ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 рокуСправа № 912/172/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 912/172/19

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМІНГ", 61124, м. Харків, вул. Матросова, 1-А,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, АДРЕСА_1

про стягнення 620 417,08 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність № б/н від 18.01.19 посвідчення адвоката №002252 від 01.08.2018 року;

від відповідача - участі не брали;

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМІНГ" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення основного боргу, пені, процентів за користування чужими коштами, штраф, інфляційні втрати та 3% річних за договором поставки сільськогосподарських машин № 479 від 11.04.18, загальним розміром 620 417,08 грн., з яких: 374 318,99 грн. основний борг, 52 343,13 грн. пеня, 48 969,13 грн. проценти за користування чужими грошовими коштами, 112 295,70 грн. штраф, 28 121,37 грн. інфляційні втрати, 4 368,76 грн. 3% річних, з покладенням судового збору на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки сільськогосподарських машин № 479 від 11.04.18 в частині своєчасного та повного розрахунку.

Ухвалою від 24.01.19 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10:00 год 18.02.19.

У підготовчому засіданні 18.02.19 оголошувалась перерва до 12:00 год 01.03.19 в порядку норм ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 01.03.19 приймав участь представник позивача. Відповідач правом на участь свого представника у засіданні суду не скористався, хоча є належним чином повідомленим про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем подано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги визнаються частково, а саме в частині пені у сумі 21 884,42 грн., інфляційних втрат у сумі 22 173,97 грн., 25% річних у сумі 36 149,89 грн. У відзиві на позову заяву відповідачем наведено розрахунок пені, інфляції, які навпаки підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за несвоєчасну поставку товару. Однак, оскільки відповідачем у даній справі зустрічного позову не подано, такі вимоги не розглядаються господарським судом в межах розгляду цієї справи.

Крім того, відповідачем зазначено, що додаткове нарахування 3% річних є неправомірним, з огляду на домовленість між сторонами про сплату процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 25% річних, визначену Договором. Також, за переконанням відповідача, одночасне стягнення штрафу та пені не є можливим, адже суперечить статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Позивачем подано відповідь на відзив на позов, за змістом якої ТОВ "УКРФАРМІНГ" просить відхилити в повному обсязі відзив відповідача.

Оскільки судом надано учасникам справи можливість для надання до суду визначених процесуальним законом заяв по суті справи, визначено обставини справи, які підлягають встановленню та вжито заходів щодо зібрання відповідних доказів, вчинено належні дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, усі заяви та клопотання сторін розглянуті, господарський суд ухвалою від 01.03.19 закрив підготовче провадження у справі № 912/172/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.03.2019 о 14:00 год.

У судовому засіданні 25.03.19 приймав участь представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом на участь свого представника у засіданні суду 25.03.19 не скористався, хоча є належним чином повідомленим про час та місце його проведення, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення ухвали суду від 01.03.19 як за юридичною, так і за фактичною адресами відповідача.

22.03.2019 до суду засобами електронного зв'язку надійшло клопотання за підписом директора відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника останнього у іншому судовому засіданні по справі № 912/479/19, що призначена також на 14:00 год 25.03.19).

Господарський суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Таким чином, клопотання відповідача, яке надійшло засобами електронного зв'язку 22.03.2019 без цифрового підпису не оцінюється судом як офіційний документ та у зв'язку з чим не розглядається.

Між тим, господарський суд також враховує, що ТОВ "Техніка і технології" є юридичною особою, що не обмежена у виборі представників та може мати декілька представників одночасно. При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представника відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

В силу вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засіданні будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засіданні учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.18 між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укрфармінг" (далі - Позивач, постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - Відповідач, Покупець) укладено Договір № 479 поставки сільськогосподарських машин, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність Покупця сільськогосподарських машин, а Покупець зобов'язується прийняти сільськогосподарські машини і оплатити їх на умовах розстрочення платежу в кількості, за ціною, порядком, строками та розмірами платежів, передбачених Специфікацією, яка оформлюється у вигляді Додатку до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 Договору сільськогосподарськими машинами, які передаються за цим Договором, є всі види техніки і обладнання для агропромислового комплексу в кількості, за ціною, порядком, строками та розмірами платежів, визначених Специфікацією. При складенні Специфікації використовуються призначення, які прийняті виробником сільськогосподарських машин. При укладенні цього Договору Покупцю роз'яснено суть всіх літерно-цифрових позначень, які використані при складанні Специфікації.

Пунктами 2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.4 Договору визначено наступні умови. На підставі діючих цін Постачальника визначається ціна сільськогосподарських машин на дату підписання Специфікації (Додатку) до цього Договору в грошовому еквіваленті Євро, при цьому грошовий еквівалент ціни сільськогосподарських машин в гривні, визначений Специфікацією, є динамічним і визначається згідно курсу Євро до гривні на міжбанківській валютній біржі (далі - "курс Міжбанка") за даними сайту www.udinform.com (береться курс гривні під словом ASK з колонки "Закриття") станом на робочий день, що передує дню фактичного здійснення покупцем оплати за Договором або дню пред'явлення позову щодо стягнення заборгованості з оплати ціни сільськогосподарських машин.

Ціна сільськогосподарських машин, що підлягає сплаті покупцем за цим Договором, включає в себе, в тому числі всі необхідні митні платежі, а також інші податки, інші платежі, пов'язані із ввезенням сільськогосподарських машин в країну для вільного продажу, що діють на момент передачі сільськогосподарських машин. Порядок та строки оплати ціни сільськогосподарських машин за цим договором визначаються Специфікацією, яка оформлюється у вигляді додатку до цього Договору та є його невід'ємною частиною. Термін передачі сільськогосподарських машин становить 14 календарних днів після зарахування в повному обсязі передплати у вигляді частини ціни сільськогосподарських машин, визначених Специфікацією (Додатком) до цього Договору, на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п. 2.5 Договору усі взаєморозрахунки за цим Договором проводяться у національній валюті України - гривні.

Відповідно до п. 3.1 Договору передача Покупцю сільськогосподарських машин здійснюється за актом приймання - передачі після зарахування передплати на поточний рахунок Постачальника в розмірі частини ціни сільськогосподарських машин, передбаченому Специфікацією (Додатком) до цього Договору.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

11.04.18 сторонами підписано та скріплено печатками Додаток № 1 до Договору - Специфікацію, відповідно до якої постачальник зобов'язався передати покупцю сільськогосподарську машину - "Сіялку GASPARDO MTR 8R70 5800 з внесенням добрив", загальною вартістю 26 125,00 Євро, що за курсом Міжбанку станом на 10.04.18 - робочий день, що передував дню підписання Специфікації склала 839 056,63 грн., в т.ч. ПДВ 20% (32,117 грн. за 1 Євро).

Специфікацією встановлено наступний порядок оплати: покупець до 30.04.18 сплачує ціну сільськогосподарських машин шляхом внесення передплати 50%, що становить 13 062,50 Євро.

На виконання вказаних умов 27.04.18 та 02.05.18 відповідачем на користь позивача було здійснено передплату у повному обсязі у сумі 419 528, 31 грн., що підтверджується випискою по рахунку, наданою до матеріалів справи (а.с. 20).

Після отримання передоплати постачальником здійснено поставку Товару відповідно до умов Специфікації, що підтверджується двостороннім Актом приймання-передачі № УФ-000002733 від 12.07.18 (а.с. 19).

Факт поставки товару відповідачем не спростовано, доказів пред'явлення претензій щодо його комплектності, якості матеріали справи не містять.

Умовами підписаної Сторонами Специфікації визначено, що Покупець до 30.08.18 сплачує 50 % ціни сільськогосподарський машин, що становить 13 062,50 Євро.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлений товар оплачено лише частково, а саме перераховано 30.11.18 та 17.01.19 на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 40 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 20, 21) та не спростовано сторонами.

Доказів здійснення інших оплат на виконання укладеного між сторонами Договору відповідачем до матеріалів справи не надано.

Вказане стало підставою звернення позивачем із даним позовом до суду.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем на момент подачі позову було оплачено частково.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, поставивши відповідачеві товар вартістю 26 125,00 Євро.

Як зазначає позивач, оплата за Товар, який поставлено за Договором поставки, здійснена відповідачем не в повному обсязі, а лише у сумі 459 528,31 грн.

Таким чином, враховуючи умови п. 2.3 Договору та міжбанківський курс станом на 17.01.19 - робочий день, що передує дню пред'явлення позову - 31,9176 грн. за 1 Євро, заборгованість відповідача перед позивачем складає:

(26 125,00 Євро х 31,9176 грн.) - 459 528,31 грн. = 374 318,99 грн.

Таким чином сума основного боргу, заявлена до стягнення позивачем, складає 374 318,99 грн. Наявність вказаного основного боргу підтверджується копіями документів первинного бухгалтерського обліку, поданими позивачем до матеріалів справи, а також випискою по рахунку відповідача.

Відповідачем не подано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості в сумі 374 318,99 грн. Також відповідачем не спростовано факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 374 318,99 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також посилаючись на п. 6.1 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 52 343,13 грн. за загальний період з 30.08.18 по 18.01.19.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що за порушення строків поетапної оплати ціни сільскогосподарських машин, передбачених Специфікацією (Додатком) до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, Покупець сплачує на користь Постачальника, окрім відшкодування несплаченої ціни сільськогосподарських машин, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення, при цьому базовою вартістю для нарахування пені буде грошовий еквівалент несплаченої ціни сільськогосподарських машин в гривні, визначений згідно курсу Євро до гривні Міжбанку за даними сайту www.udinform.com (береться курс гривні під словом ASK з колонки "Закриття") станом на робочий день, що передує дню фактичного здійснення покупцем оплати за Договором або дню пред'явлення позову про стягнення пені. Нарахування пені за цим Договором здійснюється до дня остаточного зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в розмірі 100 % загальної ціни сільськогосподарських машин.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 30% у сумі 112 295,70 грн. на підставі п. 6.2 Договору, за умовами якого за прострочення покупцем понад 30 днів строків поетапної оплати ціни сільскогосподарських машин, передбачених Специфікацією (Додатком) до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, на користь постачальника додатково стягується штраф у розмірі 30% несплаченої ціни сільськогосподарських машин, при цьому базовою вартістю для нарахування штрафу буде грошовий еквівалент несплаченої ціни сільськогосподарських машин в гривні, визначений згідно курсу Євро до гривні Міжбанку за даними сайту www.udinform.com (береться курс гривні під словом ASK з колонки "Закриття") станом на робочий день, що передує дню оформлення вимоги про сплату штрафу за Договором або дню пред'явлення позову про стягнення штрафу.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить вимогам чинного законодавства та ст.61 Конституції України, а відтак посилання відповідача на неможливість одночасного стягнення пені та штрафу є необґрунтованими.

Господарський суд, перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок штрафу, що він є математично вірним та законодавчо обґрунтованим.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 112 295,70 грн. є обґрунтованими та відповідно, підлягають задоволенню.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, господарський суд враховує наступне.

За нормами цивільного та господарського законодавства перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У зобов'язанні встановлено строк його виконання - до 30.08.18. Таким чином правомірним періодом нарахування пені є з 31.08.18 по 18.01.19. Здійснивши розрахунок пені за цей період, господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 51 984,19 грн. та, відповідно, задовольняє вимоги про стягнення пені в цій частині. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені господарський суд відмовляє.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок 3 % річних та враховано вищевикладене щодо того, що правомірним для нарахування 3 % річних є період з 31.08.18 по 18.01.19. В той же час, господарський суд погоджується із визначеним позивачем періодом розрахунку інфляційних втрат з 01.09.18 по 18.01.19.

Здійснивши власний розрахунок 3% та інфляційних втрат за зазначений період, господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у сумі 4 338,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26 138,90 грн. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат господарський суд відмовляє.

Крім того, відповідачем заявлено до стягнення 25% річних за користування чужими грошовими коштами за період з 12.07.18 по 18.01.19 у сумі 48 969,13 грн. на підставі п. 2.6 Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору у разі несплати покупцем ціни сільськогосподарських машин в розмірах та в строки, передбачені Специфікацією, що є Додатком до цього Договору та невід'ємною його частиною, на користь Постачальника підлягають нарахуванню та сплаті Покупцем проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 25% річних від вартості простроченої частини ціни сільськогосподарських машин, починаючи від дня передачі сільськогосподарських машин Постачальником до дня її фактичної оплати, при цьому базовою вартістю для нарахування процентів буде грошовий еквівалент несплаченої ціни сільськогосподарських машин в гривнях, визначений згідно курсу Євро до гривні Міжбанку за даними сайту www.udinform.com (береться курс гривні під словом ASK з колонки "Закриття") станом на робочий день, що передує дню пред'явлення вимоги про сплату процентів за Договором або дню пред'явлення позову про стягнення щодо стягнення заборгованості з оплати ціни сільськогосподарських машин. Сторони домовились, що проценти за користування чужими грошовими коштами, передбачені даним пунктом договору не являються неустойкою (штрафом, пенею).

Днем передачі сільськогосподарської машини Постачальником є 12.07.19.

Таким чином, враховуючи обчислення усіх строків з наступного дня, правомірним періодом нарахування 25% річних є з 13.07.18 по 18.01.19.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України чітко визначено, що підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

Вказане спростовує доводи відповідача щодо неправомірності односного нарахування 3% річних та 25% річних.

Перевіривши розрахунок 25% річних за період з 13.07.18 по 18.01.19, господарський суд дійшов висновку, що стягненню підлягає 48 712,75 грн.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 25% річних господарський суд відмовляє.

На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються частково. В задоволенні решти позовних вимог господарський суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 9 266,83 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, АДРЕСА_1 та 54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 1, оф. 404, і.к. 36584896) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМІНГ" (61124, м. Харків, вул. Матросова, 1-А, і.к. 39902478) основний борг в сумі 374 318,99 , пеню в сумі 51 984,19 грн., проценти за користування чужими коштами в розмірі 25% річних в сумі 48 712,75 грн., штраф в сумі 112 295,70 грн., 3% річних в сумі 4 338,00 грн., втрати від інфляції в сумі 26 138,90 грн., а всього 617 788,53 грн, а також судовий збір в сумі 9 266,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу (61124, м. Харків, вул. Матросова, 1-а), відповідачу (25009, АДРЕСА_2 та 54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 1, оф. 404).

Повне рішення складено 03.04.19.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.