ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2019 р. Cправа № 902/106/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Родина", м. Костопіль, Рівненська область

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІЛАР", м. Вінниця

про стягнення 685 661,93 грн

За участю секретаря судового засідання Кузьменко В.В.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 67 від 26.02.2019.

відповідача: ОСОБА_2, ордер № 027594 від 21.02.2019, посвідчення адвоката видане на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 364 від 01.08.2002.

присутній: ОСОБА_3, НОМЕР_1 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 18.04.1997.

В С Т А Н О В И В :

14.02.2019 до суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Родина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІЛАР" про стягнення 685 661,93 грн заборгованості, з яких 484 277,99 грн основного боргу, 14 528,34 грн 3% річних, 80 000,00 грн пені, 96 855,60 грн штрафу за договором купівлі-продажу № 13 від 01.01.2016.

Ухвалою суду від 15.02.2019 відкрито провадження у справі № 902/106/19 у порядку загального позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.02.2019.

28.02.2019 відкладено підготовче судове засідання до 26.03.2019, про що постановлено ухвалу та занесено відомості до протоколу судового засідання.

07.03.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 07.03.2019, в якому останній визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 484 277,99 грн, 3% річних в сумі 14 528,34 грн та просить суд відмовити в задоволенні 96 855,60 грн штрафу та 80 000,00 грн пені.

21.03.2019 до суду від представника позивача надійшов лист вих. № 95 від 18.03.2019 додатком до якого, з поміж іншого, додано відповідь на відзив відповідача вих. № 91 від 15.03.2019, в якому останній підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Також, 21.03.2019 від представника позивача до надійшов супровідний лист вих. № 90 від 15.03.2019, в якості додатків до якого додано ряд документів на виконання вимог ухвали суду.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 26.03.2019 представником позивача подано заяву б/н від 26.03.2019, в якій останній відмовляється від позовних вимог в частині стягнення 80 000,00 грн пені, 96 855,60 грн штрафу нарахованих за Договором купівлі-продажу № 13 від 01.01.2016.

При цьому у вказаній заяві позивач зазначає про залишення інших вимог позову без змін без змін та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Вказану заяву позивача судом прийнято до розгляду як таку, що узгоджується із приписами ст.ст. 42, 46 ГПК України та розцінюється судом як заява про відмову від позову в частині стягнення пені та штрафу нарахованих за Договором купівлі-продажу № 13 від 01.01.2016.

З урахуванням поданої позивачем заяви про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафу, а також змісту відзиву відповідача, що зводиться власне до визнання позову в частині суми основного боргу та 3 % річних суд дійшов висновку про можливість прийняття судового рішення за результатами підготовчого провадження у відповідності до приписів ч.3 ст.185 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору № 13 від 01.01.2016, відповідно до умов якого Приватне акціонерне товариство "Родина" (Продавець) зобов'язується поставити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІЛАР" (Покупець) продукцію в асортименті (товар) згідно замовлень, а Покупець зобов'язується замовити, прийняти та оплатити товар.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором № 13 від 01.01.2016 у відповідача утворилась заборгованість в сумі 685 661,93 грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 484 277,99 грн основного боргу, 14 528,34 грн 3% річних, 80 000,00 грн пені, 96 855,60 грн штрафу.

В якості правової підстави позову позивач зазначає положення ст. 59 Конституції України, ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 193, 232 ГК України, ст. 1 ГПК України.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 484 277,99 грн, 3% річних в сумі 14 528,34 грн та просить суд відмовити в задоволенні 96 855,60 грн штрафу та 80 000,00 грн пені.

При цьому у відзиві відповідач звертає увагу на те, що пеня і штраф нараховані позивачем з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки відповідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобов'язання за договором свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та вказує на те, що матеріалах справи містяться всі докази належного виконання взятих на себе позивачем зобов'язань.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 01.01.2016 між Приватним акціонерним товариством "Родина" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІЛАР" (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 13 (а.с. 14-16, т. 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов'язується поставити Покупцю продукцію (товар) в асортименті згідно замовлення.

Згідно п. 1.2. Договору Покупець зобов'язується замовити, прийняти та оплатити товар.

Покупець зобов'язується оплатити 100 % вартості товару Продавця по накладній (шляхом передоплати, по факту поставки, з відстрочкою платежу 30 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Продавця по накладній (п. 2.1. Договору).

Якість товару, що поставляється Продавцем, повинна відповідати вимогам Державного стандарту України на даний вид продукції (п. 3.1. Договору).

Якість товару підтверджується посвідченням якості, що надається Продавцем (п. 3.2 Договору).

Відповідно п. 5.1. Договору поставка товару Покупцю здійснюється по реквізитах вказаних в даному договорі, чи додатково вказаних Покупцем, транспортом Продавця чи Покупця.

Товар приймається Покупцем в кількості, асортименті та за якістю згідно з накладною та іншими відповідними документами (п. 5.2. Договору).

Згідно п. 5.3. Договору отримавши товар, Покупець повинен підтвердити отримання товару проставленням підпису та штампу або печатки на накладній.

За змістом п. 5.4. Договору приймання-передача товару здійснюється: у разі самовивозу Покупцем - за місцезнаходженням Продавця по кількості та в асортименті згідно позицій, які вказані в накладній; у разі поставки транспортом Продавця - за реквізитами Покупця по кількості та в асортименті згідно позицій, які вказані в накладній.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Термін дії договору закінчується 31.12.2017. У випадку невиконання умов договору, в т.ч. щодо повної оплати за товар, на цю дату дія договору продовжується до повного його виконання (до повної оплати товару) (п. 6.1 Договору).

Відповідно п. 7.2.1. Договору Покупець зобов'язаний прийняти товар у кількості, асортименті та якості згідно накладної та на умовах даного договору.

За невиконання Продавцем своїх обов'язків, які передбачені умовами даного договору він несе відповідальність згідно чинного законодавства України (п. 8.1. Договору).

За порушення терміну перерахування коштів встановлених п. 2.1 договору, Покупець сплачує Продавцю пеню за кожен день прострочки оплати в розмірі 1 % від заборгованої суми, згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та відшкодовує завдані ним збитки в повному обсязі (п. 8.2 Договору).

Згідно п. 8.3 Договору за порушення строків оплати продукції більш ніж на 7 календарних днів Покупець додатково на вимогу Постачальника виплачує останньому штраф у розмірі 20 % від вартості партії продукції, щодо якої допущено порушення зобов'язань (прострочення платежу).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу за період з 01.01.2018 по 19.01.2019 товар (кондитерські та хлібобулочні вироби власного виробництва: зефір, мармелад, драже, цукерки, пряники, щербет, сухарики, соломка, повидло та інше) на загальну суму 1 092 233 грн 94 коп.

В підтвердження чого в матеріалах справи містяться обопільно підписані та скріплені печатками сторін видаткові накладні № ГП-000000016 від 02.01.2018 на суму 17 136,00 грн; № ГП-000000047 від 03.01.2018 на суму 31 776,24 грн; № ГП-000000176 від 16.01.2018 на суму 15 648,24 грн; № ГП-000000362 від 30.01.2018 на суму 38 059,14 грн; № ГП-000000371 від 31.01.2018 на суму 27 740,54 грн; № ГП-000000640 від 19.02.2018 на суму 32 352,72 грн; № ГП-000000751 від 27.02.2018 на суму 33 817,22 грн; № ГП-000000777 від 28.02.2018 на суму 75 448,52 грн; № ГП-000000972 від 16.03.2018 на суму 134 592,18 грн; ГП-000001292 від 04.04.2018 на суму 130 383, 02 грн; ГП-000001885 від 31.05.2018 на суму 89 171,10 грн; ГП-000002174 від 27.06.2018 на суму 71 504,82 грн; ГП-000002536 від 30.07.2018 на суму 28 236,34 грн; ГП- 000002559 від 31.07.2018 на суму 50 535,20 грн; ГП-000002621 від 07.08.2018 на суму 33 880,02 грн; ГП- 000002811 від 23.08.2018 на суму 24 483,60 грн; ГП-000003169 від 14.09.2018 на суму 11144,87 грн; ГП-000003181 від 17.09.2018 на суму 8 779,80 грн; ГП-000003370 від 01.10.2018 на суму 15 081,52 грн; ГП-000003445 від 05.10.2018 на суму 21 392,22 грн; ГП-000003615 від 18.10.2018 на суму 128 425,49 грн; ГП-000004188 від 29.11.2018 на суму 10 970,38 грн; ГП-000004531 від 19.12.2018 на суму 18 023,33 грн; ГП-000004651 від 27.12.2018 на суму 19 998,37 грн; ГП- 000000070 від 09.01.2019 на суму 23 652,32 грн (а.с. 19-43, т. 1).

Відповідачем повернуто позивачу товар на загальну суму 6 821 грн 26 коп., згідно накладних на повернення ГП-0000069 від 07.08.2018 на суму 83,45 грн, ГП-0000143 від 28.12.2018 на суму 153,00 грн, ГП-0000008 від 29.01.2019 на суму 129,61 грн, ГП- 0000009 від 29.01.2019 на суму 4 010,21 грн, ГП-0000011 від 30.01.2019 на суму 230,72 грн, ГП-0000012 від 30.01.2019 на суму 1 064,26 грн, ГП-0000013 від 30.01.2019 на суму 108,00 грн, ГП-0000014 від 30.01.2019 на суму 479, 88 грн. (а.с. 44-51, т. 1).

Також, за поставлений товар відповідачем проведено частково розрахунок в сумі 600 000 грн 00 коп., що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку, які наявні в матеріалах справи. Решту отриманого товару відповідачем не оплачено. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З врахуванням наведеного вище розмір боргу відповідача становить 485 412,68 грн (1 092 233,94 - 6 821,26 - 600 000,00).

Разом з тим позивачем, з посиланням на дані бухгалтерського обліку, заявлено до стягнення з відповідача 484 277 грн 99 коп. основного боргу.

Оскільки визначення розміру боргу належить до виключної прерогативи позивача суд здійснює розгляд даної справи беручи до уваги суму боргу визначену позивачем.

16.01.2019 на адресу відповідача надіслано претензію № 20 з вимогою погашення заборгованості та сплати штрафних санкцій за поставлений товар (а.с. 124-126, т.1). Однак відповіді надано не було, заборгованість не погашено.

Несплата відповідачем заборгованості за поставлений товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами Договору купівлі-продажу № 13 від 01.01.2016 між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 484 277 грн 99 коп. заборгованості за поставлений товар правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 528 грн 34 коп. 3% річних, 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При перевірці за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку 3 % судом помилок не виявлено, в зв'язку з чим остання підлягає до стягнення з відповідача у заявленому позивачем розмірі (14 528 грн 34 коп. 3% річних).

Щодо заявлених позивачем до стягнення 80 000 грн 00 коп. пені та 96 855 грн 60 коп. штрафу суд зазначає, що 26.03.2019 позивачем до суду подано заяву б/н від 26.03.2019 (вх.канц. № 01.2-34/1296/19 від 26.03.2019) про відмову від позову в цих частинах вимог.

Давши оцінку даній заяві суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частина 6 названої статті вказує, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Заява позивача про відмову від позову в частині стягнення 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу приймається судом, оскільки відмова позивача від позову в цих частинах не суперечить чинному законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, відповідає обставинам і матеріалам справи та підписана безпосередньо самим позивачем.

В зв'язку з цим провадження у справі в частині стягнення 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Враховуючи викладене заявлений Приватним акціонерним товариством "Родина" позов підлягає задоволенню судом частково із врахуванням відмови позивача від позовних вимог про стягнення 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу та закриття провадження у справі в цій частині вимог.

Приймаючи рішення даній справі судом враховано процесуальну позицію відповідача, яка по суті зводиться до визнання позову в частині позовних вимог щодо стягнення боргу та 3 % річних.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у зв'язку з тим, спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

26.03.2019 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 185, 191, п.4 ч.1 ст.231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВІЛАР", вул.Ватутіна, 137, м.Вінниця, 21011 (ідентифікаційний код - 33844746) на користь Приватного акціонерного товариства "Родина", вул.Крип'якевича, 48 А, м.Костопіль, Рівненська область, 35000 (ідентифікаційний код - 00375987) - 484 277 грн 99 коп. - боргу, 14 528 грн 34 коп. 3 % річних, 10 284 грн 93 коп. -відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу за договором купівлі-продажу № 13 від 01.01.2016.

4. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 80 000 грн 00 коп. пені, 96 855 грн 60 коп. штрафу закрити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 28 березня 2019 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Крип'якевича, 48А, м. Костопіль, Рівненська область, 35000.

3 - відповідача - вул. Ватутіна, 137, м. Вінниця, 21011.