ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа№ 910/4292/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

від прокуратури - Бондарчук І.К.,

від позивача за первісним позовом - Семелюк К.О.,

від відповідача за первісним позовом - Назарчук Р.В.,

від третьої особи 1 - не з'явилися,

від третьої особи 2 - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства «АК-Транс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015

у справі №910/4292/13 (суддя А.Б. Пригунова)

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до публічного акціонерного товариства «АК-Транс»

про стягнення 61790287,37грн.,

за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «АК-Транс»

до Київської міської ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом:

1. публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

2. Державний історико-меморіальний Лук'янівський заповідник,

про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 11.12.2008 №777/777, -

встановив:

У березні 2013 заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ«АК-Транс» (відповідач) про стягнення 61790287,37грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідач, порушуючи умови договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2009, своє зобов'язання щодо здійснення повної оплати вартості земельної ділянки у строк, встановлений п.2.2. договору, не виконав.

29.01.2014 від ПАТ«АК-Транс» подано зустрічну позовну заяву до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 «Про передачу земельної ділянки відкритому акціонерному товариству «АК-Транс» для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговування по вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва»; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :91:058:0002 площею 2,4915), що укладеного 11.11.2009 між Київською міською радою та відкритим акціонерним товариством «АК-Транс» та зареєстрованого в реєстрі за №902.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю оспорюваного рішення вимогам ст.ст.118, 123, 128, 151 Земельного кодексу України в частині погодження проекту землеустрою з відповідними органами та відсутністю науково історико-містобудівного обґрунтування.

При цьому, позивач за зустрічним позовом стверджував, що частина спірної земельної ділянки межує із земельною ділянкою, на якій розташоване Лук'янівське цивільне кладовище у місті Києва та яка, в свою чергу, є державним історико-меморіальним заповідником. З урахуванням наведеного позивач за зустрічним позовом вважає, що частина переданої йому земельної ділянки відноситься до охоронних зон заповідника, а тому у даному випадку порушено режим використання охоронних зон.

Також підставою недійсності договору позивач за зустрічним позовом визначає наявність на придбаній земельній ділянці теплової мережі, охоронних зон та зон санітарної охорони, що, на його думку, є обмеженням вказаної земельної ділянки, які не зазначені в оспорюваному договору та є його істотними умовами.

Крім того, ПАТ«АК-Транс» зазначає, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 11.11.2009 містить факсимільне відтворення підпису Київського міського голови ОСОБА_5. без попереднього його погодження щодо використання та за відсутності зразка оригінального підпису, що суперечить ч.ч.2, 3 ст.207 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 прийнято зустрічну позовну заяву ПАТ«АК-Транс» для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2014 залучено до участі у розгляді справи №910/4292/13 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - ПАТ«Київенерго».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13 первісний позов Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ПАТ«АК-Транс» на користь Київської міської ради заборгованість у розмірі 41891720,27грн. та 1631030,09грн. пені. Присуджено до стягнення з ПАТ«АК-Транс» в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 73080,00грн. В решті позовних вимог відмовлено (в частині стягнення 18267537,04грн. пені).

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, зважаючи на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.11.2009. Зокрема з підстав того, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що оспорюваний договір підписаний з використанням факсімілє, а також щодо приналежності спірної земельної ділянки до охоронних зон заповідника. Крім того, суд першої інстанції вказав, що матеріали справи місять докази того, що земельна ділянка придатна для цільового використання, вказаного у рішенні Київської міської ради, з подальшою експлуатацією та обслуговуванням, а також докази того, що відповідачу за первісним позовом було відомо про наявність інженерних мереж та споруд на спірній земельній ділянці.

Окрім цього, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем за первісним позовом допущено порушення умов договору купівлі-продажу від 11.11.2009 в частині оплати вартості земельної ділянки, що підтверджується матеріалами справи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ«АК-Транс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради відмовити повністю, а зустрічний позов ПАТ«АК-Транс» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на ті ж самі обставини та підстави, що і в своїй зустрічній позовній заяві. Так, скаржник зазначає, що, як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, його не погоджено з ГУ земельних ресурсів виконавчого органу КМР, ГУ містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу КМР, ГУ охорони культурної спадщини виконавчого органу КМР, інститутом археології, він не містить в собі наукове історико-мітсобудівне обґрунтування. Також апелянт зазначає, що рішенням КМР за зустрічним позовом, яким надано відповідачу спірну земельну ділянку, що межує з Державним історико-меморіальним заповідником «Лук'янівський цвинтар», порушено режим використання охоронюваних зон. Окрім цього, на думку скаржника вилучення спірної земельної ділянки необхідно було проводити за наявності відповідного погодження Верховної ради України. Враховуючи те, що рішення КМР, яким надано відповідачу спірну земельну ділянку, є недійсним, то договір купівлі-продажу земельної ділянки також має бути визнаний недійсним.

Також, скаржник зазначає, що оскільки на спірному договорі купівлі-продажу земельної ділянки є факсимільне відтворення підпису Київського міського голови ОСОБА_5 без попереднього погодження його використання та за відсутності зразка оригінального підпису договір має бути визнаний недійсним. Іншою додатковою підставою для визнання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, на думку відповідача, є те, що він не містить усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, а саме відсутні відомості про наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 у справі №910/4292/13 призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

- Чи відповідає виконана оцінка земельної ділянки (кадастровий номер №:91.058:0002 площею 2,4915 та, за адресою м. Київ, вул.Оранжерейна, 1) вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам та оціночним процедурам?

- Чи відповідала виконана оцінка вартості земельної ділянки (кадастровий номер №:91:058:0002 площею 2,4915га, за адресою м. Київ, вул.Оранжерейна, 1) реальній ціні земельної ділянки, станом на 11.11.2009 тобто на день укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки?

- Чи наявні обмеження та обтяження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням на спірній земельній ділянці (кадастровий номер №:91:058:0002 площею 2,4915га, за адресою м. Київ, вул.Оранжерейна, 1)?

- Чи враховано наявність обмежень на земельній ділянці (кадастровий номер №:91:058:0002 площею 2,4915га, за адресою м. Київ, вул.Оранжерейна, 1) в ціну спірної земельної ділянки?

- Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на ділянці. Надати варіанти встановлення земельного сервітуту?

- Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_5 на Договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2009 є рукописним підписом ОСОБА_5 чи факсимільним відтворенням підпису ОСОБА_5?

Провадження у справі зупинено до проведення експертизи та отримання висновку судового експерта.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №910/4292/13:

Погоджено залучення до проведення судової експертизи в якості спеціалістів інженерів-геодезистів - ОСОБА_6, ОСОБА_7, з якими КНДІСЕ укладені відповідні трудові угоди, для проведення топографо-геодезичних робіт.

Зобов'язано Київську міську раду надати до Київського апеляційного господарського суду документи необхідні для проведення експертизи:

- викопіювання з генерального плану міста Київ в зручному для читання масштабі (1:1000, 1:2000) з нанесення місця розташування досліджуваної земельної ділянки площею 2,4915га з кадастровим номером :91:058:0002, що розташована в м. Києві, вул. Оранжерейна, 1.

Зобов'язано ПАТ«АК-Транс» надати до Київського апеляційного господарського суду документи необхідні для проведення експертизи:

- відомості з Державного земельного кадастру про зареєстровані обмеження у використанні земель, що поширюють свою дію в тому числі на земельну ділянку. розташовану в м. Києві, вул. Оранжерейна, 1;

- витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 2,4915га з кадастровим номером :91:058:0002, що розташована в м. Києві, вул. Оранжерейна, 1;

- каталог координат поворотних точок меж: земельної ділянки площею 2,4915га з кадастровим номером :91:058:0002, що розташована в м. Києві, вул. Оранжерейна, 1 в повному об'ємі із семизначних цифр до коми (координати СК Державної геодезичної мережі 1963) відповідно до правовстановлюючих документів;

- відомості про земельні поліпшення станом на 11.11.2009 (матеріали технічної інвентаризації; відомості про технічний стан; відомості про фактичні витрати на освоєння земельної ділянки в разі наявності (вказати місяць або квартал року, з ПДВ/без ПДВ, в т.ч. на відведення та підготовку земельної ділянки під забудову (включаючи витрати на знесення існуючих будівель і виплати передбачених законодавством сум компенсації), вартості будівництва, на підключення до зовнішніх інженерних мереж, облаштування та озеленення, оплати послуг з проектування, сум місцевих зборів (в т.ч. інфраструктурного внеску), вартості фінансування і прибутку забудовника));

- відомості про операційні витрати, пов'язані з утриманням та експлуатацією земельної ділянки і її поліпшень, в т.ч.: на управління нерухомістю (якщо вони є), поточний ремонт.

Уточнено питання №5, поставлене на вирішення експертизи, зокрема щодо виду земельного сервітуту, передбаченого ст.99 Земельного кодексу України, варіанти якого необхідно запропонувати до встановлення, виклавши питання №5 в наступній редакції:

- Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на прокладання те експлуатацію ділянки теплової мережі з двома тепловими камерами приблизною довжиною 87 м, яка розташована на ділянці. Надати варіанти встановлення земельного сервітуту?

Погоджено проведення експертизи у строк, що може перевищувати три місяці.

Зупинено провадження у справі №910/4292/13.

13.10.2017 до Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення комплексної судової експертизи (в частині зображення у спірному договорі підпису від імені ОСОБА_5.) №19579/19580/16-32 від 04.10.2017. У вказаному висновку зазначено, що матеріали справи №910/4292/13 передані до лабораторії інженерно-технічних видів досліджень КНДІСЕ.

22.06.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/4292/13 разом з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №19577/19578/16-41/11721/11722/18-41 від 14.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 поновлено провадження у справі №910/4292/13.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» №185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Частиною 5 ст.31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу №910/4292/13 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«АК-Транс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2018 у справі №910/4292/13 апеляційну скаргу ПАТ«АК-Транс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено її розгляд на 29.11.2018.

28.11.2018 від ПАТ«АК-Транс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.11.2018 розгляд справи не відбувся у зв'язку з перебуванням головуючого судді Агрикової О.В. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 розгляд справи №910/4292/13 призначений на 20.12.2018.

17.12.2018 від ПАТ«АК-Транс» надійшло клопотання про призначення додаткової оціночно-земельної експертизи у справі №910/4292/13.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/683/18 від 19.12.2018 у зв'язку з участю судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у XVI позачерговому з'їзді суддів України, відповідно до пп.2.3.25., 2.3.49. п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/4292/13.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ«АК-Транс» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г.

20.12.2018 розгляд справи не відбувся у зв'язку зі зміною складу суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2018 справу №910/4292/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г., розгляд справи №910/4292/13 призначений на 01.02.2019.

Суд повторно розпочинає розгляд справи №910/4292/13 по суті у зв'язку зі зміною складу суду відповідно до ч.14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.02.2019 року.

25.02.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від ПАТ "АК-ТРАСН" надійшла заява про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Михальської Ю.Б. у справі №910/4292/13.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у даній справі заяву Публічного акціонерного товариства "АК-Транс" про відвід судді Михальської Ю.Б. у справі № 910/4292/13 визнано необґрунтованою; зупинено апеляційне провадження у даній справі та передано справу №910/4292/13 для визначення судді автоматизованою системою відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "АК-Транс" про відвід судді Михальської Ю.Б. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Дідиченко М.А., суддів: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 колегію суддів у визначеному складі відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "АК-Транс" про відвід судді Михальської Ю.Б.

Матеріали справи №910/4292/13 повернуто колегії суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.03.2019 року.

25.03.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від ПАТ "АК-ТРАСН" надійшло клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи в якому просило поставити на вирішення експертизи питання наступного змісту:

«Чи має можливість ПАТ «АК-ТРАНС» повністю використовувати земельну ділянку (кадастровий номер :91:058:0002 площею 2,4915 га, що розташована за адресою м. Київ, вул. Оранжерейна, 1), за її цільовим призначенням з урахуванням наявних обмежень у використанні земельної ділянки, встановлених судовим експертом за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи, які відображені у Висновку експерта від 14.06.2018 року №19577/19578/16-41/11721/11722/18-41?

Якщо відсутня можливість використовувати повністю зазначену земельну ділянку за її цільовим призначенням, вказати в якій частині (із зазначенням площі) має можливість ПАТ «АК-ТРАНС» використовувати дану земельну ділянку.»

В судовому засіданні 25.03.2019 року представник відповідача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Прокурор надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник позивача за первісним позовом надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представники третьої особи 1 та третьої особи 2 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Щодо клопотання про призначення додаткової оціночно-земельної експертизи у справі №910/4292/13 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Частиною 2 ст. 107 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

У п.п. 15.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 зазначено, що додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи необхідно чітко зазначити, які саме висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Така судова експертиза може призначатись як з ініціативи суду, так і за клопотанням учасників судового процесу, а її проведення може бути доручено тому ж або іншому експерту.

Якщо необхідно здійснити дослідження нових об'єктів або з інших обставин справи, призначається нова, а не повторна експертиза.

Разом з цим відповідно п.п. 15.2. вищеназваної постанови роз'яснено, що повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про додаткової оціночно-земельної експертизи у справі №910/4292/13, оскільки відповідачем належним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у правильному висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи).

Окрім того, щодо клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. У противному випадку це є затягуванням справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не вказано та не доведено належними та допустимими доказами, які саме обставини вказують на необхідність проведення експертизи, а матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявний висновок експерта за результати проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №19577/19578/16-41/11721/11722/18-41 від 14.06.2018 року. (т.6, а.с. 124-146).

У зазначеному вище висновку було надано відповідь зокрема на такі питання - Чи наявні обмеження та обтяження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням на спірній земельній ділянці (кадастровий номер № :91:058:0002 площею 2,4915 га, за адресою м. Київ, вул. Оранжерейна, 1)?, Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на ділянці. Надати варіанти встановлення земельного сервітуту?», з чого випливає що питання, яке ПАТ «АК-ТРАНС» просить поставити на вирішення експерта в клопотання від 25.03.2019 року є тотожним питанням, на які було надано відповідь у висновку, що міститься матеріалах справи.

Відтак, клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи колегією суддів відхиляється також.

Відповідно до п.12, ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 «Про передачу земельної ділянки та продаж цієї земельної ділянки відкритому акціонерному товариству «АК-Транс» для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано відкритому акціонерному товариству «АК-Транс» у короткострокову оренду на один рік земельну ділянку площею 2,50га для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва у зв'язку з переходом права власності на майновий комплекс, у тому числі - площею 1,97га за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 12.01.1960 №43 «Про відвід земельної ділянки Київському міськавтоуправлінню для збудування автобази»; площею 0,53га за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішення Київської міської ради депутатів трудящих від 21.05.1968 №772 «Про відвід земельної ділянки Проектно-конструкторсько-технологічному інституту по вул.Микитенко, 9 (Кагатний провулок) під будівництво інженерно-лабораторного корпусу»; погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва; затверджено вартість земельної ділянки у розмірі 50389571,00грн. (т.1, а.с.13-15).

Відповідно до п.5 рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 ВАТ«АК-Транс» продано ділянку площею 2,50га за 50389571,00грн. для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва.

Пунктами 6, 7 рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 затверджено умови продажу ВАТ«АК-Транс» земельної ділянки на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва; встановлено термін укладення договору купівлі-продажу протягом двох тижнів після укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з п.9.3. рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 ВАТ«АК-Транс» зобов'язано виконати вимоги, викладені в листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 21.08.2007 №19-8637 та від 03.12.2007 №09-14143, дочірнього підприємства «Інститут генерального плану міста Києва» від 04.07.2007 №2050, Київської міської санепідемстанції від 19.07.2007 №5737, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Києві від 25.06.2007 №05-08/4029, Головного управління охорони культурної спадщини від 21.08.2007 №6236, Державної служби з питань національної культурної спадщини від 27.08.2007 №22-1803/35, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.07.2007 №02/38-5047.

Відповідно до п.9.6. рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 ВАТ«АК-Транс» зобов'язано забезпечити вільний доступ для прокладання нових мереж і споруд, що знаходяться в межах земельної ділянки.

Відповідно до умов продажу ВАТ«АК-Транс» земельної ділянки на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва, що є додатком до рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 (т.1, а.с.16), ВАТ«АК-Транс» має використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, забезпечити вільний доступ до проданої земельної ділянки для контролю за дотриманням власником умов продажу земельної ділянки; зараховано до сум, які позивач за первісним позовом має сплатити за земельну ділянку, аванс у сумі 4689512,52грн., сплачений відповідно до угоди №50 від 01.07.2008 (т3, а.с.21-23), що підтверджено платіжним дорученням №422 від 14.07.2008 (т.3, а.с.51). Решта вартості земельної ділянки у сумі 45700058,48грн. може сплачуватись у розстрочку протягом трьох років рівними частками до 25-го числа кожного місяця від дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. За кожний день прострочення платежу сплачується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2009 у справі №5/46 за позовом ВАТ«АК-Транс» до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання укладеним договору купівлі-продажу позов задоволено повністю; зобов'язано Київську міську раду протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва. (т.1, а.с.17-21).

В подальшому, 11.11.2009 між ВАТ«АК-Транс» та Київською міською радою укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (т.5, а.с.176-177), відповідно до якого Київська міська рада на підставі рішення від 11.12.2008 №777/777 продала, а ВАТ«АК-Транс» придбало земельну ділянку площею 2,4915га для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва за ціною 50389571,00грн.

За умовами п.п.2.1., 2.2. договору в рахунок ціни договору відповідно до угоди №50 від 01.07.2008 ВАТ«АК-Транс» сплачено аванс у сумі 4689512,52грн. Решта вартості земельної ділянки у сумі 45700058,48грн. мала сплачуватись у розстрочку протягом трьох років рівними частками до 25-го числа кожного місяця від дня нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до п.4.2. договору у випадку прострочення платежу сплачується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

11.11.2009 договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КравченкоН.П. та зазначено, що договір підписано у присутності нотаріуса, особу громадян, які підписали договір встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність відкритого акціонерного товариства «АК-Транс», Київської міської ради, повноваження їх представників, і належність Київській міській раді земельної ділянки, що відчужується перевірено; договір зареєстровано в реєстрі за №902.

25.12.2009 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано державний акт ЯЖ №727425 на право власності відкритого акціонерного товариства «АК-Транс» на земельну ділянку на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва. (т.1, а.с.26).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2010 у справі №11/55 за позовом ВАТ«АК-Транс» до Київської міської ради про тлумачення умов договору позов задоволено та розтлумачено, що санкції, передбачені п.4.2. договору купівлі-продажу від 11.11.2019, укладеного між ВАТ«АК-Транс» та Київською міською радою, будуть застосовуватись з 12.11.2012. (т.1, а.с.27-29).

Організаційно-правову форму відкритого акціонерного товариства «АК-Транс» змінено на публічне акціонерне товариство «АК-Транс».

Матеріали справи містять докази часткової сплати ПАТ«АК-Транс» вартості придбаної земельної ділянки на загальну суму 8497850,73грн., що підтверджується платіжними дорученнями №442 від 14.07.2008 (аванс, т.3, а.с.51), №793 від 24.11.2009 (т.3, а.с.52), №884 від 24.12.2009 (т.3, а.с.53) та №48 від 22.01.2010 (т.3, а.с.54).

Підставами для звернення прокурора до Господарського суду міста Києва стало те, що ПАТ«АК-Транс» не сплачено повну вартість придбаної земельної ділянки у встановлений договором купівлі продажу від 11.11.2019 строк в сумі 41891720,27грн., внаслідок чого допущено прострочення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим прокурором заявлено вимоги також і про стягнення 19898567,10грн. пені за період прострочення з 12.11.2012 по 14.02.2013 включно.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.526 ЦК України та п.1 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно зі ст.525 ЦК України та п.7 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 ЦК України, ч.1 ст.173 ГК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно наведених вище умов договору купівлі-продажу від 11.11.2009, а також відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2010 у справі №11/55, кінцевим строком виконання ПАТ«АК-Транс» зобов'язання з оплати вартості земельної ділянки є 11.11.2012.

При цьому, посилання ПАТ«АК-Транс» на рішення Київської міської ради №189/8473 від 20.09.2012 «Про внесення змін та доповнень до рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008», відповідно до якого продовжено строк розстрочки виконання договору з трьох років до п'ять років, протягом якого ПАТ«АК-Транс» має сплатити вартість земельної ділянки, колегія суддів відхиляє, оскільки порядок та умови внесення ПАТ«АК-Транс» плати за земельну ділянку площею 2,50га визначений саме договором купівлі-продажу від 11.11.2009.

Доказів внесення змін до договору купівлі-продажу від 11.11.2009 в частині строку розстрочки оплати вартості земельної ділянки матеріали справи не містять.

ПАТ«АК-Транс» не надано суду доказів в порядку ст.ст.73, 74 ГПК України на підтвердження здійснення розрахунку з Київською міською радою за придбану земельну ділянку в повному обсязі, а тому висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ«АК-Транс» на користь Київської міської ради 41891720,27грн. боргу колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

Разом із цим, прокурором просив суд стягнути з ПАТ«АК-Транс» на користь Київської міської ради 19898567,10грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати вартості придбаної земельної ділянки за періо прострочення з 12.11.2012 до 14.02.2013.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч.2 ст.343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення ПАТ«АК-Транс» виконання грошового зобов'язання перед Київською міською радою, а також положення наведених норм законодавства України та умови укладеного між сторонами спору договору, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача 1631030,09грн. пені. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки пені, здійснені місцевим господарським судом, та встановлено їх арифметичну правильність.

Одночасно, щодо зустрічних позовних вимог ПАТ«АК-Транс» до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2009 колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст.3 Господарського процесуального кодексу України вставлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля є об'єктом власності українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи державної влади і місцевого самоврядування.

Статтею 13 Конституції України визначено, що Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.144 Конституції України Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). У відповідності до ст.3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території положеннями ст.9 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) віднесено, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) в державній власності перебувають усі землі України, за винятком комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається та реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної республіки Крим, Київської та Севастопольської міської ради, районних державних адміністрацій у відповідності до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі під водними об'єктами загальнодержавного значення.

Частиною п'ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень.

У відповідності до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За змістом ст.123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) надання земельних ділянок здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому ст.123 Земельного кодексу України.

За правилами ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.127 Земельного кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. 3. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до ч.7 ст.151 Земельного кодексу України відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і в тижневий строк з дня її реєстрації направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

ПАТ«АК-Транс», звертаючись із зустрічною позовною заявою у даній справі, стверджувало, що проект землеустрою про відведення спірної земельної ділянки не погоджений Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради, Головним управлінням культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради, Інститутом археології та не містить наукового історико-містобудівного обґрунтування, що є порушенням вимог ст.ст.118, 123, 128, 151 Земельного кодексу України.

Також ПАТ«АК-Транс» зазначає, що спірна земельна ділянка межує з Державним історико-меморіальним заповідником «Лук'янівський цвинтар», що є порушенням режиму використання охоронюваних зон, що встановлений ст.ст.53, 54 Земельного кодексу України та ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та встановленого порядку вилучення такого виду земель відповідно до ст.150 Земельного кодексу України.

Колегія суддів з вказаними доводами ПАТ«АК-Транс» не погоджується з огляду на наступне.

Так, у висновках контролюючих органів, які містяться у проекті землеустрою щодо відведення ПАТ«АК-Транс» спірної земельної ділянки (т.5, а.с.179-262), зазначається, що земельна ділянка придатна для цільового використання, вказаного у рішенні Київської міської ради, з подальшою експлуатацією та обслуговуванням.

При цьому, матеріали справи містять:

- висновок №19-8537 від 21.08.2007, складений Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про погодження відведення земельної ділянки ПАТ«АК-Транс» (т.5, а.с.192);

- висновок №05/510 від 25.06.2007 про погодження проекту землеустрою ПАТ«АК-Транс», складений Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в м.Києві (т.5, а.с.195-196);

- висновок №1174 від 16.07.2007, складений Київською міською санепідстанцією Міністерства охорони здоров'я України за підписом Головного державного санітарного лікаря м.Києва, про придатність земельної ділянки площею 2,4915га, наданої ПАТ«АК-Транс», для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва (т.5, а.с.201). У висновку Київської міської санепідемстанції зазначено, що на земельній ділянці існує можливість теплозабезпечення та гарячого водопостачання у зв'язку з наявністю міських теплових мереж, що є необхідною умовою для подальшої експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.;

- лист №6236 від 21.08.2007 Головного управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), згідно якого останнє не заперечує проти передачі земельної ділянки ПАТ«АК-Транс», для будівництва, реконструкції, розширення, капітального ремонту існуючих нежитлових будівель під виробничі та адміністративно-побутові приміщення з подальшими експлуатацією та обслуговуванням на вул.Оранжерейній, 1 у Шевченківському районі міста Києва (т.5, а.с.194);

- лист №22-1803/35 від 27.08.2007 Державної служби з питань національної культурної спадщини, згідно якого земельна ділянка не входить до історичних ареалів міста, перебуває за межами архітектурних та археологічних заповідників, архітектурних, археологічних та ландшафтних охоронних зон і зон регулювання забудови (т.5, а.с.198).

Наведеними вище доказами спростовуються доводи ПАТ«АК-Транс» про відсутність необхідних погоджень проекту землеустрою, а також про його невідповідність вимогам ст.ст.53, 54, 118, 123, 128, ч.2 ст.132, 150, 151 Земельного кодексу України, ст.32 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Окрім цього, підставою недійсності договору ПАТ«АК-Транс» вважає наявність на придбаній земельній ділянці теплової мережі, охоронних зон та зон санітарної охорони, що, на його думку, є обмеженням вказаної земельної ділянки, які не зазначені в оспорюваному договору та є його істотними умовами.

У висновку №19577/19578/16-41/11721/11722/18-41 від 14.06.2018 судовий експерт зазначив, щодо земельної ділянки розташованої за адресою м. Київ, вул. Оранжерейна, 1 (кадастровий номер №:91:058:0002) діють обмеження у використанні землі, зокрема - охоронні зони інженерних мереж, санітарно-захисні зони та зони санітарної охорони, а саме наявність на земельній ділянці інженерних мереж з двома тепловими камерами. Також, згідно з вказаним висновком технічно можливим є три варіанти облаштування земельного сервітуту для прокладання та експлуатації ділянки теплової мережі з двома тепловими камерами приблизною довжиною 87м (земельна ділянка загальною площею 2,4915га) в межах земельної ділянки, що розташована в м.Київ, вул.Оранжерейна, 1. Наведено схематичні варіанти на малюнках.

Однак, в п.9.6 оспорюваного рішення визначений обов'язок ВАТ«АК-Транс» забезпечити вільний доступ для прокладення нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж і споруд, що знаходяться в межах земельної ділянки.

При цьому, в п.5.2. договору купівлі-продажу від 11.11.2009 вказано, що покупець (ВАТ«АК-Транс») ознайомився з рішенням Київради, на підставі якого відчужується земельна ділянка, що є предметом цього договору, оглянув земельну ділянку в натурі та ознайомився з технічною документацією земельної ділянки.

З наведеного вбачається, що при погодженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки враховано наявність інженерних мереж та споруд, в той час як виконання ПАТ«АК-Транс» вимог, зазначених у висновках контролюючих органів з метою відведення спірної земельної ділянки, свідчить про його намір користуватися земельною ділянкою за цільовим призначенням, вказаним в оспорюваному рішенні Київської міської ради №777/777 від 11.12.2008.

Наведене свідчить, що ПАТ«АК-Транс» було відомо про наявність інженерних мереж та споруд на спірній земельній ділянці, а відтак, і про наявність обмежень такої земельної ділянки як істотної умови майбутнього договору купівлі-продажу від 11.11.2009.

Також, ПАТ«Київенерго» подало пояснення по справі, у яких зазначається, що на земельній ділянці по вул.Оранжерейній, 1 у місті Києві проходить теплова мережа ТМ-1 РК «Молодь» Ду 300. Безпосередньо на вказаній мережі та в її охоронній зоні на ділянці між ТК 101/4 та ТК 101/7 (в тому числі на ТК 101/5 та ТК 101/6) на протязі 87м розміщені автомобілі автосалону «Віпос»; теплова мережа була введена в експлуатацію у 80-х роках, тобто, до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки по вул.Оранжерейній, 1 у м.Києві (т.3, а.с.68).

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

За приписами ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства України та обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що приймаючи рішення №777/777 від 11.12.2008, Київська міська рада діяла відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування» та Земельним кодексом України, а тому вимоги ПАТ«АК-Транс» про визнання недійсними вказаного рішення та його скасування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, ПАТ«АК-Транс» зазначає, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 11.11.2009 є недійсним та суперечить ч.ч.2, 3 ст.207 Цивільного кодексу України, оскільки містить факсимільне відтворення підпису Київського міського голови ОСОБА_5. без попереднього його погодження щодо використання та за відсутності зразка оригінального підпису.

Колегія суддів такі доводи ПАТ«АК-Транс» відхиляє з наступних підстав.

У висновку №19579/19580/16-32 від 04.10.2017 судовий експерт зазначив, що зображення підпису від імені ОСОБА_5., що міститься на зворотному боці (стороні) другого аркушу договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2009, зареєстрований в реєстрі за №902, у графі «ПРОДАВЦЕЬ Київський міський голова ОСОБА_5», виконане не рукописним способом, а нанесене рельєфним кліше-факсиміле підпису, способом безпосереднього контакту кліше із поверхнею бланка документа.

Так, ст.203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Нормами ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Пунктом 10.3 оспорюваного договору встановлено, що керуючись принципом свободи договору, закріпленим в ст.6 Цивільного кодексу України, приписами ст.207 Цивільного кодексу України, сторони достягли згоди, що даний договір може бути підписаний уповноваженими посадовими особами сторін як власноручно, так і в будь-який інший спосіб, не заборонений чинним законодавством.

Отже, як ст.207 Цивільного кодексу України, так і п. 10.3 оспорюваного договору передбачено можливість нанесення факсимільного відтворення підпису Київського міського голови ОСОБА_5.

Одночасно, як вже встановлено судом, ПАТ«АК-Транс» здійснило часткову оплату вартості земельної ділянки, а Київська міська рада прийняла таку оплату.

Отже, сторони своїми конклюдентними діями (дії особи, що виявляють її волю встановити правовідношення, але не у формі усного чи письмового волевиявлення, а своєю поведінкою, щодо якої можна зробити певний висновок про конкретний намір) підтвердили факт обізнаності зі всіма умовами договору купівлі-продажу від 11.11.2009, надали згоду на його укладення наведеним вище способом, а також підтвердили факт його реального виконання, що виключає можливість визнання його недійсним за наведених ПАТ«АК-Транс» підстав.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що спірна угода була укладена на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2009 року №5/46, яке у встановленому порядку не скасовано.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила підстав для задоволення зустрічного позову ПАТ«АК-Транс».

Щодо інших доводів наведених у апеляційній скарзі, то зазначені доводи не спростовують висновків суду та не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 у справі №910/4292/13.

Керуючись ст.ст.74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

Постановив:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АК-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року у справі №910/4292/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 року у справі № 910/4292/13 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4292/13.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.03.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Б.Михальська

М.Г. Чорногуз