Справа № 909/893/17
УХВАЛА

29.03.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" вх. № 4381/19 від 11.03.19 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", вул. Антоновича, 127, м. Київ, 03150, поштова адреса: вул. Незалежності, 10, м. Івано-Франківськ, 76000,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД", вул. Галицька, 58, с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77422,

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю:

від позивача (скаржника): ОСОБА_1 - адвокат, (довіреність № 010-00/7817 від 29.12.2018 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 721)

від відповідача (боржника): представники не з'явились

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: представники не з'явились

установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" зі скаргою вх. № 4381/19 від 11.03.19 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо непереданні на реалізації арештованого та описаного майна, що перебуває в заставі/іпотеці стягувача незаконною.

Заявлена скарга обгрунтована незаконною бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , яка полягає у не переданні на реалізацію арештованого та описаного майна, що перебуває у заставі/іпотеці стягувача, що призводить до порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та конституції України.

Суд ухвалою від 13.03.2019 року розгляд скарги на дії ДВС в судовому засіданні призначив на 21.03.2019 року.

20 березня 2019 року відповідач подав через канцилярію Господарського суду Івано-Франківської області заяву за вх. №4873/19 в якій проти скарги на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заперечив та просив суд відмовити у її задоволенні. У своїх поясненнях вказав на те, що на спірне майно, що є предметом виконавчого провадження та на нього звернено стягнення рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/893/17 накладено арешт ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.06.2017 року в рамках кримінального провадження №0000024 від 20.01.2016 року.

Відповідач в судове засідання 21.03.19 не з'явився, однак через канцилярію Господарського суду Івано-Франківської області подав клопотання за вх. № 4875/19 від 20.03.19 про відкладення судового засідання щодо розгляду скарги, оскільки його представник ОСОБА_2 не може з'явитись в засідання суду, але хоче брати участь у розгляді скарги. При цьому суд зауважує , що доказів в підтвердження преставництва відповідача ОСОБА_2 суду не було подано.

Клопотання відповідача задоволено судом, розгляд скарги відкладено на 29.03.2019.

29.03.2019 представник відповідача (боржника) в судове засідання не з'явився проте відповідачем подано заву про відвід судді в обгрунтування якої зазначено, що при вирішенні справи по суті суддею "проявлено упередженість" та не взято до уваги деякі обставини на яких наголошував відповідач.

Суд ухвалою від 29.03.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" про відвід судді Фанди О.М. при розгляді скарги на дії виконавчої служби у справі № 909/893/17 визнав завідомо безпідставною та залишив без розгляду та визнав подання заяви про відвід судді Фанди О.М. зловживанням процесуальними правами Товариством з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" .

29.03.2019 також подано клопотаня про відкладання судового засідання через відрядження керівника відповідача,який має намір брати участь у розгляді скарги. Доказів в обгрунтування вказаного клопотання суду не подано.

В судовому засіданні представник позивача (скаржника) підтримав скаргу на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та просив суд її задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку.

Частинами 1, 2 ст. 342 ГПК України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв'язку з обмеженим процесуальним строком розгляду скарги та повідомленням усіх учасників судового процесу про дату, час і місце розгляду скарги належним чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності відповідача (боржника) та представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Розглянувши матеріали скарги, з'ясувавши обставини справи, давши оцінку доказам, які долучені позивачем до скарги, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/893/17 задоволено позов АТ "Укрексімбанк" та вирішено в рахунок погашення заборгованості ТзОВ "Компанія Рона" на користь АТ "Укрексімбанк" звернути стягнення на заставне майно за Іпотечним договором №5414Z9 від 05.08.2014р. укладеним між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КГД - БУД" (77422, Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Ямниця, вулиця Галицька, будинок 58, ідентифікаційний код 31889827), який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 05.08.2014р. та зареєстрований за №450 із змінами і доповненнями, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "КГД - БУД" та звернути стягнення на предмет застави по Договору та звернути стягнення на предмет застави по Договору застави № 5414Z13 від 27.10.2014р. укладеним між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, ідентифікаційний код 00032112) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КГД - БУД" (77422, Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Ямниця, вулиця Галицька, будинок 58, ідентифікаційний код 31889827), який посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 27.10.2014р. і зареєстрований за №626 із змінами і доповненнями, що належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю "КГД - БУД" . Встановлено початкову ціну та спосіб реалізації предмета застави/іпотеки.

На виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/893/17 останнім видано наказ від 07.05.2018 року по справі №909/893/17, який був пред'явлений для примусового виконання до відділу примусового виконання Департаменту виконавчої служби.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження ВП № 567745581 по виконанню вказаного вище наказу суду.

Постановами про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.09.2018 року описано та накладено арешт на майно на яке звернуто стягнення згідно рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/ 893/17.

11 грудня 2018 року АТ "Укрексімбанк" звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою №054-02/1081 від 11.12.2018 року в якій просив повідомити його про причини не передачі описаного та арештованого майна на реалізацію на прилюдних торгах.

25 лютого 2019 року АТ "Укрексімбанк" отримав лист №40159-33-18 від 14.02.2019 року від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, яким було зазначено, що для передачі описаного та арештованого майна необхідно скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.06.2017 року по справі №344/7756/17.

За наведених обставин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема таких засад, як верховенство права; обов'язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням тощо.

Пунктом 1 частини 1 статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно частини 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

При цьому у силу частини 8 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 33 Закону України Закону України "Про іпотеку").

В спірному випадку стягнення на предмет іпотеки відбулося на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/893/17.

Звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Як встановлено судом, на майно, що є предметом виконавчого провадження та на нього звернено стягнення рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018 року по справі №909/893/17 накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000024 від 20.01.2016 року, про що свідчить долучена судом до матеріалів справи ,наявна в єдиному реєстрі судових рішень, ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.06.2017 року по справі №344/7756/17.

Положеннями частини 2 статті 3 Закону України "Про іпотеку" закріплено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Отже, право застави у даному випадку виникає з моменту реєстрації іпотечних договорів.

Однак, накладений та не знятий арешт на майно відповідача виключає можливість добровільного врегулювання погашення заборгованості за рахунок реалізації іпотечного майна.

Враховуючи наведене, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України "Про іпотеку", володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право позивача на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Правове регулювання відносин щодо зняття арешту з майна здійснюється у порядку, визначеному статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частиною 2 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Докази звернення до суду про зняття арешту та винесення судом процесуального документа про його зняття відсутні.

Таким чином, наведене вище підтверджує те, що державний виконавець не може вчиняти будь-які виконавчі дії у межах виконавчого провадження, оскільки майно на яке звертається стягнення перебуває під забороною відчуження.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає твердження скаржника про бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись у не переданні останнім на реалізацію арештованого та описаного майна, що перебуваєу заставі/іпотеці стягувача є необгрунтованим, а отже і скарга Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" вх. № 4381/19 від 11.03.19 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню.

За наведеного та відповідно до приписів ст. 343 Господарського процесуального кодексу України , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" вх. № 4381/19 від 11.03.19 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 1, 2 37, 48, 52, 54, 57, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 1, 3, 33 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 232, 234, 326, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" вх. № 4381/19 від 11.03.19 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення .

Дата підписання ухвали 03.04.2019

Суддя Фанда О. М.