу задоволено, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 07 листопада 2018 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні скарги ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПрАТ Страхова компанія "Українська страхова група" заборгованості - відмовлено, вказана постанова розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В своїй постанові від 27.12.2018 судом було встановлено, що після прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.10.2013, її копія разом з виконавчим листом була направлена на адресу ПрАТ «СК «УСГ». Отримавши копію постанови та виконавчий лист, ПрАТ «СК «УСГ» повторно пред'явило його до виконання 10 червня 2014 року. На підставі вказаної заяви державним виконавцем Вишгородського РВ ДВС ГУЮ у Київській області 13 червня 2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виданого 28 травня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області виконавчого листа №2-678/2012, виконавче провадження №43631637. На даний час вказане виконавче провадження не закінчене.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, аналізуючи вищевказане колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних на допустимих доказів , в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України того, що внаслідок бездіяльності Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області йому було нанесено шкоду у розмірі 22 424,55 грн., натомість як видно з матеріалів справи, а саме копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2014 року виконавчий лист повторно було пред'явлено до виконання, отже на даний час виконавче провадження не закінчено та відповідно докази нанесення шкоди відсутні.

Окрім того, як видно з матеріалів справи на час звернення з даним позовом, державним виконавцем вчиняються дії щодо розшуку майна боржника.

Так, в матеріалах даної справи міститься лист/відповідь МВС України №К-11 від 10.07.2018 року на запит відділу виконавчої служби, що за даними Єдиного державного реєстру МВС України станом на 10.07.2018 року, боржником було зареєстровано 09.08.2005 року транспортний засіб "ЗАЗ-DAEWOO Т13110", 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.157 т. 1).

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, що рішення суду не може бути фактично виконано боржником в майбутньому, оскільки на даний час виконавче провадження з примусового виконання Вишгородського районного суду №2-678/2012 від 28.05.2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» заборгованості в розмірі 22 424,55 грн відкрите, що виключає завдання шкоди (збитків). Відтак, особа, що звернулась до суду з даним позовом не втратила права на кошти за виконавчим листом, а стягнення такої суми у даній господарській справі може призвести до незаконного отримання коштів у подвійному розмірі.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки відповідача із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Зважаючи на недоведеність позивачем нанесення збитків в розмірі 22 424, 55 грн. та знаходження виконавчого листа щодо стягнення зазначених коштів на виконанні, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення шкоди завданої бездіяльністю відділу державної виконавчої служби.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну казначейську службу України вчинити дії відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» колегія суддів зазначає на те, що в цій частині рішення суду першої інстанції оскаржено не було, а відповідно до вимог ч.1 ст. 269 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1, 3 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позову.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 277, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області на рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 у справі №911/921/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 22.06.2018 у справі №911/921/18 скасувати частково.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, код 40274286) на користь Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (07300, м. Вишгород, вул. Шолуденко, буд. 6, код 34961544) 2 643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи №911/921/18 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 01.04.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.Я. Дикунська