ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2526/18

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Абрамова В.Д.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Гончаренко Олени Вікторівни

до товариства з обмеженою відповідальністю "СОНЕКС УКРАЇНА",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД";

2) товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИКА",

про стягнення збитків у сумі 73 076,68 грн.,

за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) не з'явився;

2) не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Гончаренко Олени Вікторівни (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "СОНЕКС УКРАЇНА" (далі - відповідач) про стягнення збитків у сумі 73 076,68 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послалась на порушення відповідачем умов заявки-договору №03/03 від 13.05.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов'язувався надати позивачу послуги з перевезення вантажу (далі - послуги), а позивач зобов'язувалась їх прийняти і оплатити.

За твердженнями позивача, відповідач не доставив вантаж до місця призначення, чим завдав позивачу збитки, тому позивач звернулась до суду, просила стягнути з відповідача 73 076,68 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.11.2018 року позовну заяву фізичної особи-підприємця Гончаренко Олени Вікторівни залишено без руху, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

28 листопада 2018 року на адресу Господарського суду Київської області позивач направила заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучення витребуваних ухвалою суду документів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26 грудня 2018 року.

13 грудня 2018 року на адресу Господарського суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" надійшли письмові пояснення від 11.12.2018 року.

14 грудня 2018 року на адресу Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке було задоволено судом.

17 грудня 2018 року на адресу Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

21 грудня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 20.12.2018 року.

26 грудня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області позивач подала заяву про продовження строку для подання відповіді на відзив, яка була задоволена судом.

26 грудня 2018 року представники позивача в засіданні підтримали заявлене в позовній заяві клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД".

Представник відповідача проти задоволення вищевказаного клопотання не заперечувала.

Крім цього, представник відповідача заявила усне клопотання про витребування доказів, просила суд витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" оригінал та належним чином завірену копію СМR №425245 від 16.05.2017 року, а також документи, що підтверджують здійснення перевезення фізичною-особою підприємцем Оржиннік О.А.

Вищевказане клопотання представника відповідача було частково задоволено судом.

У засіданні суд розглянув клопотання позивача про витребування доказів та визнав його таким, що задоволенню не підлягало.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - товариство з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" (далі - третя особа 1), та товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИКА" (далі - третя особа 2), підготовче засідання відкладено на 30 січня 2019 року.

11 січня 2019 року від позивача та 25 січня 2019 року від представника відповідача на адресу Господарського суду Київської області надійшли заяви про долучення до матеріалів справи документів, які були задоволені судом.

25 січня 2019 року на адресу Господарського суду Київської області надійшли пояснення третьої особи 2 щодо обставин справи.

30 січня 2019 року на адресу Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив.

30 січня 2019 року в засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Представники третьої особи 1 та третьої особи 2 у засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2019 року підготовче засідання відкладено на 27 лютого 2019 року.

16 лютого 2019 року на адресу суду від представника третьої особи 2 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, яке підлягало задоволенню судом.

18 лютого 2019 року на адресу Господарського суду Київської області від представника третьої особи 1 надійшли документи на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 30.01.2019 року.

Крім цього, 27 лютого 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке було задоволено судом.

27 лютого 2019 року в засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Представник третьої особи 2 у засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.02.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20 березня 2019 року.

19 березня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке було задоволено судом.

20 березня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні, а позивач подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із її перебуванням на лікарняному та зайнятістю її представника позивача в цій справі в іншому судовому засіданні.

20 березня 2019 року в судове засідання позивач, представник відповідача, представники третіх осіб 1 та 2 не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судом у задоволенні заяв позивача та представника позивача про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

04 квітня 2017 року між компанією COLOMBO EREDI & C. SRL (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" (далі - покупець) був укладений контракт (далі - контракт), згідно з умовами якого продавець зобов'язувався передати покупцю обладнання (далі - товар), а покупець зобов'язувався його прийняти і оплатити.

Для здійснення перевезення вищевказаного товару, 12 травня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" (далі - третя особа 1) та фізичною особою-підприємцем Гончаренко Оленою Вікторівною (далі-позивач) був укладений договір транспортного експедирування №12/05-17 (далі - договір №1), відповідно до умов якого позивач зобов'язувалась забезпечити організацію та здійснення перевезення вантажу третьої особи 1, а також виконати умови договору - заявки.

12 травня 2017 року між третьою особою 1 та позивачем був укладений разовий договір - замовлення на здійснення транспортного перевезення №12/05 (далі - договір №2), відповідно до умов якого позивач зобов'язувалась надати транспортні засоби для перевезення вантажу третьої особи 1.

13 травня 2017 року позивач уклала заявку - договір №03/03 (далі - заявка №1) із товариством з обмеженою відповідальністю "СОНЕКС УКРАЇНА" (далі - відповідач), відповідно до умов якої відповідач зобов'язувався здійснити доставку частини вантажу третьої особи 1, а 15 травня 2017 року позивач уклала заявку №15/03 (далі - заявка №2) із товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИКА" (далі - третя особа 2), згідно з умовами якої третя особа 2 зобов'язувалась здійснити перевезення іншої частини вантажу третьої особи 1 до місця призначення.

За твердженнями позивача, відповідачем порушені умови заявки №1, чим позивачу завдано збитки, тому вона звернулась до суду, просила стягнути з відповідача збитки у сумі 73 076,68 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками є обов'язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Судом встановлено, що 04 квітня 2017 року між компанією COLOMBO EREDI & C. SRL (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" (далі - покупець) був укладений контракт (далі - контракт), згідно з умовами якого продавець зобов'язувався передати покупцю товар, а покупець зобов'язувався його прийняти і оплатити.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами (ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність").

Зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності (ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність").

До будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів автомобільним транспортом за винагороду, якщо в договорі місце приймання вантажу до перевезення та місце його видачі знаходяться на території різних країн, з яких хоча б одна є учасником Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, до таких договорів застосовуються положення Конвенції КДПВ (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 4 Конвенції, договір перевезення встановлюється накладною.

Отже, підтвердженням дорожнього перевезення вантажів у відповідності до норм та правил Конвенції є укладення відповідної угоди на спеціальному бланку - міжнародній товарно-транспортній накладній CMR, заповнення якого сторонами договору перевезення є доказом узятих ними на себе зобов'язань щодо виконання умов перевезення вантажів та підтверджує прийняття перевізником товару для доставки його до місця знаходження отримувача даного вантажу.

Так, продавцем та покупцем була укладена міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №425245 від 16.05.2017 року.

Для здійснення перевезення товару, 12 травня 2017 року покупець (далі - третя особа 1) уклав із фізичною особою-підприємцем Гончаренко Оленою Вікторівною (далі-позивач) договір транспортного експедирування №12/05-17 (далі - договір №1), відповідно до умов якого позивач зобов'язувалась забезпечити організацію та здійснення перевезення вантажу третьої особи 1.

Відповідно до умов договору №1, позивач має право залучити до виконання обов'язків за цим договором інших осіб. У разі залучення позивачем інших осіб, відповідальність перед третьою особою 1 за виконання обов'язків за договором несе позивач.

Так, 13 травня 2017 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "СОНЕКС УКРАЇНА" (далі - відповідач) була укладена заявка - договір №03/03 (далі - заявка №1), відповідно до умов якої відповідач зобов'язувався здійснити перевезення вантажу третьої особи 1.

Відповідно до умов заявки №1, дата і час загрузки: 16.05.17; місце подачі і завантаження автопоїзду: Italy МВ Monza Via Ercolano 14; вимоги до автопоїзду: 15т.100м/куб верхнє завантаження ременя; розмір і вага вантажу: 15т.100м/куб верхнє завантаження ременя; місце оформлення: на місці, якщо не видадуть - на вибір перевізника за рахунок Експедитора 1, оплата згідно із квитанцією; контактні особи при завантаженні: Енріко +8; отримувач вантажу, адреса доставки та розвантаження: Україна, Житомирський р-н, с. Кодня; митне оформлення: СМR, вантаж, його кількість та вага: обладнання 15т.100м/куб.; пункт митного переходу: Краковець; пункт митної очистки: Житомир смт. Озерне НОМЕР_1 ОСОБА_3; оплата: 3000,00 євро згідно з курсом НБУ б/н на момент митного оформлення вантажу.

Так, між сторонами був укладений договір транспортного експедирування.

Частиною 1 ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Згідно з ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 2 ст. 929 Цивільного кодексу України, умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

У позовній заяві позивач послалась на те, що відповідач надав для завантаження товару транспортний засіб із іншими параметрами, ніж ті, що були зазначені у заявці №1. Крім цього, позивач послалась на те, що наданий відповідачем транспортний засіб був частково завантажений, а також на те, що позивачем були понесені додаткові витрати, пов'язані із зберіганням товару на митному складі, оплатою робіт, пов'язаних із цим, а також залученням додаткового транспортного засобу для доставки вантажу до місця призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

21 грудня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 20.12.2018 року, в якому послався на те, що відповідачем умови заявки №1 порушені не були, відтак вимоги позивача про стягнення збитків з відповідача є безпідставними.

На підтвердження вищевикладеного представником відповідача було долучено до матеріалів справи рішення Господарського суду Житомирської області від 11.05.2018 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 року в справі №906/1092/17.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, судами було встановлено належне виконання відповідачем умов заявки №1, оскільки вимоги до транспортного засобу, наданого відповідачем для завантаження товару, відповідали вимогам, встановленим у вищевказаній заявці, підписаній сторонами, а застереження щодо використання вільного місця в транспортному засобі при здійсненні цього перевезення були відсутні.

Тому, вимоги позивача про стягнення збитків у сумі 53 187,12 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Крім цього, позивач послалась на те, що нею були здійснені додаткові витрати, пов'язані із зберіганням товару на митному складі, оплатою робіт, пов'язаних із цим, а також залученням додаткового транспортного засобу для доставки товару до місця призначення.

При цьому, судами під час розгляду справи №906/1092/17 були досліджені відеофіксація, що ведеться на вантажному у митному терміналі ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир», копії журналів реєстрації в`їзду/виїзду автомобільного транспорту на територію СТЗ ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир», копія перепустки з комплексу автоматичного зважування та розпізнавання ДНЗ, пояснення водія відповідача, третьої особи 1, а також лист Житомирської митниці ДФС №635/9/06-7-18 від 20.03.2018 року, до якого була долучена вантажна митна декларація UA101070/2017/009672, з якої вбачається, що для митного оформлення товару були подані СМR №425245 від 16.05.2017 року, СМR №0001148 від 17.05.2017 року, СМR №0001153 від 17.05.2017 року, СМR №0853595 від 30.05.2017 року.

Судами встановлено, що автопоїзд №2AS7490/2AP0546 прибув на територію терміналу 23.05.2017 о 13:19 (камера №3), а залишив ваговий комплекс 23.05.2017 року о 13:25, після чого відстоювався на з`їзді з вагового комплексу до 16:23; 23.05.2017 року о 16:25 автопоїзд припаркувався біля рампи на стоянку; до 25.05.2017 року автопоїзд знаходився на стоянці, жодних дій по розвантаженню автомобіля не проводилося; 25.05.2017 року о 16:23 був відчинений причіп автопоїзда під наглядом працівників митниці державної фіскальної служби України та представника третьої особи 1; 25.05.2017 року о 17:20 почалося розвантаження автопоїзда під наглядом працівників митниці державної фіскальної служби та представника третьої особи 1; 25.05.2017 року о 18:42 розвантаження причепу було завершено; 25.05.2017 року о 18:53 причіп автопоїзд був затентований; 26.05.2017 року до 14:26 автопоїзд знаходився на стоянці терміналу; 26.05.2017 року о 14:27 автопоїзд покинув територію терміналу.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.05.2017 року Colombo Eredi & C.SRL складено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR А №0001148, на якій наявні підпис та штамп відправника Colombo Eredi, а також підпис і штамп перевізника P.E. A.Zapasnenko. Також встановлено, що на цій накладній наявний відтиск печатки Житомирської митниці ДФС 041 від 23.05.17 року «Під митним контролем», а в розділі 24 «Вантаж одержано» наявна відмітка третьої особи 1 від 23.05.2017 року.

17.05.2017 року Colombo Eredi Ц C.SRL складено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR №0001153, на якій наявні підпис та штамп відправника Colombo Eredi, а також підпис і штамп перевізника P.E. A.Zapasnenko. Також встановлено, що на цій накладній наявний відтиск печатки Житомирської митниці ДФС 041 від 23.05.17 «Під митним контролем», а в розділі 24 «Вантаж одержано» наявна відмітка третьої особи 1 від 23.05.2017 року.

23.05.2017 року представниками позивача та третьої особи 2 складений та підписаний акт надання послуг №31 на суму 180 658,92 грн. за надання транспортно-експедеційних послуг в міжнародному сполученні: Монца, Італія-м/п Краковець-Житомир Україна (авто НОМЕР_2, НОМЕР_4).

Крім цього, 29.05.2017 року між позивачем та третьою особою 2 укладено заявку-договір №29/03, відповідно до умов якої сторонами було врегульовано та визначено порядок здійснення транспортно-експедиційного обслуговування вантажу.

Так, третя особа 2 зобов'язувалась здійснити перевезення автомобільним транспортом ввіреного їй позивачем вантажу. Згідно з умовами заявки-договору №29/03, дата і час завантаження: 30.05.2017; місце подачі і завантаження автопоїзду: Italy МВ Monza Via Ercolano 14; вимоги до автопоїзду - 15т.86м/куб верхнє бокове завантаження ремені; контактні особи при завантаженні: Енріко +8; отримувач вантажу, адреса доставки та розвантаження: Україна, Житомирський р-н, с. Кодня; митне оформлення: СМR, рід вантажу, його кількість та вага: обладнання 15т.86м/куб.; пункт митного переходу: Краковець; пункт митної очистки: Житомир смт. Озерне НОМЕР_1; оплата: 53 187,12 грн.; номер автопоїзда/водій: ДАФ НОМЕР_3/ОСОБА_4. Крім цього, зазначені додаткові умови, зокрема, матеріальна відповідальність перевізника за збереження вантажу, штрафні санкції за відхилення від виконання заявки-договору, простій, своєчасне інформування про додаткові витрати тощо.

30.05.2017 року Colombo Eredi & C.SRL складено міжнародну товарно-транспортну накладну CMR А №0853595, на якій наявні підпис та штамп відправника Colombo Eredi, а також підпис і штамп перевізника LLC «Logistics Company «Continent». Встановлено, що на цій накладній наявний відтиск печатки Житомирської митниці ДФС 003 від 06.06.17 «Під митним контролем», а в розділі 24 «Вантаж одержано» будь-які відмітки відсутні.

06.06.2017 року на територію СТЗ ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир» о 07:06 год. прибула вантажівка ДАФ д.н. НОМЕР_3 з вантажем - лінія з виробництва дерев`яного шпону для третьої особи 1, яка виїхала з території 06.06.2017 року о 17:30 год.

07.06.2017 року третьою особою 2 надано рахунок №40 на оплату 53187,12 грн. за транспортно-експедиційні послуги в міжнародному сполученні: Монца, Італія-м/пКраковець-Житомир, Україна (авто НОМЕР_3).

07.06.2017 року третьою особою 2 та позивачем підписано акт надання послуг №40 від 07.06.2017 за транспортно-експедиційні послуги в міжнародному сполученні: Монца, Італія-м/пКраковець-Житомир, Україна (авто DAF AO 8748 BI/AO 0984 ХТ) на суму 53 187,12 грн.

Згідно з платіжним дорученням №54 від 13.06.2017 року, позивачем сплачено на користь третьої особи 2 - 30 000,00 грн., платіжним дорученням №60 від 20.06.2017 - 23000,00 грн., платіжним дорученням №174 від 19.01.2018 - 187,12 грн.

За твердженнями позивача, це - збитки, понесені позивачем, у зв'язку з порушенням відповідачем умов заявки №1.

Разом з цим, судами встановлено, що у матеріалах справи відсутні претензії стосовно кількості, якості вантажу, строків та місця його доставки, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем умов договору.

Також, згідно з копіями журналів реєстрації в`їзду/виїзду автомобільного транспорту на територію СТЗ ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир», о 10:15 год. та 10:21 год. 23.05.2015 року на територію ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир» прибули вантажівки ДАФ д.н. НОМЕР_4, НОМЕР_2 з вантажем - лінії виробництва дерев`яного шпону для третьої особи 1 та о 18:40 год. виїхали з вищевказаної території. Водночас, вантажівка Мерседес д.н. НОМЕР_5, водій ОСОБА_5, з вантажем - лінія з виробництва дерев`яного шпону для третьої особи 1 прибула на територію СТЗ ПП «Авіакомпанія Озерне-Житомир» о 13:25 23.05.2017, а виїхала з цієї території 26.05.2017 о 17:30 год.

Вищевказане свідчить про те, що розвантаження товару здійснено на виконання вказівки уповноваженого представника третьої особи 1, що в той же час унеможливило здійснення відповідачем перевезення обладнання до місця призначення - Україна, Житомирський район, с. Кодня. Ці обставини також підтверджуються листом агента з митного оформлення ОСОБА_3 №20/06-1 від 20.06.2018 року, в якому зазначено, що рішення про вивантаження вантажу з транспортного засобу: державний номер НОМЕР_5 (водій ОСОБА_5) було прийнято керівництвом третьої особи 1. Позивач не мала повноважень приймати рішення про розвантаження транспортного засобу. При вивантаженні товару з транспортного засобу: державний номер НОМЕР_5 позивач присутня не була. Розміщення вантажу, який знаходився в транспортному засобі: державний номер НОМЕР_5, відбулось у присутності співробітника митниці (з його дозволу), представника власника складу та директора третьої особи 1.

Так, дії щодо вивантаження та завантаження товару, його подальшого зберігання на митному складі були вчинені не з вини відповідача, а на виконання вказівки керівництва третьої особи 1, тому вимоги позивача про стягнення збитків у сумі 19 889,56 грн. є також безпідставними та такими, що задоволенню судом не підлягають.

У справі "Olujic v. Croatia" Європейський суд з прав людини зазначив, що віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що відповідачем порушені умови заявки №1, а позивачу завдано збитки, тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 4 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", ст. 224, ч. 1 ст. 225, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 22, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 929 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14 - 15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 4 ст. 75, ст. 86, ч. 1 ст. 123, п. 2 ч. 4 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у позові фізичної особи-підприємця Гончаренко Олени Вікторівни до товариства з обмеженою відповідальністю "СОНЕКС УКРАЇНА", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙТВУД" та товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТИКА", про стягнення збитків у сумі 73 076,68 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2019 року.

Суддя С. Грабець