ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа№ 910/29116/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від позивача - Молчанов П.В.,

від відповідача - Андрієнко П.В.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.12.2018 (повне рішення складено 17.12.2018, суддя Мандриченко О.В.)

у справі № 910/29116/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг мьюзік" (позивач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" (позивач-2) в особі організації, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація)

до фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана

про стягнення 24 360 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Організація звернулася до Господарського суду міста Києва в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг мьюзік" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мун рекордс" з позовом до фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана про стягнення 24360 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 1, 15, 31, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" мотивовано неправомірним (без надання відповідного дозволу) використанням шляхом публічного виконання відповідачем у приміщенні закладу громадського харчування - ресторану "Capo di Monte" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/Горького, 33-35/28, музичних творів: "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3" у виконанні ОСОБА_5.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на поточний рахунок Організації на користь ТОВ "Умиг мьюзік" 6090,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 913,50 грн. судового збору, на користь ТОВ "Мун рекордс" 6090,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 913,50 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині присудженої до стягнення суми судового збору - стягнуто з відповідача на користь кожного із позивачів по 456,75 грн. судового збору замість 913,50 грн. У решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року постанову апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 11.11.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 23 лютого 2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року та постанову Вищого господарського суду України від 4 серпня 2015 року скасовано; справу № 910/29116/14 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

31.10.2018 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат за кожен музичний твір, що складає 111 690,00 грн., а всього 223380,00 грн.

Вказана заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду та розглянуто спір у даній справі виходячи з нової ціни позову.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у справі № 910/29116/14 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача-1 в особі Організації 17620,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 264,46 грн. судового збору та на користь позивача-2 17620,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 264,46 грн. судового збору; відмовлено повністю у задоволенні іншої частини позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено, а Організацією не доведено в супереч ст. 74 ГПК України наявність у позивачів майнових авторських прав на спірні музичні твори. За твердженням відповідача, помилковим є висновок суду першої інстанції про доведеність Організацією фактичних обставин незаконного використання відповідачем спірних музичних творів, оскільки акт фіксації правопорушення від 10.01.2014 не складався в приміщенні закладу громадського харчування, а з відеозапис фіксації не може підтверджувати вчинення правопорушення, оскільки не є належним, допустимим та достовірним доказом. Також, за твердженням скаржника, суд першої інстанції не встановив належного відповідача у справі, оскільки не встановив особу, яка використовує приміщення закладу громадського харчування у своїй господарській діяльності, що знаходиться за адресою: м. Київ. вул. Саксаганського, 33-35/28, та у якому відбулось публічне виконання спірних творів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/29116/14, розгляд справи призначено на 19.03.2019.

В судовому засіданні представник Організації заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, літературні та художні твори, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Об'єктом авторського права є твори, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту) (ст. 433 ЦК України).

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладена у постанові Пленуму від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав.

01.01.2014 між Організацією та ТОВ "Умиг мьюзік" (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір № АУ003К), за умовами якого:

- видавник зобов'язується надати Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії Договору № АУ003К будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов Договору № АУ003К (пункт 2.1 Договору № АУ003К);

- видавник зобовязується декларувати свої майнові права на об'єкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень Статуту (п. 3.1 Договору № АУ003К);

- Організація уповноважена здійснювати колективне управління правами видавника на території України (п. 6.1 Договору № АУ003К);

- у випадку виявлення порушень майнових прав організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню названими правами (пункт 8.3 Договору № АУ003К);

- Договір № АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 Договору № АУ003К).

Відповідно до пункту 3.1 Договору № АУ003К ТОВ "Умиг мьюзік" надав декларацію музичних творів № 4 від 01.01.2014, у якій повідомив Організацію про наявність у нього майнових авторських прав на публічне виконання щодо переданого в управління музичного твору: "ІНФОРМАЦІЯ_1"; автор музики: ОСОБА_6; автор тексту: ОСОБА_6; виконавець: "ІНФОРМАЦІЯ_2"; частка видавника щодо публічного виконання - 50 %; частка видавника щодо публічного сповіщення - 50 %.

Наявність майнових авторських прав на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач-1 задекларував на підставі договору про надання виключної ліцензії № НМИсуб-01/14-укр від 01.01.2014, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво" (рос. ООО "Национальное музыкальное издательство").

17.05.2012 Організація та ТОВ "Мун рекордс" (видавник) уклали договір № 17052012/01 про управління майновими авторськими правами (далі - Договір № 17052012/01), за умовами якого:

- видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на твори, перелік яких додається до цього договору, а саме дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими пунктом 2.2 даного (пункт 2.1 Договору № 17052012/01);

- у разі виявлення порушень майнових прав видавник надає організації необхідні повноваження для захисту прав та здійснення представництва інтересів правовласника в суді, а саме: фіксація фактів порушення вищезазначених прав і (або) неправомірного використання творів з каталогу; попереднє досудове врегулювання порушень майнових прав видавника; здійснення представництва інтересів видавника у суді, а також, за необхідності в апеляційній чи касаційній інстанції, Верховному Суді України при розгляді справи за позовними заявами, для чого видавник наділяє організацію всіма правами передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі (підпункт 3.2.7 пункту 3.2 Договору № 17052012/01);

- видавник зобов'язаний декларувати відповідно до правил Організації твори з Каталогу, права на які передаються в управління Організації, за формою, наведеною в Додатку № 1 до Договору (п. 4.1.2 Договору № 17052012/01);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2012, а в частині зобов'язань за надання звітів, розподілі та виплати зібраної винагороди - до їх повного виконання сторонами (пункт 9.1 Договору № 17052012/01).

Організація та позивач-2 уклали додаткові угоди від 04.12.2012 № 6 та від 12.12.2013 № 10, за умовами яких було продовжено строк дії Договору до 31.12.2013 (пункт 1 додаткової угоди від 04.12.2012 № 6) та до 31.12.2014 (пункт 1 додаткової угоди від 12.12.2013 № 10).

Відповідно до пункту 4.1.2 Договору № 17052012/01 ТОВ "Мун рекордс" надав декларацію музичних творів № 11 від 17.05.2012, у якій повідомив Організацію про наявність у нього майнових авторських прав на публічне виконання щодо переданого в управління музичного твору: "ІНФОРМАЦІЯ_3"; автор музики: ОСОБА_5; автор тексту: ОСОБА_5; виконавець: ОСОБА_5; частка видавника щодо публічного виконання - 100 %; частка видавника щодо публічного сповіщення - 100 %.

Наявність майнових авторських прав на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_3" позивач-2 задекларував на підставі договору № 10/27-04-12 від 27.04.2012, укладеного із ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Втім, Організація на підтвердження доводів про наявність у позивачів майнових прав на спірні музичні твори не надала суду відповідні ліцензійні договори вказані у деклараціях музичних творів, що укладені із Товариством з обмеженою відповідальністю "Національне музичне видавництво" (рос. ООО "Национальное музыкальное издательство") та ОСОБА_5, та на підставі яких можливо було б дійти беззаперечних висновків про факт та обсяг переданих прав на користь позивачів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими авторськими правами на спірні музичні твори з посиланням лише на Договір № АУ002К та Договір № 17052012/01 є помилковими, оскільки не відповідають нормам ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 31 Закону та зроблені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачі не є суб'єктами авторського права щодо спірних творів, а відтак до Організації не перейшли в управління майнові авторські права на такі музичні твори, за захистом яких заявлено даний позов.

Разом з тим, виконуючи вказівки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11.11.2015 у даній справі, колегія суддів встановила, що 10.01.2014 у приміщенні закладу громадського харчування - ресторану "Capo di Monte" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/Горького, 33-35/28, у якому здійснює господарську діяльність відповідач, відбувалось використання музичних творів, в тому числі і спірних ("ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3" у виконанні ОСОБА_5), шляхом їх публічного виконання для фонового озвучення приміщення закладу.

На підтвердження таких обставин Організація надала акт фіксації фактів прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань від 10.01.2014 № Че-01/01/14, складений ОСОБА_7 на підставі довіреності від 31.12.2013, диск з відеофіксацією, та фіскальний чек № 12078 від 10.01.2014.

Зазначені докази, на думку колегії суддів, беззаперечно підтверджують, що у ресторані "Capo di Monte" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/Горького, 33-35/28, господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець Рогнер Штефан (фіскальний чек), використання спірних творів відбулось шляхом його публічного виконання за допомогою обладнання, що здатне відтворювати звук, яке встановлене у обідній залі ресторану та доступне для сприйняття відвідувачами (відеофіксація та акт від 10.01.2014 № Че-01/01/14).

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги висновок експерта № 4527/16-35 від 16.07.2018, що був складений на виконання ухвали від 09.02.2016 про призначення у справі № 910/29116/14 судової експертизи, з огляду на те, що він не містить відповіді на питання, які були поставлені судом на вирішення експерта, та які б підтверджували обставини, що мають значення для справи, зокрема про місце проведення відеозапису, встановлення джерела походження зафіксованих відеозаписах звуків тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Використання творів без дозволу суб'єкта авторського права та без виплати винагороди є порушенням майнових авторських прав згідно ст. 50 Закону та підставою для виплати йому компенсації відповідно до ст. 52 Закону.

На переконання колегії суддів, вказані обставини використання спірних творів у закладі відповідача підтвердженні належними, допустимими та достатніми доказами, а відтак визнаються достовірно встановленими, у зв'язку з чим відхиляються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності таких обставин справи.

Одночасно матеріали справи не містять доказів правомірного використання відповідачем спірних музичних творів шляхом їх публічного виконання у приміщенні ресторані "Capo di Monte" за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/Горького, 33-35/28, що відбулось 10.01.2014.

Ураховуючи викладене вище колегія суддів констатує, що Організація не надала докази на підтвердження набуття позивачами майнових авторських прав на підставі відповідних ліцензійних договорів, у зв'язку з чим вони не набули правомочності на передачу в управління таких майнових прав організації колективного управління (в тому числі і Організації), у зв'язку з чим належить відхилити твердження Організації про набуття нею повноважень управляти виключними майновими права на спірні твори, а отже і звертатись із відповідним позовом про отримання компенсації за використання відповідачем об'єктів авторського права без дозволу та сплати авторської винагороди.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, оскільки Організація не надала належні докази, на підтвердження набуття позивачами майнових авторських прав, відповідно і набуття повноважень управляти майновими авторськими правами на спірні музичні твори, хоча і за умови недоведеності правомірного використання таких творів відповідачем.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у даній справі, прийнято за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, із порушенням норм матеріального права, що є підставами для його скасування у відповідності із п. 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Згідно із частинами 1, 4, 8, 14 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Тобто, з Організації на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4322,25 грн.

Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у справі № 910/29116/14 в частині задоволення позову скасувати.

3. Прийняти в цій частині нове рішення.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 у справі № 910/29116/14 залишити без змін.

6. Стягнути з Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ідентифікаційний код 37396151; 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23, офіс 916) на користь фізичної особи-підприємця Рогнера Штефана (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) 4322 (чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 25 коп. судового збору.

7. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.04.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко