УХВАЛА

25 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 49/96-а

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на постанову Господарського суду міста Києва

у складі суддів: Митрохіної А.В., Євсікова О.О., Копитової О.С.

від 08.06.2006

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О., Верховця А.А., Доманської М.Л.

від 18.02.2018

за позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м.Києва

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Яросвіт»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Груп»

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 11.03.2019 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Господарського суду міста Києва від 08.06.2006 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2018 у справі № 49/96-а.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2019 у справі визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий суддя), судді:Стратієнко Л.В., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві суддею встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім?я (прізвище, ім?я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Пунктом п?ятим цієї частини передбачено обов?язок скаржника навести обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У поданій Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві касаційній скарзі повне найменування відповідачів та їх місцезнаходження не зазначені, а також не наведено обґрунтування в чому саме полягає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та як це вплинуло на правильність постановлених у справі судових рішень.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згаданим Законом з 01.09.2015 позбавлено пільг щодо сплати судового збору, зокрема, державні органи та органи місцевого самоврядування, відтак у випадку подання ними позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами такі органи зобов?язані сплачувати відповідний судовий збір.

При цьому якщо платник судового збору був звільнений від обов?язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015), то у випадку подання зазначених скарг та заяв після цієї дати розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015 за відсутності у нього пільги по сплаті такого збору.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті під час подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У разі об?єднання в одній заяві вимог як майнового так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

У 2006 році ставки державного мита із заяв, що подаються до господарських судів були врегульовані пунктом 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Згідно з підпунктом а) цього пункту із заяв майнового характеру ставка державного мита становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно з підпунктом б) із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про порушення справ про банкрутство, а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство -5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 25 585, 00 грн = (17 грн х 5) + (26652000,00 грн х 1% але не більше 25 500,00 грн) на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102,

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Рахунок отримувача: 6007;

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"

- Символ звітності банку: 207.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на те, що положеннями статті 291 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

З додатків до касаційної скарги вбачається, що відповідачем в порушення вимог вищезазначеної статті не надано доказів надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи № 49/96-а.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідком неусунення названих недоліків протягом установленого строку є повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду міста Києва від 08.06.2006 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2018 у справі № 49/96-а залишити без руху.

2. Надати Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

надати суду касаційну скаргу у якій зазначити повне найменування відповідачів та їх місцезнаходження;

навести обґрунтування в чому саме полягає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та як це вплинуло на правильність постановлених у справі судових рішень;

надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 25 585,00 грн;

надати докази надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи.

4. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О. Баранець