ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Черкаси справа № 925/21/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участі представників сторін: позивача не зявились, відповідач ОСОБА_1 за посадою, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 11547 грн. 94 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Канівського комунального підприємства теплових мереж (далі відповідач) про стягнення, на підставі договору постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36, 8270 грн. 52 коп. пені, 960 грн. 74 коп. трьох відсотків річних, 2316 грн. 68 коп. інфляційних втрат, що разом складає 11547 грн. 94 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за договором постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.01.2019 року (суддя Єфіменко В.В.) за клопотанням позивача розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи призначено на 04.02.2019 року, запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали подати до суду запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у разі наявності.

Відповідач в особі свого представника 29.01.2019 року подав заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (вх. № 3010/19), у якому визнав обставини, наведені у позові, проте пояснив, що у несвоєчасних розрахунках із позивачем за спожитий природний газ його вина відсутня, оскільки проведення таких розрахунків здійснюється в межах нормативного регулювання під контролем державних органів відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217. Крім того, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, у разі задоволення позовних вимог, відповідач просив суд зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.02.2019 року № 8 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/21/19 на підставі п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку із звільненням судді Єфіменка В.В. у відставку.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року, справу № 925/21/19 передано на розгляд судді господарського суду Черкаської області Грачову В.М.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року справа № 925/21/19 прийнята суддею Грачовим В.М. до свого провадження, її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Позивач в особі свого представника 06.02.2019 року подав відповідь на відзив (вх. № 4050/19) в якому заперечував проти доводів відповідача щодо зменшення пені, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в особі свого представника 05.03.2019 року подав заперечення на відповідь на відзив позивача (вх. № 6909/19), в яких просив суд зменшити розмір запропонованої позивачем до стягнення пені на підставах, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 05.03.2019 розу, за згодою представників сторін, суд закрив підготовче провадження у справі № 925/21/19, призначив справу до розгляду по суті.

В засіданні суду 21.03.2019 року відповідач проти задоволення позову не заперечував, просив зменшити на 50 % розмір пені, заявленої до стягнення, позивач явку свого представника не забезпечив, 19.03.2019 року подав заяву, у якій просив суд розгляд справи провести без участі його представника, за наявними матеріалам.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов частково з таких підстав.

31.10.2016 року позивачем - публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як постачальником, та відповідачем Канівським комунальним підприємством теплових мереж, як споживачем, був укладений договір № 2626/1617-КП-36 постачання природного газу (далі Договір, а.с. 18-26).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. п. 1 Договору, постачальник зобов'язався поставити споживачеві у 2016-2017 році природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а споживач зобовязався оплатити його на умовах цього договору. Природний раз, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.п. 6.6. Договору , оплата споживачем вартості наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування, а також інших витрат постачальника, повязаних з регулюванням небалансу в порядку, передбаченому пунктами 3-5 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.15 № 2493, здійснюється з урахуванням положень п.п. 3.8. цього договору з урахуванням таких особливостей: споживач сплачує постачальнику вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування протягом пяти днів з дня отримання рахунка постачальника; споживач сплачує постачальнику вартість інших витрат протягом пяти банківських днів з дня отримання рахунка постачальника.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. п. 8.1).

У п. п. 8.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання споживачем умов п. п. 6.1 та 6.6. цього договору він зобовязується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми розстроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 року до 31.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.п. 12.1. Договору).

Договір погоджений його сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

До Договору сторони погодили наступні додаткові угоди: № 1 від 31.10.2016 року, № 2 від 22.11.2016 року, № 3 від 21.12.2016 року, № 4 від 23.01.2017 року, № 5 від 24.01.2017 року, № 6 від 24.02.2017 року, якими сторони, зокрема, викладали у новій редакції умови п. п. 5.2 Договору, щодо ціни газу (а.с. 27-33).

Із актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017 року вбачається, що на виконання умов Договору позивач поставив протягом жовтня 2016 березня 2017 року а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1593371 грн. 37 коп. (а. с. 34-39).

Відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку, виписок по банківському рахунку позивача, відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. п. 6.1. Договору строків, у звязку з чим, позивачем заявлені до стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат за зобовязання грудня 2016 року у розмірі 62,37 грн. 3% річних, 582,12 грн. пені за період прострочення з 26.01.2017 року по 29.01.2017 року, за зобовязанням січня 2017 року у розмірі відповідно 65,51 грн. 3% річних, 611,47 грн. пені за період прострочення з 28.02.2017 року по 09.03.2017 року, за зобовязанням березня 2017 року у розмірі відповідно 832,86 грн. 3% річних, 7076,92 грн. пені за період прострочення з 26.04.2017 року по 16.08.2017 року та інфляційні втрати за травень липень 2017 року у розмірі 960,74 грн. (а. с. 14-17, 40-42, 46-268).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36, вимоги позивача витікають із прав і обов'язків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення пені, передбаченої пунктом 8.2. статті 8 договору постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36, та наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у виді інфляційних втрат і 3% річних.

При вирішенні спору про стягнення спірних сум пені, інфляційних втрат, 3% річних за відповідні період прострочення сплати грошових зобовязань протягом жовтня 2016 березня 2017 року, суд керується приписами статей - 552, 610-612, 614, 625 ч. 2 ЦК України, статей 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розясненнями, викладеними в постановах Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 року, умовами статті 8 договору постачання природного газу від 31.10.2016 № 2626/16/17-КП-36, укладеного сторонами, щодо відповідальності за неналежне виконання договірних зобовязань.

Розрахунок спірних сум пені, інфляційних втрат і 3% річних судом перевірено, визнано правильним і в такому розмірі позов підлягав би задоволенню.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру пені, відповідач в особі свого представника зазначив, що враховуючи інтереси позивача, вжив усіх можливих заходів, необхідних для належного виконання свого зобовязання, провів повне погашення заборгованості по діючих тарифах. Причиною порушення строків розрахунків перед позивачем в значній мірі є не врегулювання питання проведення розрахунків, які здійснюється в межах нормативного регулювання під контролем державних органів відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217. Стягнення пені за результатами розгляду даної справи призведе до погіршення фінансового стану відповідача, матиме шкідливі наслідки значно більші, ніж їх нестягнення для позивача.

Приймаючи до уваги майновий стан сторін, наслідки спірного порушення зобовязання, суд, відповідно до норм ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 233 ГК України, ст. 529, ч. 3 ст. 551 ЦК України, розяснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постановах від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зменшує розмін пені, яка підлягає до стягнення на 50%, що становить 4135 грн. 26 коп. (8270 грн. 52 коп. х 50%).

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення 4135 грн. 26 коп. пені, 960 грн. 74 коп. трьох відсотків річних та 2316 грн. 68 коп. інфляційних втрат за відповідний період прострочення сплати основної заборгованості вважає обґрунтованими і позов задовольняє частково.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж, , місцезнаходження: 19000, Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, 30 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, 4135 грн. 26 коп. пені, 960 грн. 74 коп. 3% річних, 2316 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 1762 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 29.03.2019 року.

Суддя В.М. Грачов