ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Справа № 915/812/17

м.Миколаїв

За позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1,

54001, вул. Нікольська, 73, м. Миколаїв;

в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації,

54009, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв;

до відповідачів:

1) Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області,

57400, вул. Центральна, 33, смт. Березанка, Миколаївська область;

2) фізичної особи-підприємця Дейнеко Ірини Петрівни,

АДРЕСА_2;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) фізична особа-підприємець Бойко Вікторія Петрівна,

АДРЕСА_1;

2) ОСОБА_3 в особі законного представника - батька, ОСОБА_4,

АДРЕСА_1;

про визнання незаконним та скасування розпорядження органу виконавчої влади, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування в державному реєстрі запису про право власності, -

Суддя Ткаченко О.В.

За участю секретаря Сулейманової С.М.

Представники:

від позивача: Джос О.В., довіреність № 20/10-05-58/6-19 від 08.01.19.

від відповідача 1: представник не з'явився.

від відповідача 2: ОСОБА_4, довіреність від 19.09.2016 № 2004.

від третьої особи 1: ОСОБА_4, довіреність від 20.12.2017 № 3599.

від третьої особи 2: ОСОБА_4

Прокурор Григорян Е.Р, посвідчення № 035059 від 13.08.15, Миколаївська місцева прокуратура № 1.

встановив:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 (далі - прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - Миколаївська ОДА) до господарського суду з позовом до відповідачів: 1)Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Березанська РДА) та 2) фізичної особи-підприємця Дейнеко Ірини Петрівни з наступними позовними вимогами:

"2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №199 від 19.07.2013 про продаж Дейнеко Ірині Петрівні земельної ділянки площею 1721 кв.м., яка розміщена в межах території Рибаківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1721 кв.м., з кадастровим номером НОМЕР_2 у АДРЕСА_3, укладений 31.07.2013 між Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області та Дейнеко Іриною Петрівною, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Мартинюк О.Б. 31.07.2013 за №629.

4. Скасувати у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №1944479 від 31.07.2013 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 за Дейнеко Іриною Петрівною".

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.05.2018 (суддя Коваль Ю.М.), позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано розпорядження Березанської РДА від 19.07.2013 № 199 про продаж Дейнеко І. П. земельної ділянки площею 1721 м2, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в межах території Рибаківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3. Визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, укладений 31.07.2013 між Березанською РДА та Дейнеко І. П., посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О. Б. 31.07.2013 за № 629. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 31.07.2013 за № 1944479 про реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, за Дейнеко І. П.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.05.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2018 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.05.2018 у справі № 915/812/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що задовольняючи позовні вимоги, суди мали перевірити факт участі відповідача - ФОП Дейнеко І.П. у спірних правовідносинах щодо отримання у власність земельної ділянки саме як фізичної особи - підприємця. Також судом касаційної інстанції наголошено, що предмет цього спору стосується прав та обов'язків фізичної особи - малолітньої ОСОБА_3, яка на даний час є власником земельної ділянки, а судами не досліджено питання ефективності обраного прокурором і позивачем способу захисту порушенного права та не перевірено, чи відбудеться поновлення прав позивача у разі задоволення позову, зверненого до відповідачів - ФОП Дейнеко І.П. та Березанської РДА.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №366 від 27.11.2018 та відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання підпункту 3.7.5 пункту 3.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області проведено повторний автоматичний розподіл справи №915/812/17, за результатами якого справу № 915/812/17, призначено головуючому судді Ткаченку О.В.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.11.2018 справу № 915/812/17 прийнято до провадження суддею Ткаченком О.В., підготовче засідання у справі призначено на 13.12.2018 о 10:00.

У зв'язку зі знаходженням судді Ткаченка О.В. у відпустці судове засідання, призначене на 13.12.2018 о 10:00, не відбулось, про що складено повідомлення від 13.12.2018 року.

Ухвалою суду від 17.12.2018 підготовче засідання у справі призначено на 24.01.2019 о 10:00, запропоновано учасникам справи до 18.01.2019 надати суду всі наявні пояснення по суті справи з урахуванням зазначених у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 вказівок.

11.12.2018 від прокуратури Миколаївської області до суду надійшли пояснення по суті справи, за змістом яких прокурор підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, вважає, що позовні вимоги відповідають способам захисту, передбаченим ст.ст. 16, 21 ЦК України та ст. 152 ЗК України. Крім того прокурор наголошує, що станом на час звернення до суду з позовом власником спірної земельної ділянки згідно наявної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 03.08.2017 була саме Дейнеко І.П., оскаржувану земельну ділянку згідно розпорядження Березанської райдержадміністрації № 199 від 19.07.2013 продано саме для комерційного використання під обслуговування кафе з літнім майданчиком. З огляду на наведене прокурором обрано одним з відповідачів у спірних правовідносинах - ФОП Дейнеко І.П. та, враховуючи характер цих правовідносин, у відповідності до вимог ст. 12 ГПК України (в редакції ГПК України на час пред'явлення позову) подано 04.08.2017 позовну заяву саме до Господарського суду Миколаївської області.

Позивачем 12.12.2018 надано до суду пояснення, згідно яких він вважає, що позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та до фізичної особи-підприємця Дейнеко Ірини Петрівни є законним та обгрунтованим.

Від третьої особи - ОСОБА_3 в особі законного представника - батька, ОСОБА_4 24.01.2019 до судового засідання надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії договору оренди нерухомого майна від 09.02.2017 в підтвердження того факту, що на дату звернення позивача до суду відповідач не користувалась спірною земельною ділянкою, оскільки дане нерухоме майно було передане в оренду.

Відповідач 2 - Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області до судового засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, пояснень по суті позовної заяви не надав.

У судовому засіданні 24.01.2019 суд постановив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкласти розгляд справи у підготовчому провадженні на 12.02.2019 о 12:30.

Проте судове засідання, призначене на 12.02.2019 не відбулось у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (хворобою) судді Ткаченка О.В., про що учасникам справи направлено повідомлення.

Ухвалою суду від 18.02.2019 учасників справи повідомлено щодо проведення судового засідання у справі "27" лютого 2019 року о 12 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 27.02.2019 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 21 березня 2019 року о 12:00.

У судовому засіданні 21.03.2019 прокурор та представник позивача - Миколаївської обласної державної адміністрації позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позові, а саме:

1) оскаржуване розпорядження прийнято із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України та ст.ст. 59, 84 Земельного кодексу України, якими не передбачено відчуження земель прибережної захисної смуги, в якій розташована спірна земельна ділянка, у приватну власність;

2) спірне розпорядження прийнято із перевищенням компетенції Березанської РДА, оскільки згідно зі ст. 122 ЗК України, правами щодо розпорядження землями у прибережній захисній смузі, в якій розташована спірна земельна ділянка, наділено Миколаївську ОДА;

3) при прийнятті спірного розпорядження допущено порушення законодавства у сфері містобудування, оскільки ведення комерційної діяльності з обслуговування кафе із літнім майданчиком у трикілометровій зоні узбережжя Чорного моря суперечить вимогам підрозділу 4 розділу 5 Проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженого постановою від 23.10.1985 № 112 Державного комітету Української РСР у справах будівництва, п. 10.17 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН-360-92, затверджених наказом від 17.04.1992 № 44 Державного комітету України у справах містобудування та архітектури; п. 6.15 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом від 19.06.1996 № 173 Міністерства охорони здоров'я України, якими не передбачено будівництво у трикілометровій зоні до узбережжя Чорного моря об'єктів, не пов'язаних з розвитком і обслуговуванням курорту

4) оскільки спірне розпорядження було прийнято із порушенням вимог законодавства та є незаконним, оспорюваний договір, укладений на підставі такого розпорядження, суперечить вимогам законодавства та підлягає визнанню недійсним. Також у зв'язку із визнанням незаконним спірного розпорядження прокурор вважає обґрунтованим і скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за Дейнеко І.П.

Представник відповідача - фізичної особи-підприємця Дейнеко Ірини Петрівни та третіх осіб проти заявлених у позові вимог заперечував у повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити з наступних підстав: Дейнеко І.П. придбала земельну ділянку як фізична особа, а тому справа не підсудна господарським судам; оспорюваний договір купівлі-продажу відповідає вимогам законодавства; спірне розпорядження і договір були оприлюднені на офіційному сайті Березанської РДА, тобто перебували у загальному доступі, а тому позивачем з 31.07.2013 пропущено строк позовної даності при зверненні із цим позовом; за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу спірну земельну ділянку Дейнеко І.П. було відчужено на користь Бойко В.П., яка у свою чергу подарувала її дочці - малолітній ОСОБА_3

У поясненнях по справі позивач - Миколаївська ОДА зауважила, що про порушення інтересів держави вона дізналася лише у травні 2017 року із листа Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 26.04.2017 та наголосила на обґрунтованості вимог, заявлених у позові, з підстав невідповідності спірного розпорядження та оспорюваного договору вимогам законодавства і порушення інтересів держави внаслідок відчуження спірної земельної ділянки

Крім того прокурором наголошено, що розпорядження БРДА було оприлюднено на сайті в мережі Інтернет у 2016 році, а тому строк позовної даності при зверненні до суду із цим позовом не пропущений.

У судовому засіданні 21.03.2019 суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати до 22.03.2019 о 10:30.

Після виходу з нарадчої кімнати 22.03.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив, -

Дейнеко І. П. згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є фізичною особою-підприємцем.

Між Закритим акціонерним товариством "МЖК-БУД" - продавцем і Дейнеко І. П. - покупцем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06.08.2009, за умовами якого продавець передав у власність покупця нежитлову будівлю кафе з літнім майданчиком, розташовану в с. Рибаківці Березанського району Миколаївської області.

Відповідно до пункту 1.2 зазначеного договору купівлі-продажу відчужувана за ним нежитлова будівля складається із кафе літ. А загальною площею 181,92 м2, компресорної літ. Б, вбиральні літ. В, танцювального майданчику літ. Г, альтанки літ. Д-Є, башти літ Є', замощення № 1, хвіртки № 1, 2, огорожі № 3, 5, басейну № 4, воріт № 6.

Розпорядженням Березанської РДА від 13.07.2011 № 417 "Про дозвіл на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки" громадянці Дейнеко І.П. надано дозвіл на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,1637 га для комерційного використання в оренду терміном на 49 років із земель державної власності (запас) за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, розроблену технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки вирішено подати на затвердження згідно з вимогами чинного законодавства.

Розпорядженням Березанської РДА від 05.10.2011 № 588 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду терміном на 49 років громадянці України Дейнеко І. П. із земель, ненаданих у власність та постійне користування, для комерційного використання під розміщення кафе з літнім майданчиком у межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, за межами населених пунктів; надано земельну ділянку загальною площею 0,1721 га забудованих земель в довгострокову оренду терміном на 49 років громадянці Дейнеко І.П. із земель, ненаданих у власність і постійне користування для комерційного використання, під розміщення кафе із літнім майданчиком у межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, за межами населених пунктів; запропоновано землевпорядній організації здійснити встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до розробленої землевпорядної документації; рекомендовано Дейнеко І. П. укласти договір оренди земельної ділянки та зареєструвати його.

Рішенням Березанської РДА від 15.12.2011 № 5 "Про затвердження технічних документацій з нормативної грошової оцінки земельних ділянок" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка надається в оренду громадянці Дейнеко І. П. для комерційного використання під розміщення кафе із літнім майданчиком в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею 0,1721 га, нормативна грошова оцінка - 88 125,70 грн.

На підставі розпорядження від 05.10.2011 між Березанською РДА - орендодавцем і Дейнеко І.П. - орендарем 29.03.2012 було укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду строком на 49 років передано земельну ділянку площею 0,1721 га, кадастровий номер НОМЕР_2, нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 88 125,70 грн.

02.07.2013 Дейнеко І.П. звернулася до голови Березанської РДА із заявою, в якій просила продати їй земельну ділянку, надану у користування на правах оренди, на якій розташовано належний їй об'єкт нерухомості.

Розпорядженням Березанської РДА від 19.07.2013 № 199 вирішено продати Дейнеко І.П. земельну ділянку для комерційного використання для обслуговування кафе із літнім майданчиком площею 1721 м2, яка перебуває в її користуванні, що розміщена за адресою: с. Рибаківка Березанського району Миколаївської області, квартал третій, будівля № 1а, встановивши вартість земельної ділянки у розмірі 103312,00 грн.

На підставі цього розпорядження 31.07.2013 між Березанською РДА - продавцем і Дейнеко І.П. - покупцем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець продав, а покупець придбав земельну ділянку загальною площею 1721 м2, розміщену в межах Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області в зоні відпочинку "Рибаківка" за адресою: с.Рибаківка Березанського району Миколаївської області, квартал третій, будівля № 1а, на якій розташовано нерухоме майно - нежитлова будівля - кафе із літнім майданчиком, що належить покупцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.08.2009.

Згідно з пунктом 1.2 договору від 31.07.2013 земельну ділянку надано для комерційного призначення для обслуговування кафе із літнім майданчиком; кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Земельну ділянку було передано Дейнеко І.П. за актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013.

Як свідчать подані прокурором витяги із Реєстру, пояснення учасників судового засідання та письмові пояснення Березанської РДА від 19.02.2018 та 02.05.2018, після звернення прокурора з позовом у даній справі Дейнеко за договорами від 26.09.2017 № 2775 та від 01.09.2017 №№ 2546, 2547 відчужено спірну земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно підприємцю Бойко Вікторії Петрівні, якою, в свою чергу, за погодженням Березанської РДА, оформленого розпорядженням від 27.10.2017 № 301, відчужено спірну земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно малолітній ОСОБА_3

Крім того, земельна ділянка, яку Березанською РДА відчужено Дейнеко І.П., за даними Національної кадастрової системи, розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та входить в її пляжну зону; приблизна відстань від урізу Чорного моря до південної межі земельної ділянки складає 260-270 м, а до північної - 320-325 м. Це ж випливає із листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у Березанському районі (Т.1, а.с. 51).

Зазначені обставини не заперечуються учасниками справи.

Досліджуючи питання участі відповідача - ФОП Дейнеко І.П. у спірних правовідносинах щодо отримання у власність земельної ділянки на виконання постанови Верховного Суду від 01.11.2018 у даній справі, суд, проаналізувавши фактичні обставини, враховує, що згідно оскаржуваного розпорядження Березанської РДА від 19.07.2013 № 199 земельну ділянку вирішено продати Дейнеко І.П. саме для комерційного використання для обслуговування кафе із літнім майданчиком площею 1721 м2. Також визначене у оскаржуваному договорі купівлі-продажу землі від 31.07.2013 цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 є комерційним, а саме - для обслуговування кафе із літнім майданчиком.

При цьому подана законним представником третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 копія договору оренди нерухомого майна від 09.02.2017 не може вважатись належним доказом факту нездійснення ФОП Дейнеко І.П. користування земельною ділянкою. Адже вказаний договір є підтвердженням здійснення ФОП Дейнеко І.П. господарської діяльності у даному випадку шляхом надання в оренду майна - нежитлового приміщення з метою отримання прибутку у вигляді орендної плати, що також свідчить про господарський характер правовідносин.

Таким чином суд доходить до висновку про участь відповідача - Дейнеко І.П. у спірних відносинах саме як фізичної особи - підприємця, а тому правовідносини є господарськими та справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Стосовно оцінки ефективності обраного прокурором способу захисту судом встановлено наступне.

Як вказано вище, згідно наданих прокурором витягів із Реєстру, пояснень учасників судового засідання та письмових пояснень Березанської РДА від 19.02.2018 та 02.05.2018, після звернення прокурора з позовом у даній справі Дейнеко І.П. за договорами від 26.09.2017 № 2775 та від 01.09.2017 №№ 2546, 2547 відчужено спірну земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно підприємцю Бойко Вікторії Петрівні, якою, в свою чергу, за погодженням Березанської РДА, оформленого розпорядженням від 27.10.2017 № 301, відчужено спірну земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно малолітній ОСОБА_3

Ухвалами суду від 31.10.2017 та 22.12.2017 до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено фізичну особу - підприємця Бойко Вікторію Петрівну та малолітню ОСОБА_3 в особі її законного представника - батька, ОСОБА_4.

Як вказує прокурор у своїх поясненнях від 11.12.2018, враховуючи, що відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб - Бойко В.П., а потім ОСОБА_3 відбулось вже після пред'явлення данного позову, Миколаївською місцевою прокуратурою №1 було подано до Березанського районного суду Миколаївської області 01.12.2017 позовну заяву в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до законного представника малолітньої ОСОБА_3 - Бойко В.П. про витребування земельної ділянки. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 08.12.2017 відкрито провадження у справі №469/1632/17 за цим позовом.

Ураховуючи очевидну небезпеку відчуження спірної ділянки або будівництва на ній об'єктів нерухомості, що фактично могло призвести до неможливості реального поновлення інтересів держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Березанським районним судом Миколаївської області 08.12.2017 за заявою прокурора забезпечено позов та накладено арешт на спірну земельну ділянку, заборонено відділу з питань державної реєстрації Березанської райдержадміністрації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, заборонено Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об'єктів нерухомості на земельній ділянці, заборонено представнику малолітньої ОСОБА_3 - Бойко В.П. вчиняти із землею дії, спрямовані на зміну її цільового призначення, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи.

Березанським районним судом Миколаївської області розгляд справи №469/1632/17 щодо витребування земельної ділянки призначено на 06.05.2019 о 16:00.

При цьому у відповідності до положень п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України,зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

З урахуванням наведених обставин, враховуючи наведені положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013, суд вважає, що обрані прокурором способи захисту шляхом звернення до Господарського суду Миколаївської області, а потім до Березанського районного суду Миколаїської області є ефективними та відповідають нормам чинного законодавства, зокрема передбаченим статтею 152 Земельного кодексу України способам захисту прав на земельні ділянки.

Крім того судом досліджено та встановлено наступні обставини.

17.03.2017 року Миколаївська місцева прокуратура № 1 звернулась із запитами до органів державної влади щодо оформлення та функціонального призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2.

Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 20.03.2017 року № 1014-1658-17 повідомило прокуратурі, що у базах даних, зареєстрованих Управлінням документів дозвільного та нормативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, існують записи про документи декларативного характеру, в яких замовником зазначена Дейнеко Ірина Петрівна: декларація про початок виконання будівельних робіт МК 99 від 31.05.2016 року "Будівництво будинку персоналу, за адресою: АДРЕСА_3" (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2); декларація про готовність до експлуатації об'єкта МК 98 від 15.07.2016 року "Будівництво будинку персоналу, за адресою: АДРЕСА_3" (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2).

Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації листом від 21.03.2017 року № 01-03/26-04 повідомило прокуратурі, що землевпорядна документація щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, яка на підставі розпорядження Березанської районної державної адміністрації від 19 липня 2013 року № 199 надана у приватну власність громадянці Дейнеко Ірині Петрівні для обслуговування кафе з літнім майданчиком в зоні відпочинку "Рибаківка", на розгляд до управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації не надходила, висновок про погодження (відмову) не надавався.

Листом Відділ у Березанському районі Головного управління Дежгеокадастру у Миколаївській області від 21.03.2017 року № 10-14.08-0.4-475/2-17 повідомив прокуратурі, що у Відділі відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться у власності І.П. Дейнеко для комерційного використання в зоні відпочинку "Рибаківка" Березанського району Миколаївської області. Згідно з даними НКС приблизна відстань від урізу Чорного моря меж земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 до південної межі - 260- 70 м, до північної - 320-325 м.

Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації листом від 22.03.2017 року № 199-01-21 повідомило прокуратурі, що як станом на 19.07.2013 року, так і станом на 22.03.2017 року до проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 розташована саме в зоні рекреації.

Листом від 22.03.2017 року № 198-01-21 Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації повідомило, що звернень від Дейнеко І.П. щодо розгляду землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 до управління не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі наявні докази, суд вважає незаконним розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 199 від 19.07.2013 про продаж Дейнеко Ірині Петрівні земельної ділянки площею 1721 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_2, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 19, 20 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 Земельного кодексу України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Відповідно до статті 3 Водного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море.

Згідно з частиною 1 статті 58 Земельного кодексу України та статті 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України належать землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Статтею 59 Земельного кодексу України (у відповідній редакції) передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини 4 статті 84 цього Кодексу (у відповідній редакції) землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду у приватну власність, зокрема громадян, передбачені положеннями частини 2 статті 59 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина 2 статті 59 зазначеного Кодексу).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина 4 статті 59 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватися у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за змістом статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60, 62 Земельного кодексу України та статтями 1, 88, 90 Водного кодексу України.

Так, згідно зі статтею 61 Земельного кодексу України, статтею 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до статті 60 Земельного кодексу України, статті 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів.

Крім того, за змістом частини 4 статті 88 Водного кодексу України (у відповідній редакції) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 № 434 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об'єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Наявність прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачена нормами закону (стаття 60 Земельного кодексу України, стаття 88 Водного кодексу України). Отже, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлено законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Надання у приватну власність земельних ділянок, розташованих у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 Земельного кодексу України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц, а також у постановах Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі № 6-52цс15, від 01.07.2015 у справі № 6-184цс15.

До вказаних висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 01.11.2018 року у даній справі.

Таким чином спірна земельна ділянка розташована у межах прибережної захисної смуги Чорного моря, тобто є ділянкою водоохоронної зони, та на неї поширюється окремий порядок надання і використання, встановлений законодавством.

Законодавством встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України та ст. 7 Закону України "Про місцеві державні адміністрації").

Згідно із Земельним кодексом України, в редакції на момент прийняття Березанською РДА спірного розпорядження, продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом, здійснювали органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 127 ЗК України).

Статтею 122 ЗК України визначено, що до повноважень районних державних адміністрацій на їхній території віднесено передача земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва (ч.3 ст.122 ЗК України). В інших випадках передачу земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельних ділянок, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб, здійснювали обласні державні адміністрації на їхній території (ч.5 ст. 122 ЗК України).

Таким чином районні державні адміністрації на момент прийняття спірного розпорядження не мали права на передачу земельних ділянок із земель державної власності у приватну власність для комерційного використання.

З огляду на наведене Господарським судом Миколаївської області постановлено окрему ухвалу від 10.05.2018 року у справі № 915/812/17, якою повідомлено керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 щодо зловживання посадовими особами Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, і її головою ОСОБА_9 зокрема, своїми службовими обов'язками при прийнятті розпорядження Березанської районною державною адміністрацією від 19.07.2013 року № 199 "Про продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення", яким вирішено продати Дейнеко Ірині Петрівні земельну ділянку площею 1721 кв.м., яка розташована у прибережній захисній смузі в межах території Рибаківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3, і на підставі якого між Березанською районною державною адміністрацією та Дейнеко І. П. укладено договір від 31.07.2013 року купівлі-продажу вказаної у рішенні земельної ділянки, для вирішення питання про притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що при прийнятті спірного розпорядження не було дотримано вищевказані положення земельного та водного законодавства, так як спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель державної власності, розташована у прибережній захисній смузі, передача якої у приватну власність прямо заборонена законом, а тому розпорядження Березанської районної державної адміністрації від 19.07.2013 року № 199 про продаж спірної земельної ділянки Дейнеко І.П. є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

З приводу оскаржуваного договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки суд зазанчає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України).

Між Березанською РДА та Дейнеко І.П. спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено на підставі розпорядження Березанською РДА, яке суд визнав прийнятим з порушенням законодавства.

Спірний договір також укладено з порушеннями законодавства. За договором предметом є земельна ділянка, яка розташована у прибереженій захисній смузі, а, тому, згідно із наведеними вище положеннями земельного та водного законодавства, не може бути відчужена у приватну власність.

Укладаючи спірний договір Березанська РДА діяла з перевищенням наданих їй законодавством повноважень щодо розпорядження земельними ділянками у прибережній захисній смузі.

Отже, спірний договір купівлі продажу земельної ділянки сторонами укладено з порушенням вимог законодавства, і тому позовні вимоги про визнання його недійсним підлягають задоволенню.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, урегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон). Згідно з положеннями цього Закону, записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону).

Таким чином підлягає задоволенню й вимога прокурора про скасування в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 31.07.2013 № 1944479 про реєстрацію за Дейнеко права власності на спірну земельну ділянку.

При цьому суд відхиляє заяву підприємця Дейнеко І.П., підтриману також представником третіх осіб, про застосування до позовних вимог у даній справі наслідків спливу строку позовної давності з огляду на наступне.

Вищевказана заява підприємця Дейнеко І.П. мотивована тим, що Миколаївська ОДА могла довідатися про прийняття Березанською РДА спірного розпорядження не з моменту отримання листа Миколаївської місцевої прокуратури від 26.04.2017 № 1, як стверджує позивач, а раніше, при здійсненні своїх повноважень з дотримання райдержадміністраціями вимог земельного законодавства при прийнятті рішень щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема, з відповідної інформації, направленої у 2013 році Березанською РДА, на підтвердження чого підприємцем Дейнеко подано суду копію листа Березанської РДА від 15.02.2018 № Г-5-18ПІ (т. 2, ас. 100).

Крім того, представник відповідача - підприємця Дейнеко І.П. та третіх осіб у судовому засіданні 21.03.2019 зазначив, що розпорядження Березанської РДА містяться на її офіційному сайті в загальному доступі.

Миколаївська ОДА у письмових поясненнях від 31.10.2017 та від 23.02.2018 пояснила, що нею у спірний період не здійснювалися перевірки дотримання райдержадміністраціями вимог земельного законодавства при прийнятті рішень щодо розпорядження земельними ділянками, так як законодавством не визначено порядку здійснення такого контролю облдержадміністрацією; копії розпоряджень голови Березанської РДА за липень 2013 року та інформація про видані останнім розпорядження за цей період до програми Миколаївської ОДА автоматизації документообігу та контролю "Megapolis.Документообіг" не надходили.

У судовому засіданні 21.03.2019 представник позивача зазначив, що про прийняття Березанською РДА спірного розпорядження дізнались з моменту отримання листа Миколаївської місцевої прокуратури від 26.04.2017 № 1. Вказане підтверджується доданим до матеріалів позовної заяви листом Миколаївської облдержадміністрації від 04.05.2017 року.

Прокурор у судовому засіданні 21.03.2019 вказав, що розпорядження Березанської РДА з'явилися в загальному доступі на офіційному сайті останньої лише 10.02.2016 року, що підтверджується відповідною роздруківкою з цього сайту.

Цивільним законодавством передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України).

Таким чином початок перебігу позовної давності пов'язаний саме з обізнаністю (або можливістю бути обізнаним) позивача про порушення його права.

Зі змісту відповіді Березанської РДА на запит представника відповідача Дейнеко І.П., на який остання посилається, як на підставу обізнаності Миколаївської ОДА про порушення прав землекористування рішенням Березанської РДА, спір про незаконність якого є предметом у даній справі, випливає, що Березанською РДА направлено прийняті нею рішення у липні 2013 року Миколаївській ОДА, посилаючись на лист останньої від 10.02.2011 № 412/10-05-28/6-11. При цьому не зазначено, які саме вимоги було викладено у вказаному листі обласної адміністрації.

Враховуючи викладене, а також, що із самого змісту спірного розпорядження без здійснення перевірки дотримання при його прийнятті вимог законодавства позивач не міг дізнатися про порушення його права, суд доходить до висновку, що підприємцем Дейнеко І.П. не доведено обставин можливості Миколаївської ОДА бути обізнаною про порушення Березанською РДА законодавства при винесенні спірного розпорядження до отримання у травні 2017 року згаданого вище листа Миколаївської місцевої прокуратури № 1.

З огляду на наведене суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області № 199 від 19.07.2013 про продаж Дейнеко Ірині Петрівні земельної ділянки площею 1721 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в межах території Рибаківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1721 кв.м. кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої в межах території Рибаківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3, укладений 31.07.2013 між Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області та Дейнеко Іриною Петрівною, який посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. 31.07.2013 за № 629.

4. Скасувати в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 31.07.2013 за № 1944479 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 за Дейнеко Іриною Петрівною.

5. Стягнути з Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (57400, вул. Центральна, 33, смт. Березанка, Миколаївська область, ідентифікаційний код 04056693) на користь прокуратури Миколаївської області (54001, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 02910048, р/р 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2400,00 грн.

6. Стягнути з фізичної особи-підприємця Дейнеко Ірини Петрівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Миколаївської області (54001, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 02910048, р/р 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2400,00 грн.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено та підписано: « 03» квітня 2019 року.

Суддя О.В. Ткаченко