У Х В А Л А

"29" березня 2019 р. м. Чернігів справа № 927/254/19

Суддя Господарського суду Чернігівської області Фетисова І.А., перевіривши матеріали позовної заяви № 2Г-19 від 11.03.2019

за позовом: Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури вул. Шевченко, 1, м. Чернігів, 14000 в інтересах держави в особі

позивача 1: Національної академії аграрних наук України

вул. Михайла Омеляновича-Павленко, 9, м. Київ, 01010

позивача 2: Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України , вул. Шевченко, 26а, с. Новоселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15502

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітес-Груп-С»

вул. Шевченко, 26д, с. Новоселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15502

про стягнення 447314,38 грн

ВСТАНОВИВ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітес-Груп-С» про стягнення грошових коштів в сумі 447314,38 грн.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов до висновку про повернення позовної заяви з огляду відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин третьої - п'ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

У Рекомендаціях Парламентської ОСОБА_1 Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Відтак, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Пункт 3 частини першої ст. 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Так, у відповідності до ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави, зокрема, у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Такий "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, проте прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 (далі Рішення від 08.04.1999 № 3-рп/99), прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Позов заявлений прокурором з метою захисту права державної власності, враховуючи що НААН України - уповноважений державний орган на якого у відповідності до положень Закону України "Про управління об'єктами державної власності", Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" покладено забезпечення реалізації прав держави, як власника нежитлових приміщень, неналежним чином здійснював покладені на нього державою повноваження з управління державним майном.

Окрім того, прокурором зазначено про наявність повноважень у ДП «ДГ «Деснянське» на передачу в оренду нерухоме майно з дозволу НААН України.

Таким чином, органи уповноважені здійснювати захист інтересів держави визначено прокурором при зверненні з даним позовом.

При цьому, як зазначено в позовній заяві , звернення прокурора у спірних правовідносинах спрямовано саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про стягнення коштів, які не отриманих внаслідок використання нерухомого майна державної форми власності без укладеного між сторонами договору з обґрунтуванням не вчиненням НААН України та ДП «ДГ «Деснянське» заходів щодо стягнення з відповідача грошових коштів за користування приміщеннями без достатніх правових підстав.

Чернігівською місцевою прокуратурою 02.01.2019 скеровано запити до Національної академії аграрних наук України та ДП ДГ «Деснянське» Прилуцької ДС ІС НААН України з метою з'ясування можливості останніх щодо пред'явлення позову із вказаного питання. Позивач 1 та Позивач 2 на вищевказані запити Чернігівської місцевої прокуратури листами від 10.01.2019 №14-03 та від 28.01.2019 №11 повідомили, що не заперечують проти пред'явлення Чернігівською місцевою прокуратурою вказаного позову в їх інтересах.

Таким чином, як зазначає прокурор, підставою реалізації представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства ДГ «Деснянське» Прилуцької ДС ІС НААН України, їх бездіяльність. Позивачі усвідомлюють порушення інтересів держави, мають відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертаються, не вживають активних дій (підготовка проекту позову, сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення з відповідним позовом до суду.

При поданні позову Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури не зазначено жодних причин неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів в судовому порядку.

Судом до уваги не приймаються доводи прокурора щодо пасивної поведінки Національної академії аграрних наук України та ДП ДГ «Деснянське» Прилуцької ДС ІС НААН України з посиланням на відповіді позивачів на запит прокуратури стосовно предявлення позову щодо стягнення грошових коштів за користування приміщення без достатніх правових підстав, оскільки позивачі листами повідомили, що не заперечують проти предявлення Чернігівською місцевою прокуратурою вказаного позову в їх інтересах, а не про їх незгоду вчиняти дії по предявлення позову самостійно.

Така оцінка прокурором листів Національної академії аграрних наук України та ДП ДГ «Деснянське» Прилуцької ДС ІС НААН України є помилковою та оцінюється судом як формалізоване ототожнення надання позивачами згоди на подання прокурором позову з не невжиттям позивачами заходів щодо стягнення з відповідача грошових коштів за користування приміщеннями. Будь яких інших доказів пасивної поведінки позивачів прокурором по тексту позову не зазначено, доказів на підтвердження не надано.

Таким чином прокурором доказів на підтвердження пасивної поведінки позивача 1 та позивача 2 не надано. А тому, суд оцінює посилання прокурором на пасивну поведінку позивачів як безпідставну, недоведену.

У звязку з цим, твердження прокурора, що нездійснення відповідними органами Національною академією аграрних наук України та ДП ДГ «Деснянське» Прилуцької ДС ІС НААН України повноважень щодо захисту вказаних інтересів є підставою для представництва в суді інтересів держави відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» необґрунтовано та недоведене.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прокурором всупереч вимогам частини 4 статті 53 ГПК України у позовній заяві не обґрунтував причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належними суб'єктами, на яких чинним законодавством покладено відповідні повноваження, та відповідно не обґрунтував підстави для звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів за користування приміщення без достатніх правових підстав - саме прокурором.

За приписами п. 4 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про повернення без розгляду позовної заяви Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю « Еквітес - Груп -С» про стягнення 447314,38 грн.

У відповідності до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Крім того повідомляємо, що пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 123 вказаного Кодексу визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З огляду на ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прокурором заявлено до стягнення 447314,38 грн. Розмір судового збору має становити 6709,71 грн.( 447314,38 грн (ціна позову)* 1,5 % (розмір ставки судового збору) = 6709,71 грн.). Прокурором надано платіжне доручення № 7 від 10.01.2019 про сплату 6709 грн судового збору за подання позовної заяви. Таким чином недоплачена сума судового збору становить 0,71 грн , судовий збір сплачено в меншому розмірі. Отже судом встановлено, що прокурором не надано до матеріалів позовної заяви належних доказів на підтвердження сплати судового збору за поданий позов майнового характеру у належному розмірі, що може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, однак, враховуючи висновок суду про повернення позову, така обставина має бути врахована заявником при поданні позову після усунення недоліків.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 174, ст. ст. 232, 234-235, 256 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури вул. в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України Державного підприємства «Дослідне господарство «Деснянське» Прилуцької дослідної станції Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквітес-Груп-С» про стягнення 447314,38 грн № 2Г-19 від 11.03.2019

та додані до неї документи повернути.

Додаток: позовна заява, оригінал платіжного доручення №7 від 10.01.2019 про сплату 6709 грн. судового збору та додані документи на 76 арк.

Ухвала підписана 29 березня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/

Відомості про адреси для листування та зв'язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62

Суддя Фетисова І.А.