ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 Справа № 917/1186/18

м. Полтава

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", вул. Культури, 20-А, м.Харків, 61001

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма "СТМ", вул. Пролетарська 29/35, м. Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 711 024,63грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: адвокат ОСОБА_1

від відповідача: адвокат ОСОБА_2

Обставини справи: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма "СТМ" про стягнення 711 024,63грн., у т.ч. 512730,91грн. - пені та 198293,72грн. - штрафу, нарахованих за неналежне виконання зобов'язань за договором № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт.

В обґрунтування позову позивач посилається на укладення між сторонами ОСОБА_3 угоди №3 від 05.07.2017 року до Договору № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт, якою було продовжено строк виконання робіт за Договором № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт до 31.12.2017 р. Порушення відповідачем встановленого строку і стало підставою для нарахування останньому позивачем пені та штрафу.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 03.10.2018р. прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Справу призначено у підготовче засідання на 01.11.2018р.

26.10.2018 за вхід. №9987 відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує та посилається на те, що:

- директор товариства не підписував з позивачем ОСОБА_3 угод до Договору № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт, а відповідно сторони не досягли згоди щодо продовження строків виконання робіт;

- у Підрядника (відповідача) не виникає обовязку виконувати роботи за відсутності затвердженого обсягу видатків Замовника (позивача) на виконання вказаних робіт. Враховуючи, що ТОВ "НВФ "СТМ" підтвердження наявності обсягу фінансування не отримало, іншу частину робіт останнє не виконувало, так як це не було передбачено фінансуванням Замовника.

Крім того, у відзиві на позов відповідач просить, у випадку задоволення позовних вимог, застосувати строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені та штрафу.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.11.2018 року, підготовче судове засідання було відкладено на 29.11.2018р.

07.11.2018 за вхід. №10374 від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідач жодним чином не спростував доводи, викладені в позовній заяві.

29.11.2018 за вхід. №11151 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналу ОСОБА_3 угоди №3 від 05.07.2017 року з додатками до Договору № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт, а також докази, які підтверджують наявність затвердженого обсягу фінансування позивача на здійснення робіт "Технічне переоснащення котельні компресорної станції "Мар"янівка" (будівельні роботи) на 2017 рік (фінансовий план позивача або витяг з нього).

03.12.2018 року від позивача надійшло повідомлення (вих. №89-12/18 від 03.12.2018р.), в якому позивач повідомляє суд, про те, що на підставі ухвали Київського районного суду м.Полтави від 21.05.2018 року у Акціонерного товариства "Укртрансгаз" було вилучено оригінали документів, зокрема і Договір № від 04.07.2016р. про закупівлю робіт з додатками та додатковими угодами, що підтверджується копією протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 13.07.2018 з додатками.

12.12.2018 року за вхід. №11663 та вхід. №11647 від відповідача надійшло клопотання з додатковим обґрунтуванням витребування доказів. Суд, в ухвалі суду від 13.12.2018 р. відмовив у задоволенні клопотань про витребування доказів.

Ухвалою суду від 13.12.2018 р. суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.02.2019 р. В звязку з лікарняним судді Паламарчука В.В. розгляд справи 05.02.2019 р. не відбувся. Ухвалою суду від 28.02.2019 р. судове засідання призначено на 21.03.2019 р.

20.03.2019 р. від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зменшення розміру штрафу та пені. З приводу вказаного клопотання суд зазначає наступне:

Статтею 207 ГПК України чітко передбачено порядок розгляду заяв та клопотань після початку розгляду справи по суті, а саме:

1. Головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

2. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

У вказаному клопотанні відповідач не зазначає поважності причин, за яких вказане клопотання не було подано в підготовчому засіданні. Крім того, суд, звертає увагу на те, що у відповідача було достатньо часу для подачі всіх клопотань і заяв у підготовчому засіданні, оскільки останнє неодноразово відкладалося та строк його проведення було продовжено на 30 днів. За даних обставин, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та пені, у відповідності до приписів ст. 207 ГПК України, судом залишається без розгляду.

В судовому засіданні 21.03.2019 р. представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між ПАТ "Укртарансгаз" в особі філії УМГ «Харківтрансгаз» (правонаступник - Акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз») (далі - Позивач) та ТОВ «Науково-виробнича фірма «СТМ» (далі - Відповідач) 04 липня 2016 р. було украдено договір № НОМЕР_1 про закупівлю робіт (надалі Договір, а.с. 7-14).

Згідно розділу 1 Договору відповідач зобовязався виконати роботи «Технічне переоснащення котельні компресорної станції «Мар'ївка» (Будівельні роботи)», а позивач - прийняти і оплатити такі роботи. Склад та обсяги робіт, які підлягають закупівлі за даним Договором визначені Договірною ціною (Додаток № 2), що є невідємною частиною Договору. Зміст і строки виконання робіт визначаються Календарним планом (Додаток № 1), що є невідємною частиною Договору. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що строк виконання робіт: з дати укладення Договору до 30.06.2017 р.

05.07.2017 р. сторони уклали ОСОБА_3 угоду №3, згідно якої п. 5.1 виклали в наступній редакції: строк виконання робіт: з дати укладення Договору до 31.12.2017 р. (а.с.- 25)

Відповідно до ст. 5.6 Договору роботи повинні виконуватися у відповідності до узгодженого Підрядником і Замовником Календарного плану (Додаток № 1), що є невідємною частиною Договору.

Пунктом 6.3.1 визначено, що підрядник зобовязаний виконати роботи у строки, встановлені цим Договором.

Узгодивши п.7.2 Договору, сторони встановили, що за порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах ніж передбачено Договором (крім випадків, передбачених цим Договором), відмову від виконання робіт в обсягах та за ціною, що вказані в даному Договорі, Підрядник виплачує Замовникові пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до 29.06.2018 року п. 10.1 в редакції ОСОБА_3 угоди №3). Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання обовязків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 10.3 Договору).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що відповідачем, всупереч умовам Договору, з порушенням встановленого строку, лише частково виконані роботи на загальну суму 1 022 235,40 грн., , що підтверджується:

- Актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 р. від 30.11.2016 р. на суму 112 714,06 грн.;

- Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 р. від 30.12.2016 р. на суму 25 958,10 грн.;

- Актом вартості устаткування від 30.12.2016 р. на суму 671 054,63 грн.;

- Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2017 р. на суму 212 508,61 грн.

Таким чином, за даними позивача, станом на 11.09.2018 р. загальна вартість робіт за Договором, які на даний час залишені відповідачем не виконаними складає суму у розмірі 2 832 767,44 грн.

В зв'язку з цим, позивач на підставі п. 7.2 Договору нарахував та просить стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені в сумі 512 730,91 грн. за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. та 7 відсотків штрафу в сумі 198 293,72 грн.

Таким чином, загальна сума штрафних санкцій, зокрема пені та штрафу, що нарахована на підставі Договору № НОМЕР_1 від 04.07.2016 р. та заявлена позивачем до стягнення, складає 711 024,63 грн.

При вирішення спору суд виходив з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

Згідно ст. ст. 509, 510 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання з договору підряду, за яким, в силу ч.1 ст. 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до положень ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних, а також інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Суд встановив, що загальна вартість робіт визначена Договірною ціною (Додаток № 2) та складає 3 855 002,84 грн. Відповідач виконав роботи на загальну суму 1 022 235,40 грн., що підтверджується наступними документами:

- Актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 р. від 30.11.2016 р. на суму 112 714,06 грн.;

- Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 р. від 30.12.2016 р. на суму 25 958,10 грн.;

- Актом вартості устаткування від 30.12.2016 р. на суму 671 054,63 грн.;

- Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2017 р. на суму 212 508,61 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що останнім не виконані роботи на суму 2 832 767,44 грн.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 846 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 5.1 Договору в редакції ОСОБА_3 угоди №3 строк виконання робіт: з дати укладення Договору до 31.12.2017 р.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву посилається на те, що директор ТОВ «НВФ «СТМ» не підписував додаткові угоди та інші документи щодо продовження строків виконання робіт.

Таким чином, відповідач вважає, що строк виконання робіт щодо якого сторони дійшли взаємної згоди, визначений у Договорі, а саме: до 30 червня 2017 року. Відповідач надав суду клопотання про витребування у позивача оригіналу ОСОБА_3 угоди №3. Суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання ухвалою від 13.12.2018 р. Відповідач посилається на приписи ч. 6 ст. 91 ГПК України та зазначає про те, що оскільки не досліджено оригінал додаткової угоди №3 від 05.07.2017 р., то копія вказаної угоди, яка знаходиться в матеріалах справи не може братися судом до уваги.

З приводу викладеного суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що копія, додаткової угоди №3 від 05.07.2017 засвідчена згідно вимогам Порядку засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідач, заперечує щодо підписання директором ТОВ «Науково-Виробнича Фірма «СТМ» додаткових угод та інших документів щодо продовження строків виконання робіт, при цьому не надавши жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до п.11.2 Договору будь-які зміни та доповнення до цього Договору можуть бути внесені лише додатковою угодою, яка підписується обома Сторонами та є невід'ємною частиною даного Договору. Всі додатки до даного Договору підписуються обома Сторонами та являються його невідємними частинами (п. 11.4 Договору).

Відповідно до 4.2. ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно копії ОСОБА_3 угоди №3 від 05.07.2017 р., з боку підрядника стоїть підпис ОСОБА_4 Відповідно до наказу ТОВ «НВФ «СТМ» № 19 від 23.11.2016 р. з 24.11.2016 р. ОСОБА_4, на підставі рішення засновників від 23.11.2016 р., приступив до виконання обовязків директора Товариства. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Доказів того, що на час підписання ОСОБА_3 угоди №3 ОСОБА_4 не був директором ТОВ «Науково-виробнича фірма «СТМ» чи не мав права підписувати вказану ОСОБА_3 угоду відповідач не надав. Докази визнання вказаної угоди недійсною в матеріалах справи відсутні. Також відповідачем не надано доказів та не наведено жодних обґрунтувань, з яких підстав він ставить вказаний доказ під сумнів, щоб в силу приписів п. 6 ст. 91 ГПК, суд не брав його до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає копію ОСОБА_3 угоди №3 від 05.07.2017 р., яка належним чином завірена позивачем та знаходиться в матеріалах справи, належним, допустимим та достовірним доказом.

Отже, ОСОБА_3 угодою №3 від 05.07.2017 р. визначено строк виконання робіт: з дати укладення Договору до 31.12.2017 р.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, чинним законодавством передбачено, зокрема ст. 526 ЦК України, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такі самі положення закріплені у ч. 1 статті 193 ГК України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач має нести відповідальність за порушення зобовязання, зокрема пунктом третім частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Аналогічні положення відтворені у ст. 216 ГК України, згідно з якою відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором. Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 7.2 Договору встановлена відповідальність за порушення господарського зобовязання, зокрема, за порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах ніж передбачено Договором (крім випадків, передбачених цим Договором), відмову від виконання робіт в обсягах та за ціною, що вказані в даному Договорі, Підрядник виплачує Замовникові пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Наданими у даній справі доказами підтверджується факт порушення відповідачем термінів виконання робіт за договором (з урахуванням внесених додатковою угодою змін) в звязку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 512 730,91 грн. за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. та 7 відсотків штрафу в сумі 198 293,72 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що позов до суду подано 28.09.2018 р. позовні вимоги про стягнення пені в сумі 512 730,91 грн. за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. та 7 відсотків штрафу в сумі 198 293,72 грн. є в межах строків, позовна давність щодо яких не сплинула.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на те, що, підстав для застосування заходів відповідальності взагалі немає, з огляду на таке:

ТОВ «НВФ «СТМ» було виконано роботи на загальну суму 1 022 235,40 грн., що відповідає реальному обсягу видатків Замовника. ТОВ «НВФ «СТМ» просило підтвердити обсяг реального фінансування видатків на закупівлю робіт щодо технічного переоснащення котельні компресорної станції «Мар'ївка» на 2017 рік. Проте підтвердження наявності обсягу фінансування не отримало. Тому іншу частину робіт ТОВ «НВФ «СТМ» не виконувало, так як це не було передбачено фінансуванням Замовника. Доказів в обґрунтування вищевикладеного, відповідач не надав.

З приводу викладеного суд, зазначає, що підписавши умови договору, сторони поклали на замовника (позивача) обовязок зменшувати обсяг надання робіт та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків (п. 6.2.3 Договору). Відповідач, згідно умов договору на мав права самостійно припиняти виконання робіт. За даних обставин, суд вважає зазначені твердження відповідача необґрунтованими та не бере їх до уваги.

Згідно статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахування вищенаведеного, аналізуючи зміст заявлених позивачем вимог, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість предявленого позову, в звязку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 219, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма "СТМ" (вул. Пролетарська 29/35, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (вул. Культури, 20-А, м.Харків, 61001, код ЄДРПОУ 2569864) 512730,91 грн. - пені, 7 відсотків штрафу в сумі 198293,72 грн. та 10665,37 грн. - судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс рішення складено та підписано 01.04.2019р.

Суддя В.В. Паламарчук