ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

"27" березня 2019 р. Справа№ 910/13702/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Національного банку України

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019

у справі №910/13702/18 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» в особі голови комісії з припинення Дяченка Едуарда Володимировича

про визнання кредитором та зобов'язання вчинити дії

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ

Національний банк України (далі - НБУ, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (далі - ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», відповідач) в особі голови комісії з припинення Дяченка Едуарда Володимировича про зобов'язання включити кредиторські вимоги у розмірі 46 598 064,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/13702/18 задоволено заяву НБУ про вжиття заходів забезпечення позову частково; вжито наступні заходи забезпечення позову: заборонено державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДРПОУ), в тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим суб'єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в ЄДРПОУ, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» щодо реорганізації будь-яким шляхом та реєстрації припинення діяльності юридичної особи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №910/13702/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2018.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 стягнуто з НБУ на користь ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 575,80 грн.

Не погодившись із вищезазначеними рішеннями, НБУ звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а в задоволенні заяви ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено її до розгляду на 13.05.2019, встановлено ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

25.03.2019 разом з апеляційною скаргою позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про забезпечення позову (вих. №63-0008/13495 від 11.03.2019), в якій останній просив заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в ЄДРПОУ, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб'єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в ЄДРПОУ, проводити будь-які реєстраційні дії відносно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», у тому числі щодо зміни учасників, керівника, уповноважених осіб, місцезнаходження юридичної особи, зокрема, внесення змін до установчих документів, перереєстрацію, реорганізацію будь-яким шляхом, реєстрацію припинення діяльності, реєстрацію будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, та заборонити реєстрацію будь-яких змін інших відомостей.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, колегія суддів встановила, що остання відповідає вимогам законодавства, а відтак, підлягає розгляду в порядку ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги НБУ до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» про визнання позивача кредитором відповідача та зобов'язання комісії з припинення ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» включити кредиторські вимоги НБУ у розмірі 46 598 064,21 грн в порядку ст. 107 Цивільного кодексу України до передавального акту/розподільчого балансу товариства.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що станом на даний час в ЄДРПОУ міститься запис про перебування ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» у стані припинення та призначення ліквідатора, в той час, як останнім безпідставно не включено до реєстру вимог кредиторів кредиторські вимоги НБУ.

Посилаючись на те, що за час розгляду апеляційної скарги є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач може вчинити реєстраційні дії щодо припинення діяльності ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М», позивач стверджує, що незастосування у даному випадку запропонованих заходів забезпечення позову може значно ускладнити чи взагалі зробити неможливим відновлення його порушених прав.

Виходячи з вимог чинного законодавства, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто положення вказаної статті пов'язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливість поновлення в подальшому прав позивача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, твердження позивача про те, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» перебуває у стані припинення підтверджуються витягом з ЄДРПОУ, що, на переконання колегії суддів, є належним та достатнім доказом на підтвердження викладених позивачем у заяві про забезпечення позову обставин.

Згідно з ч.5 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Тобто чинним цивільним законодавством визначено, що кредитор може вимагати виконання зобов'язання від юридичної особи, що припиняється, а не вже припинилась.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в ЄДРПОУ, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Підставами для відмови у державній реєстрації, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», є наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Отже, такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є, зокрема, вимоги про визнання позивача кредитором відповідача та зобов'язання комісії з припинення останнього включити кредиторські вимоги НБУ у розмірі 46 598 064,21 грн в порядку ст. 107 Цивільного кодексу України до передавального акту/розподільчого балансу товариства.

Водночас, згідно з інформацією з ЄДРПОУ ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» з 27.02.2018 перебуває в стані припинення.

Отже, в даному випадку, як обґрунтовано зазначає позивач, повне відхилення кредиторських вимог НБУ та невідображення їх у передавальному /розподільчому акті вказує на наявність у відповідача можливості подачі до державного реєстратора такого акту без наявності будь-якої заборгованості, для проведення реєстраційних дій з припинення ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» до завершення розгляду даної справи.

При цьому, чинною редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не передбачено обмежень щодо проведення реєстраційних дій за місцезнаходженням реєстраційної справи, а тому вчиняти реєстраційні дії стосовно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» може будь-який державний реєстратор у будь-якій адміністративно-територіальній одиниці України.

Підсумовуючи наведене, враховуючи предмет заявленого позову, колегія суддів вважає, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» щодо реорганізації будь-яким шляхом та реєстрації припинення діяльності юридичної особи може призвести до ускладнень та фактично нівелювання обраного заявником, як кредитором відповідача, способу захисту своїх прав та законних інтересів, що вказує на наявність підстав для застосування таких заходів забезпечення позову.

Отже, заборона суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М», а саме, щодо реорганізації будь-яким шляхом та реєстрації припинення діяльності юридичної особи, є належним та допустимим заходом забезпечення позову, що прямо стосується предмету спору у даній справі, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів обох сторін, а також гарантуватиме поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у випадку задоволення позовних вимог.

Водночас, вказаний захід забезпечення позову не обмежує права товариства щодо його господарської діяльності до закінчення розгляду даної справи в апеляційному порядку, оскільки унеможливлює лише внесення записів до ЄДРПОУ щодо реорганізації товариства та реєстрації припинення діяльності юридичної особи.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Разом з тим, заява НБУ в частині забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації здійснювати реєстраційні дії в ЄДРПОУ відносно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» у тому числі, щодо зміни учасників, керівника, уповноважених осіб, місцезнаходження юридичної особи, зокрема, внесення змін до установчих документів, перереєстрації, реєстрації будь-яким чином скасування існуючої редакції статуту, проводити передачу реєстраційної справи ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М», а також вносити інші зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, та заборону реєстрації будь-яких інших відомостей, на переконання колегії суддів, задоволенню не підлягає, з огляду на невідповідність таким критеріям забезпечення позову як розумність, адекватність, вплив на відновлення права з урахуванням обраного способу захисту.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення частково заяви позивача про забезпечення позову, шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії відносно ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» щодо реорганізації будь-яким шляхом та реєстрації припинення діяльності юридичної особи.

З приводу пропозицій щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів зазначає, що застосування зазначених заходів у відповідності до ч.1 ст.141 ГПК України є правом, а не обов'язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у суду достатні підстави відсутні.

Крім того, відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Національного банку України про забезпечення позову у справі №910/13702/18 задовольнити частково.

2. До завершення апеляційного розгляду справи №910/13702/18 заборонити суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148) щодо реорганізації будь-яким шляхом та реєстрації припинення діяльності юридичної особи.

3. Стягувач: Національний банк України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106).

4. Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корпус Б; ідентифікаційний код 35199148).

5. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, тобто до 28.03.2022.

6. Ухвалу направити учасникам справи та Департаменту державної реєстрації та нотаріату (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про заборону проведення реєстраційної дії.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська