УХВАЛА

21 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/1169/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінд",

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лан",

кредитор - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

кредитор - Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція міста Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області,

кредитор - Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг",

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції",

кредитор - Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк",

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц"

ліквідатор - арбітражний керуючий Гольчановський Григорій Сергійович

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду

від 13.02.2019

у складі колегії суддів: Білецька Л.М. (головуючий), Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

від 12.12.2018

у складі судді Владимиренка І.В.

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінд"

про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан"

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 ОСОБА_5 звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 04.03.2019 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/1169/17 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.03.2019.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

За даними Єдиного державного реєстру до судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 у задоволенні заяви (позовної заяви) розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_5 №б/н від 24.05.2018 до ТОВ "Деміс Канц" про визнання договору недійсним відмовлено; у задоволенні заяви (позовної заяви) розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_5 №б/н від 11.12.2017 до ТОВ "Деміс Канц" про повернення безпідставно набутого майна, набуте без достатньої правової підстави відмовлено; клопотання розпорядника майна №02-09/983 від 27.10.2017 та №02-09/986 від 30.10.2017 про стягнення грошової винагороди розпоряднику майна ТОВ "Лан" арбітражному керуючому ОСОБА_5 та видачу наказу задоволено; стягнено з ініціюючого кредитора ТОВ "Агроінд" на користь розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_5 основну грошову винагороду за період з червня по серпень 2017 року на суму 25 600 грн.; у задоволенні усного клопотання про затвердження витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, та звіту про відшкодування витрат, понесених розпорядником майна ТОВ "Лан" арбітражним керуючим ОСОБА_5 на суму 83 690, 94 грн., відмовлено; клопотання розпорядника майна №02-09/1554 від 14.11.2018 про витребування інформації залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду від 12.12.2018 в частині відмови у задоволенні заяв (позовних заяв) розпорядника майна ТОВ "Лан" арбітражного керуючого ОСОБА_5 №б/н від 24.05.2018 до ТОВ "Деміс Канц" про визнання договору недійсним та №б/н від 11.12.2017 до ТОВ "Деміс Канц" про повернення безпідставно набутого майна, арбітражний керуючий ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення про задоволення його заяв (позовних заяв).

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 ухвалою від 13.02.2019 на підставі пункту 2 частини 1 статті 264 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд виходив з того, що постановою місцевого суду від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Лан" та повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_5 як розпорядника майна боржника, визнано ТОВ "Лан" банкрутом та введено його ліквідаційну процедуру строком на шість місяців з призначенням ліквідатором ТОВ "Лан" арбітражного керуючого Гольчановського Г.С.; зазначена постанова не оскаржувалася, 12.12.2018 набрала законної сили та є чинною. У судовому засіданні апеляційного суду 13.02.2019 ліквідатор ТОВ "Деміс Канц" арбітражний керуючий Марченко Я.В. зазначила, що Міністерство юстиції України анулювало видане ОСОБА_5 свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого. За таких обставин, керуючись приписами абзацу 16 частини 1 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), апеляційний суд дійшов висновку, що з 12.12.2018 ОСОБА_5 не є учасником справи №904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан" з правом на апеляційне оскарження прийнятих у даній справі судових рішень та не є особою, яка мала право підпису апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 в статусі арбітражного керуючого.

Пунктом 2 частини 1 статті 264 ГПК України як підставу для закриття апеляційного провадження визначено виявлення апеляційним судом після відкриття апеляційного провадження обставин того, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Право на подання апеляційної скарги на ухвали місцевого суду, визначені в переліку згідно з частиною 1 статті 255 ГПК України, мають учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки (частини 1, 2 статті 254 ГПК України).

Частиною 5 статті 41 ГПК України визначено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За змістом абзацу 16 частини 1 статті 1 Закону про банкрутство вбачається, що учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство та звертатися із заявами (скаргами), чинним законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, в хід процедури банкрутства.

Відтак, апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 про розгляд майнового спору у справі №904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан" може бути подана учасником справи про банкрутство ТОВ "Лан".

Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 підписано арбітражним керуючим ОСОБА_5, повноваження якого як розпорядника майном ТОВ "Лан" припинено постановою місцевого суду від 12.12.2018 про визнання ТОВ "Лан" банкрутом з призначенням ліквідатором ТОВ "Лан" арбітражного керуючого Гольчановського Г.С.

Відтак, з 12.12.2018 арбітражний керуючий ОСОБА_5 не є учасником справи про банкрутство ТОВ "Лан", отже він не наділений правом на апеляційне оскарження прийнятих у справі №904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан" судових рішень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 про розгляд майнового спору за заявами розпорядника майна ОСОБА_5 та на момент проведення засідання апеляційного суду 13.02.2019 ОСОБА_5 не мав статусу учасника справи про банкрутство ТОВ "Лан", а, відтак, апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, відкрите ухвалою апеляційного суду від 14.01.2019, було закрито судом апеляційної інстанції ухвалою від 13.02.2019, що є предметом касаційного оскарження.

При цьому, колегія суддів касаційного суду зазначає, що за даними веб-сайту Міністерства юстиції України, доступ до якого є відкритим, вбачається, що наказом Міністерства юстиції України №3852/5 від 07.12.2018 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 23.04.2013 №871, видане ОСОБА_5.

Відтак, з 07.12.2018 ОСОБА_5 не має права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, тому подана ним, як арбітражним керуючим, апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 є такою, що її підписано особою, яка не має права її підписувати з визначенням свого статусу як арбітражного керуючого.

Пунктом 2 частини 2 статті 293 ГПК України визначено як підставу для відмови у відкритті касаційного провадження у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) визнання Судом касаційної скарги необґрунтованою, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зазначене, Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (частини 5 статті 41, статей 254, 255, пункту 2 частини 1 статті 264 ГПК України) та приписів Закону про банкрутство (абзацу 16 частини 1 статті 1) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 13.02.2019 у справі №904/1169/17 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 про розгляд майнового спору у справі №904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан" з підстав підписання апеляційної скарги особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на таке, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 від 04.03.2019 в частині оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1169/17 слід відмовити на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржником поряд з ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.02.2019 про закриття апеляційного провадження визначено предметом касаційного оскарження ухвалу місцевого суду від 12.12.2018 про розгляд майнового спору у справі №904/1169/17 про банкрутство ТОВ "Лан".

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/1169/17 закрито 13.02.2019, тобто оскаржувана ухвала не була переглянута в апеляційному порядку, відповідно не було прийнято рішення по суті судом апеляційної інстанції, тому ухвала місцевого суду від 12.12.2018, яка також є предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_5, не може бути предметом самостійного перегляду в суді касаційної інстанції, у зв'язку з чим у відкритті касаційної провадження в цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статями 41, 234, 235, 254, 255, 264, пунктом 1 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою від 04.03.2019 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/1169/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков