ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2019 р. Справа №909/773/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", б/н б/д (вх. № 01-05/557/19 від 06.02.2019)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 (повне рішення складено 26.12.2018)

у справі №909/773/18 (суддя Фанда О.М.)

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз", м. Івано-Франківськ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ,

про визнання укладеним договору про транспортування природного газу в редакції позивача

За участю представників від:

позивача: ОСОБА_3-О. І.- адвокат;

відповідача: ОСОБА_4 адвокат;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про визнання укладеним договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 року в редакції позивача, що відповідає типовій формі договору транспортування природного газу, затвердженій постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2497.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач надіслав на адресу відповідача договір на транспортування природного газу № від 01.08.2018 у двох примірниках, один з яких підписаний позивачем. Договір складений у відповідності до типової форми договору транспортування природного газу, затвердженої постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497. Відповідач підписав договір з протоколом розбіжностей до нього та запропонував викласти п.9.3 в наступній редакції: "у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до п'яти робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

АТ "Укртрансгаз" вважає, що запропонована відповідачем редакція п.9.3 договору транспортування природного газу змінює істотні умови та зміст типового договору, що суперечить положенням пункту 4 абзацу 4 статті 179 Господарського процесуального кодексу України та просить викласти пункт 9.3. договору в наступній редакції:" У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Ухвалою суду від 25.10.2018 залучено до участі у справі №909/773/18 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 у справі №909/773/18 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" , посилання на яку містить запропонована позивачем редакція п.9.3 договору, визнана такою, що втратила чинність, відповідно до Переліку постанов Кабінету Міністрів України, які втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 951.

Оскільки п.9.3. типового договору міститься посилання на порядок, встановлений нечинним нормативно-правовим актом, в суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача та визнання укладеним договору на умовах, запропонованих останнім. В іншій частині запропонованого позивачем проекту договору між сторонами відсутній спір, що також виключає задоволення позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 у справі №909/773/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач зазначає, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256 не поширюється на спірні правовідносини та не визначає порядку оплати вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділення субвенцій з державного бюджету. Відтак, на переконання позивача, втрата чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 не призводить до необхідності застосування до правовідносин, які становлять предмет договору, положень постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, як це пропонував здійснити відповідач в протоколі розбіжностей до договору.

При цьому, скаржник вважає, що суд першої інстанції не мав підстав для повної відмови у задоволенні позову та повинен був задоволити такі вимоги шляхом визнання договору укладеним без положень договору, які передбачали застосування постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

27 лютого 2019 року до суду від Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 у справі №909/773//18 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, відповідач зазначає, що постановою НКРЕКП від 04.12.2018 №1958, яка набрала чинності 28.12.2018, врегульовано питання, яке є предметом даного спору, шляхом викладення абзацу другого пункту 9.3 Типового договору в наступній редакції: Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №909/773/18 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Плотніцького Б.Д., Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 у справі №909/773/18 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз".

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 25.03.2019.

В судове засідання прибули представники сторін.

Третя особа участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (оператор) надіслало Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" (замовник) два примірники договору транспортування природного газу від 01.08.2018 № (договір), відповідно до п.2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах визначених договором, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п.9.3. договору у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Супровідним листом №11-032-ЛВ-7961-0818 від 08.08.2018 відповідач надіслав позивачу підписний договір транспортування природного газу від 01.08.2018 № НОМЕР_1 разом з протоколом розбіжностей до нього.

Як вбачається з протоколу розбіжностей до договору транспортування природного газу від 01.08.2018 № НОМЕР_1, відповідач не погодився із запропонованою позивачем редакцією пункту 9.3 договору та виклав його у такій редакції: У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до п'яти робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Позивач,не погодився з редакцією пункту 9.3 договору, викладеною відповідачем у протоколі розбіжностей, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначає Закон України "Про ринок природного газу".

За визначенням, наведеним в статті 1 цього Закону:

оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників (п.17);

регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п.32);

транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (п.45).

Відповідно до статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором (ч.2 ст. 32 цього Закону).

Договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п.1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затверджений постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015).

Обов'язок укласти договір транспортування природного газу випливає з положень п.2.2 постанови ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №201 від 16.02.2017 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу".

Відповідно до п.2.2. цієї Постанови, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.

З аналізу наведених норм вбачається, що укладення договору про транспортування природного газу є обов'язковим для учасників ринку природного газу, в тому числі й для відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори (частина 2 вказаної статті).

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір транспортування природного газу від 01.08.2018 №.

Відповідач не погодився з запропонованим позивачем пунктом 9.3 договору від 01.08.2018 № НОМЕР_1, у звязку з чим підписав договір з протоколом розбіжностей. Позивач отримав протокол розбіжностей 17.08.2018 згідно з штрих-кодовим індикатором на листі та звернувся 06.09.2018 до суду з даним позовом згідно з поштовим штемпелем на конверті, тобто в межах встановленого ч. 7 ст. 181 ГК України 20-денного строку для звернення до суду з неврегульованими між сторонами розбіжностями.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, взаємовідносини між Оператором ГТС та Оператором ГРМ, пов'язані з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з ГТС до ГРМ, регулюються укладеним між ними договором на транспортування природного газу, який укладається за формою Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497 (далі - типовий договір транспортування природного газу), технічною угодою (за необхідності) та відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Постановою ОСОБА_2 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2497 "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу", затверджено Типову форму спірного договору, п. 9.3. якого викладено в редакції позивача.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 951 Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, яка набрала чинності з 01.01.2018, визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Отже, з 01.01.2018 втратив чинність Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Нормативно-правовий акт після втрати ним чинності перестає бути джерелом права, а його норми втрачають обов'язкову силу і не підлягають подальшому застосуванню.

Разом з тим, запропонована позивачем редакція спірного пункту 9.3 договору від 01.08.2018 передбачала проведення оператором газорозподільної системи (відповідачем) оплати вартості щодобових небалансів за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, тобто встановлювала обовязок відповідача здійснювати оплату небалансів у строки та за процедурою, передбачені нормативним актом, який на момент виникнення спірних правовідносин втратив свою чинність та не підлягав застосуванню.

Не можуть братися до уваги посилання позивача на те, що умови пункту 9.3 договору від 01.08.2018 відповідають Типовому договору, оскільки Типовий договір в частині абзацу другого пункту 9.3, в якому було посилання на затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, з 01.01.2018 не підлягав застосуванню у звязку з втратою чинності названою постановою.

При цьому, суд зазначає, що в подальшому постановою НКРЕКП від 04.12. 2018 N 1598 внесені зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 N 2497, та виключено з абзацу другого пункту 9.3 розділу IX Типового договору посилання на Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позовної заяви, на вирішення суду фактично був переданий спір щодо однієї умови договору транспортування природного газу від 01.08.2018 № НОМЕР_1, а саме: умов пункту 9.3 розділу ІХ договору. Щодо решти умов договору транспортування природного газу від 01.08.2018 № НОМЕР_1 спір між сторонами відсутній, оскільки договір (крім пункту 9.3) підписаний двома сторонами без жодних зауважень, що було встановлено судом першої інстанції та про що також вказує сам скаржник в апеляційній скарзі.

Відтак, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані доводи скаржника про те, що суд не мав підстав для повної відмови у задоволенні позову та повинен був задоволити позовні вимоги шляхом визнання договору укладеним без положень договору, які передбачали застосування постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, оскільки в силу закону договір від 01.08.2018 № укладений сторонами у добровільному порядку, крім пункту 9.3 договору, спір щодо визнання якого укладеним в редакції позивача фактично був переданий на вирішення суду відповідно до ч.7 ст. 181 ГК України і щодо якого відмовлено у задоволенні позову.

Колегія суддів також зазначає, що після втрати чинності з 01.01.2018 Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, чинним нормативним актом, який врегульовує механізм фінансування видатків місцевих бюджетів за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам на оплату,зокрема, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), встановлює відповідні строки та процедуру, є Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256. Саме на цей Порядок послався відповідач у запропонованій ним у протоколі розбіжностей редакції абзацу другого пункту 9.3 договору.

Позивачем не доведено невідповідності пункту 9.3 договору, в редакції відповідача, викладеній у протоколі розбіжностей до договору, нормам чинного законодавства.

Враховуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 у справі №909/773/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.03.2019